АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 22-ц-649/2010 року Головуючий 1-ї інст.: Білецька А.М.
Категорія: з договорів страхування Суддя - доповідач: Тичкова О.Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2010 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Солодкова А.А.

суддів колегії - ОСОБА_1, ОСОБА_2

при секретарі - Білицькій Ю.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє в інтересах відкритого акціонерного товариства « Українська страхова компанія « Дженералі гарант» на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_4 до відкритого акціонерного товариства « Українська страхова компанія « Дженералі гарант», третя особа відкрите акціонерне товариство « Сведбанк» в особі Харківського відділення ВАТ « Сведбанк» про стягнення суми -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2009 року позивач звернувся до суду з позовом, після уточнення якого остаточно просив стягнути з відповідача на свою користь 174 746,25 грн. в якості страхового відшкодування за договором добровільного страхування автомобілю VOLVO ХС 70, реєстр, номер НОМЕР_1, 15000,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди та 5550 грн. в якості відшкодування витрат на правову допомогу.

В обгрунтування позову ОСОБА_4 зазначив, що за договором кредиту від 25 червня 2008 року укладеним з ВАТ « Сведбанк» придбав у кредит автомобіль VOLVO ХС 70, реєстраційний номер НОМЕР_1, автомобіль знаходиться у заставі банку. В той же день позивач уклав з ВАТ « Українська страхова компанія « Дженералі гарант» договір добровільного страхування зазначеного автомобілю, за умовами якого відповідач прийняв на себе обовязок виплатити позивачу страхове відшкодування у разі пошкодження або знищення автомобілю.

08 липня 2008 року він рухався в автомобілі VOLVO ХС 70, реєстр, номер НОМЕР_2 по автошляху « Бабаї - Тимченки», на 11 - му кілометрі не впорався з керуванням автомобілем та допустив наїзд на перешкоду. Зазначена дорожньо - транспортна пригода 09.07.2009 року була зафіксована співробітниками УДАІ в Харківській області. В результаті ДТП автомобіль зазнав механічних ушкоджень. Згідно розрахунку сервісної станції обслуговування автомобілів VOLVO TOB « Віннер Автоматів» вартість ремонтних робіт автомобілю дорівнює 174764,25 грн. Позивач виконав всі умови необхідні для виплати на його користь страхового відшкодування, проте 26.09.2009 року у виплаті відшкодування йому було відмовлено. Позивач вважає відмову відповідача виконати умови договору страхування неправомірною і тому просить стягнути з останнього на свою користь необхідні для відновлення автомобілю кошти. Крім цього, позивач вважає, що зазначеними діями відповідач завдав йому моральної шкоди, яка виразилася у його стражданнях та хвилюваннях викликаних необхідністю звертатися з неодноразовими проханнями до відповідача, що було для нього дуже принизливо, неможливістю відремонтувати автомобіль та експлуатувати його належним чином. Зазначене призвело до втрати позивачем особистого і робочого часу та негативно позначилося на його стосунках у родині, на роботі, а також на стані його здоровя. Завдану йому моральну шкоду позивач оцінив у 15000, 00 грн. Крім цього позивач зазнав витрат на правову допомогу у розмірі 5500 грн.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував. При цьому посилався на відсутність у позивача підстав для виплати страхового відшкодування, оскільки останній, в супереч вимогам договору страхування автомобілю та вимог закону, надав страховій кампанії свідомо неправдиві дані про обєкт страхування та про факт настання страхового випадку. Співробітниками страхової компанії була проведена інформації яку повідомив ОСОБА_5 про страховий випадок. За результатами перевірки встановлено, що ОСОБА_4 вперше повідомив ВАТ УСК « Дженералі Гарант» про ДТП 07.07.2008 року о 14:00 годині, зателефонувавши у другий раз 09.07.2008 року о 17: 50 годині позивач повідомив, що викликав співробітників ДАІ. В заяві про страховий випадок позивач зазначає, що не справився з керуванням автомобілю та зїхав у кювет, а в позовній заяві та протоколі про адміністративне правопорушення від 09.07.2008 року відносно ОСОБА_4 в якості причини ДТП зазначено наїзд автомобілю на перешкоду, проте жодної перешкоди на на 11 - му кілометрі автошляху « Бабаї - Тимченки» не виявлено. Матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_4 доказів огляду позивача на стан спяніння не містять. Згідно отриманих ВАТ УСК « Гарант» даних позивач 07.07.2008 року об 23: 00 годині звернувся з питанням поселення до готелю « Карнавал - Ресорт », на момент поселення його автомобіль мав пошкодження: відсутній передній бампер, подряпаний правий бік автомобілю, розбитий лівий стоп сигнал, крім цього о 2 - годині ночі ОСОБА_4 при виїзді за межі готелю врізався у ворота головного виїзду після чого автомобіль направився в сторону с. Задонецьке.

