Справа № 2-7078/10
Провадження № 2-7078/10
РІШЕННЯ

Іменем України

12.11.2010 року Заводський районний суд м. Миколаєва

в складі головуючого судді ОСОБА_1, при секретарі ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Пасажирського вагонного депо ОСОБА_4 залізниці про поновлення на роботі і стягнення заробітної платні за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

16 серпня 2010 року, ОСОБА_3, звернулася до суду з позовом до Пасажирського вагонного депо ОСОБА_4 залізниці, про поновлення на роботі і стягнення заробітної платні за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, в якому зазначила, що працювала в підприємстві відповідача з вересня 1995 року. Останнім часом, а саме з 22 жовтня 2003 року, переведена провідником пасажирського вагону міжнародного сполучення 5 розряду за контрактом.

Наказом від 26 липня 2010 року вона була звільнена з вказаної посади на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України. Вважає наказ про своє звільнення незаконним, у звзязк з тим, що була відсутні з поважних причин на робочому місці і тому прогулу не вчиняла, у звязку з чим просила суд поновити її на роботі, стягнувши середній заробіток за час вимушеного прогулу. Також зазначила, що з звязку з порушенням її право на працю та незаконним звільненням їй було завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в 5000 гривень. Також просила суд стягнути понесені нею судові витрати на оплату витрат на правову допомогу в розмірі 5000 гривень.

В судовому засіданні, позивачка та її представник свої позовні вимоги підтримала, підтвердили викладені в позові обставини, та просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача, позовні вимоги ОСОБА_3 не визнав, пославшись на те, що остання, вчинила адміністративний проступок, у звязку з чим була притягнута до адміністративної відповідальності. Протокол про її затримання не складався, а тому є достатні підстави вважати, що саме з неповажних причин, ОСОБА_3, була відсутня на своєму робочому місці з 03.00 годин 19.07.2010 по 07.05 годину 20.07.2010 року. У звязку з чим просив в задоволенні позову відмовити.

Суд вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали цивільної справи дійшов наступного.

Як встановлено в судовому засіданні наказом № 672 від 07.09.1995 року, ОСОБА_3, була прийнята до Пасажирського вагонного депо ОСОБА_4 залізниці на посаду комплектувальника білизни. У вказаному підприємстві вона працювала на різних посадах, а останнім часом з 22.10.2003 року, відповідно до наказу №725, провідником пасажирського вагону міжнародного сполучення 5 розряду.

22 липня 2003 року, між Пасажирським вагонним депо ОСОБА_4 та ОСОБА_3, було укладено контракт №304.

19 липня 2010 року, ОСОБА_3, перебувала на своєму робочому місці а саме в вагоні №1, потягу №66 сполученням «Миколаїв-Москва». Під час стоянки на станції «Харків-пасажирський», працівниками Харківської обласної митниці проводилася перевірка митних правил, та було виявлено провіз не задекларованого вантажу, та після зясування його належності ОСОБА_3, остання на вимогу працівників митної служби залишила вагон, для складання адміністративного протоколу.

Згідно протоколу державної митної служби України, про порушення митних правил №156/80700/10 від 19.07.2010 року, в 02.05 годин на ст. Харків-пасажирський, в вагоні №1 було виявлено не задекларований вантаж, за що провідника вагону ОСОБА_3, притягнуто до адміністративної відповідальності.

Як пояснила в судовому засіданні, допитана в якості свідка начальник потяг ОСОБА_5, вона була викликана працівниками митної служби до вагону №1, персі відправленням потягу. Прибувши на місце, вона не змогла зайти до вагону у звязку з великою кількістю працівників митної та інших перевіряючи служб. Працівники митніці та прикордонної служби повідомили її про те, що вони знімають з потягу с задекларований вантаж та провідників вагонів, в тому числі і ОСОБА_3. Крім тога сама ОСОБА_3, попередила її про те, що її затримано для складай адміністративного протоколу та надання пояснень працівникам митної та прикордонної служби. Підтвердила ОСОБА_5 і той факт, що ОСОБА_3, телефонувала їй я повідомила про те, що не може виконати її вимогу, оскільки жодним потягом попутно: напрямку, вона не зможе наздогнати потяг №66 сполученням «Миколаїв-Москва».

Той факт що в 07.05 годину 20.07.2010 року ОСОБА_3, знаходилася на своєму робочому місці свідок підтвердила.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений ш невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку йог чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише ; випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Виходячи з вище викладеного, суд вважає, що підстави вважати, що ОСОБА_3, з неповажних причин була відсутня на своєму робочому місці з 03.00 годин 19.07.2010 по 07.05 годину 20.07..2010 року відсувні, а відповідно її звільнення за прогул є незаконні, у звязку з чим на підставі ст. 235 КЗпП України вона підлягає відновленню на роботі з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до наданої суду довідки, №359 від 29.07.2010 року, за травень червень 2010 року позивачці було нараховано всього 7144.79 гривень. З урахуванням кількості робочих днів за цей період її середньоденний заробіток складав 140.09 гривень. За таких обставин на її користь необхідно стягнути в якості середнього заробітку за час вимушеного прогулу грошові кошти в розмірі 140.09Х92=12888.28гривень, без врахування сум податків та платежів.

Обґрунтованими суд вважає і позовні вимоги позивачки, щодо відшкодування моральної шкоди відповідно до ст.237-1 КЗпП України, оскільки незаконне звільнення призвело до того, що позивачка була вимушена вдаватися до додаткових зусиль для організації свого життя, при цьому достатньою компенсацією моральної шкоди суд вважає 2000 гривень.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати в розмірі 146 гривень - судового збору та 120 гривень - витрат на інформаційно-технічне забезпечення, а на користь позивачки 5000 гривень понесених нею витрат на правову допомогу.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. ст. 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 - задовольнити.

Поновити ОСОБА_3, на роботі, в пасажирському вагонному депо ОСОБА_4 залізниці на посаді провідника пасажирського вагону міжнародного сполучення 5 розряду з 26 липня 2010 року.

Стягнути з пасажирського вагонного депо ОСОБА_4 залізниці на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 12888.28гривень,без врахування сум податків та платежів які підлягають сплаті з цієї суми а також у відшкодування моральної шкоди 2000 гривень.

Стягнути з пасажирського вагонного депо ОСОБА_4 залізниці на користь держави судові витрати в розмірі 146 гривень - судового збору та 120 гривень - витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Стягнути з пасажирського вагонного депо ОСОБА_4 залізниці на користь ОСОБА_6JI. понесені нею судові витрати на оплат послуг з надання правової допомоги в сумі 5000 гривень.

Рішення в частині поновлення на роботі підлягає негайному виконанню.

Рішення набуває законної сили протягом 10 днів з дня його проголошення та може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області в строк та порядку встановленому ст. ст. 294, 296 Ц ПК України.

Судья: С.В.Щербина