Справа №22ц-3817/10 Головуючий у І інстанції: Мелешко С.І.
Категорія: 32 Доповідач: Шандра М.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2010 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Шандри М.М., Гончарук Л.Я.

при секретарі: Панчуку І.С.

з участю ОСОБА_1, представника ДП „Львіввугілля ОСОБА_2, представника відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України у м.Червонограді ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 31 березня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ДП «Львіввугілля» та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України у м.Червонограді про перерахунок та стягнення шкоди в зв»язку з ушкодженням здоров»я,-

встановила:

Оскаржуваним рішенням в позові ОСОБА_1 до ДП «Львіввугілля», відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України у м.Червонограді про перерахунок розміру відшкодування шкоди і стягнення заборгованості у зв»язку з ушкодженням здоров»я відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що висновки суду є безпідставними і суперечать нормам матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не взяв до уваги, що розмір відшкодування шкоди слід визначати, виходячи з розміру середньомісячного заробітку по професії відповідного працівника, що становить 519,51 грн., оскільки його відкоректований особистий заробіток з 01.03.2000 року є значно менший від середньомісячного заробітку по його професії, та не зясував чи відбувалось підвищення посадових ставок шахтаря його професії у період 1993-2001 р.р.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору являється проведення неправильного перерахунку відповідачем ДП „Львіввугілля розміру відшкодування шкоди з 01.03.2000 року та непроведення перерахунку розміру відшкодування шкоди в період з серпня 1996 року по березень 2000 року у звязку з ростом посадових окладів по професії позивача.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач тривалий час працював в підземних умовах на підприємстві відповідача, внаслідок роботи в шкідливих умовах праці захворів професійним захворюванням. Висновком МСЕК від 25.06.1993 року позивачу було встановлено 60% втрати професійної працездатності і третю групу інвалідності з подальшими переосвідуваннями, а з 13.08.1996 року безтерміново.

Відповідно до п.9 «Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров»я, пов»заним з виконанням ним трудових обов»язків», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.1993 року №472 з наступними змінами та доповненнями, які діяли на час спірних правовідносин, розмір відшкодування потерпілому заробітку встановлюється у відповідності із ступенем втрати професійної працездатності і середньомісячного заробітку, який він мав до ушкодження здоров»я.

Відповідно до п.28 вказаних Правил перерахунок розміру відшкодування шкоди проводиться у разі підвищення тарифних ставок (окладів) працівників госпрозрахункових і бюджетних підприємств. Перерахований або нарахований розмір втраченого заробітку у перерахунку на 100% втрати професійної працездатності не може бути більшим від середньомісячного заробітку відповідного працівника (після підвищення тарифних ставок) за умови його роботи протягом повного календарного місяця або у перерахунку на повний календарний місяць роботи.

Таким чином, Правилами було прямо встановлено обмеження розміру відшкодування шкоди, нарахованого потерпілому в результаті перерахунку. Середньомісячний заробіток відповідного працівника (після підвищення тарифних ставок) за умови його роботи протягом повного календарного місяця або у перерахунку на повний календарний місяць роботи, є критерієм обмеження розміру втраченого заробітку, якщо такий розмір у перерахунку на 100% втрати професійної працездатності більший від середньомісячного заробітку відповідного працівника.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд вірно виходив з того, що Правилами не передбачено можливості проведення перерахунку розміру втраченого заробітку окремого потерпілого із середньомісячного заробітку відповідного працівника (після підвищення тарифних ставок), якщо такий середній заробіток вищий, ніж нарахований потерпілому розмір втраченого заробітку в перерахунку на 100% втрати професійної працездатності.

З матеріалів справи вбачається, що наказом по шахті № 2 „Червоноградська № 557 від 31.05.2000 року з 01.03.2000 року з урахуванням коефіцієнту росту тарифної ставки 1,472 позивачу було визначено відшкодування шкоди втраченого заробітку у розмірі 243,45 грн. (165,39 Х 1,472 грн. = 243,45 грн.), що при перерахунку на 100% становить 405,76 грн. і не перевищує середньомісячний заробіток відповідного працівника що становив після підвищення тарифних ставок у березні 2000 року 519,51 грн. (а.с.60).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про проведення перерахунку розміру відшкодування шкоди ДП „Львіввугілля за період з серпня 1996 року по березень 2000 року, суд першої інстанції правильно виходив з того, що у зазначений період на підприємстві не було підняття тарифних ставок та окладів, що стверджується довідкою № 05-3/1475 від 15.12.2009 року а було впорядкування заробітної плати згідно наказу Мінвуглепрому №72 від 04.03.1996 року (а.с.176-178).

За таких обставин суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та дійшов висновку про відмову позивачу у задоволенні його позовних вимог.

Рішення суду відповідає матеріалам справи, доказам та вимогам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1 ч.1 ст.314, ст.315, ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 31 березня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: