Дата документу 02.08.2010
Справа № 2-4166/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2010 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Колодіної Л.В.,

при секретарі - Якімові С.П.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача КС «Капітал» - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом

ОСОБА_3

до

Кредитної спілки «КАПІТАЛ»,

ОСОБА_4

Про визнання договору поруки недійсним,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання договору поруки недійсним.

Позов обґрунтований тим, що 16 жовтня 2009 року між КС «Капітал» та позивачкою був укладений договір поруки № 1125, згідно умов якого вона взяла на себе обовязок відповідати за зобовязаннями ОСОБА_4 за кредитним договором № 1125, який був укладений 16 жовтня 2009 року між КС «Капітал» та ОСОБА_4

Позивачка зазначає, що при укладанні договору поруки ОСОБА_4 запевнив її, що не має будь-яких фінансових заборгованостей перед фізичними або юридичними особами. Крім того, ОСОБА_4 є її родичем, тому позивачка і погодилась бути поручителем за кредитним договором. Але пізніше їй стало відомо, що ОСОБА_4 має невиплачені кредити перед кількома банківськими установами.

Крім того, КС «Капітал» 14 квітня 2010 року звернулась до суду із позовом до позивачки та ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів та дострокове розірвання кредитного договору № 1125 від 16.10.2009 року, оскільки останній більше трьох місяців не сплачує проценти за користування кредитом. З метою забезпечення позову було накладено арешт на квартиру № 25 по пр-ту 50-річчя Перемоги, 51 в м. Мелітополі, яка належить позивачці.

Позивачка у позові вказує, що вона не заперечує, що уклавши договір поруки, вона вчинила помилку за своєю волею та через власну необачність. І зазначає, що якби вона знала на момент укладання договору про існування хоча б одного кредиту ОСОБА_4 в іншій фінансовій установі, вона б ніколи не уклала би вказаний договір поруки. Вона вважає, що ОСОБА_4 навмисно замовчував про наявність в нього невиплачених кредитів.

Тому позивачка відповідно до ст.ст. 229, 230 ЦПК України просить суд визнати недійсним з моменту укладення договір поруки № 1125, укладений 16 жовтня 2009 року між ОСОБА_3 та КС «Капітал» та скасувати арешт з належної їй квартири № 25 в будинку № 51 по пр-ту 50-річчя Перемоги в м. Мелітополі.

В судове засідання з'явився представник позивачки, представник відповідача КС «Капітал» та свідки.

Від відповідача ОСОБА_4 до суду надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимого позивачки визнає в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивачки підтримав заявлені позовні вимоги позивачки в повному обсязі, просить суд задовольнити позов.

В судовому засіданні представник відповідача КС «Капітал» позовні вимоги позивачки не визнав в повному обсязі та суду пояснив, що позов ОСОБА_3 є безпідставним, жодна із зазначених в ньому обставин не відповідає дійсності, оскільки договір поруки є законним та повністю відповідає нормам чинного законодавства, а тому підстав для визнання його недійсним немає. Крім того, з вимогою про визнання договору поруки недійсним позивачка звернулась до суду після предявлення позову КС «Капітал» до неї та ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів та дострокове розірвання кредитного договору. Тобто, з моменту укладення договору поруки та до моменту предявлення до неї позову КС «Капітал» у ОСОБА_3 не існувало жодних сумнівів щодо законності укладеного договору поруки. Тому звернення її до суду із позовом про визнання договору поруки недійсним спілка розцінює як її бажання будь-яким способом уникнути взятих на себе зобовязань за договором поруки та намір на тяганину розгляду справи за позовом КС «Капітал» до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів та дострокове розірвання кредитного договору. Тому представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивачки в повному обсязі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що відповідач ОСОБА_4 є братом позивачки. Коли відповідач ОСОБА_4 просив позивачку підписати договір поруки, остання не знала про наявність у відповідача інших боргів, у зв 'язку з чим погодилася виступити поручителем.

Аналогічні показання були дані в судовому засіданні свідком ОСОБА_6

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовних вимог позивачки слід відмовити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 жовтня 2009 року між КС «Капітал» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 1125, відповідно до умов якого КС «Капітал» надала відповідачу кредит у розмірі 30 000 грн. для ремонту житла терміном на 12 місяців, а відповідач зобов'язався повертати отриманий кредит та відсотки за користування кредитом в розмірі 36% річних. /а.с. 9/

Для забезпечення виконання зобовязання по поверненню відповідачем ОСОБА_4 кредиту 16 жовтня 2009 року між КС «Капітал» та позивачкою був укладений договір поруки № 1125, згідно умов якого (п. 3.1) відповідальність поручителя настає в тому разі, якщо Боржник не виконує або неналежним способом виконує свої грошові зобовязання за кредитним договором, поручитель і Боржник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором, поручитель відповідає за зобовязаннями Боржника в повному обсязі (п. 3.2).

В п. 5.1 Договору поруки зазначено, що поручитель знайомий з умовами кредитного договору № 1125 від 16 жовтня 2009 року, укладеного між КС «Капітал» та ОСОБА_4, який особисто підписаний позивачкою та відповідачами по справі, що свідчить про досягнення між сторонами згоди зі всіма істотними умовами договору, як саме предмет договору, права та обовязки сторін, термін дії договору та інші умови. Тобто, підписавши договір, позивачка повністю погодилась з його умовами та прийняла на себе зобовязання, передбачені цим договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином у відповідності до умов договору і вимогами цього Кодексу.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (дату).

Згідно ст. ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

В договорі поруки вказано, що поручитель і Боржник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором, поручитель відповідає за зобовязаннями Боржника в повному обсязі.

Стаття 558 ЦК України передбачає право поручителя на оплату послуг, наданих ним боржникові.

Суд вважає, що ОСОБА_3, взявши на себе певний ризик за договором поруки мала можливість на оплату своїх послуг як поручителя, уклавши відповідний договір із ОСОБА_4, чим би убезпечила себе від можливих грошових витрат, які б вона могла понести у разі не виконання або неналежного виконання боржником своїх зобовязань. Однак, таким правом позивачка не скористалась.

Посилання позивачки на ст.ст. 229 та 230 ЦК України є безпідставними. Оскільки відповідно до цих статей підставою і для визнання правочину недійсним під впливом помилки і для визнання правочину недійсним під впливом обману є наявність обставин, які мають істотне значення (помилка або обман щодо природи правочину, прав та обовязків сторін, таких властивостей та якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням). У даному випадку як помилка, так і обман, про які зазначає позивачка, тобто навмисне замовчування ОСОБА_4 відомостей про наявність інших невиплачених кредитів, не відноситься ні до природи даного правочину, ні до прав та обовязків сторін у договорі поруки, ні до таких властивостей та якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Крім того, позивачка в позові зазначила, що вона вчинила помилку за своєю волею та через власну необачність.

Але відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року, помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильне його тлумачення однією зі сторін, не є підставою для визнання правочину недійсним.

В позові позивачка зазначила, що забезпечила зобовязання ОСОБА_4 своїм нерухомим майном, тобто квартирою № 25 по пр-ту 50-річчя Перемоги, 51 в м. Мелітополі.

Але судом встановлено, що в договорі поруки відсутня умова щодо забезпечення зобовязання боржника ОСОБА_4 майном поручителя.

Позивачка вказала, що арешт був накладений по цивільній справі за позовом КС «Капітал» до ОСОБА_4 та неї про стягнення грошових коштів та дострокове розірвання кредитного договору № 1125 від 16.10.2009 року. Тобто арешт був накладений згідно до вимог ст.ст. 151-152 ЦПК України в якості забезпечення вказаного позову. Отже, накладення арешту на квартиру позивачки при розгляді цього позову ніякого відношення не має.

ОСОБА_3 в позові вказала, що КС «Капітал» не проінформував її про свої претензії до ОСОБА_4 та наміри звернутися до суду із позовом, що є порушенням п.п. 3.3, 5.2 договору поруки.

Судом встановлено, що в матеріалах справи є попереджувальні листи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про те, що останній не може своєчасно виконати взяті на себе зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 31.03.2010 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 32 700 грн. У листі пропонувалось сторонам у солідарному порядку сплатити заборгованість, інакше КС «Капітал» буде змушена звернутись до суду за захистом свого порушеного права. Також є докази того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надсилались ці попереджувальні листи.

Таким чином, суд не вбачає жодної підстави для визнання недійсним з моменту укладення договір поруки № 1125, укладений 16 жовтня 2009 року між ОСОБА_3 та КС «Капітал» та для скасування арешту з квартири № 25 в будинку № 51 по пр-ту 50-річчя Перемоги в м. Мелітополі, що належить ОСОБА_3

На підставі викладеного та керуючись п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року, ст.ст. 11, 229, 230, 526, 530, 553, 554, 555, 558, 610, 623, 625, 1054 ЦК України ст.ст. 60, 88, 151, 152, 179, 212-215, 223 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Кредитної спілки «Капітал», ОСОБА_4 про визнання договору поруки недійсним відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заяву про апеляційне оскарження може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. В разі неподання заяви про апеляційне оскарження рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: Л.В. Колодіна