Представник третьої особи у судове засіданні не зявився, надав суду письмову заяву в якій позовні вимоги ОСОБА_4 підтримав та просив розглядати справу за його відсутності.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2009 року позов ОСОБА_4 задоволено частково, стягнено з відповідача на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 174 764,25 грн., 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 5550 грн. в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу та судові витрати.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3, який діє в інтересах ВАТ « Українська страхова компанія « Дженералі гарант» подав апеляційну скаргу. Апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. В якості доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді та пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши наведені в скарзі доводи, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції зміні з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи 25 червня 2008 року між сторонами було укладено договір добровільного страхування автомобілю ( страховий поліс) № 0150792. За умовами цього договору ОСОБА_4 ( надалі страхувальник) сплатив на користь ВАТ УСК « Дженералі Гарант» ( надалі Страховик) страхову премію у розмірі 21364 грн. 30 коп. та застрахував належний йому автомобіль VOLVO ХС 70, реєстр, номер НОМЕР_1 на випадок пошкодження, знищення автомобілю або його частин внаслідок ДТП та незаконного заволодіння автомобілем або його крадіжки на строк з 25.06.2008 року по 24.06.2009 року на загальну суму 361494,00 грн., а страхувальник зобов'язався відшкодувати збитки завдані ОСОБА_4 у разі настання вищезазначених подій. При цьому договором визначено, що розмір збитків визначаться згідно розрахунків сервісної станції технічного обслуговування.

З постанови судді Харківського районного суду Харківської області від 03 вересня 2008 року вбачається, що 8 липня 2008 року , рухаючись на 11 кілометрі автошляху « Бабаї - Тимченки», ОСОБА_6 не впорався з керуванням автомобілем VOLVO ХС 70, реєстр, номер НОМЕР_1 та допустив наїзд на перешкоду, в результаті чого автомобіль зазнав механічних ушкоджень. Зазначеною постановою суд визнав його винним у адміністративному правопорушенні, передбаченому ст.124 КУпАП.

Відповідно ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, відповідно до правової позиції викладеної у пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

За таких обставин судова колегія погоджується з висновком суду щодо настання у ОСОБА_7 08 липня 2008 року страхового випадку.

Відповідно до умов договору страхування від 25 червня 2008 року страхові виплати проводяться Страховиком на підставі заяви страхувальника і страхового акта складеного страховиком, з використанням довідок ДАІ, лікувальних закладів та інших закладів, залежно від конкретного випадку. Згідно п. 7.2.4. Правил добровільного страхування наземних транспортних засобів, затверджених рішенням правління ВАТ УСК « Дженералі Гарант» від 16 січня 2007 року , що є частиною договору страхування, при настанні страхового випадку страхувальник зобов'язаний протягом двох робочих днів повідомити про те що сталося Диспечерський центр Страховика зазначений у полісі та надіслати письмову заяву про страховий випадок з викладом обставин не пізніше 7 днів з дня настання страхового випадку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 повідомив страховика про настання страхового випадку за телефоном та 10 липня 2007 року звернувся до нього з письмовою заявою. Позивачем також надані документи, що перелічені в пункті 8 Правил та необхідні для здійснення страхового відшкодування.

При цьому ні договір страхування ні Правила не містять обовязкової умови щодо надання страхувальником медичної довідки про відсутність у нього на час ДТП алкоголю у крові.

Згідно рахунків сервісного центру ТОВ Віннер Автоматів , що є офіційним дилером VOLVO в Україні вартість пошкоджених в результаті настання страхового випадку запчастин та ремонту належного позивачу автомобілю становить 174746,25 грн.

За таких обставин судова колегія вважає обґрунтованим висновок суду щодо наявності у позивача підстав для отримання від відповідача відшкодування за страховим полісом.

Згідно п. 7.3.6. Страховик може відмовити у виплаті страхового відшкодування тільки у випадку, якщо аварійним комісаром спільно з управлінням економічної безпеки Страховика письмовим висновком буде доведено, що заявлена подія не відбувалася або відбувалася за інших обставин.

В супереч вимог ст. 10,60 ЦПК України відповідач зазначеного висновку суду не надав.

Доводи відповідача щодо невідповідності даних встановлених постановою судді Харківського районного суду Харківської області від 03 вересня 2008 та постановою дільничного інспектора міліції Зміївського РВ ГУМВС України в Харківській області про відмову в порушенні кримінальної справи від 16.07.2008 року дійсним обставинам пошкодження автомобілю можуть бути підставою для оскарження цих постанов у встановленому законом порядку.

За таких обставин судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача грн. 174746,25 грн. є законним та обґрунтованим.

Проте, судова колегія не може погодитися з висновком суду про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди та витрат на правову допомогу.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором страхування позивачу було завдано моральної шкоди, яка відповідно до ст. 1167 ЦК України підлягає відшкодуванню.

При цьому, суд не взяв до уваги те, що зазначена норма закону регулює позадоговірні відносини, а тому не поширюється на спірні договірні відносини.

Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування моральної шкоди.

Наслідки порушення Договору встановлені ст. 625 ЦК України, що не передбачає відшкодування моральної шкоди. Не передбачає таких наслідків і укладений між сторонами договір.

Відповідно до п.2.ч.2.ст.79, ч.1.ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, зокрема і витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Граничні розміри компенсації витрат затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.06 року № 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави". Згідно з додатком до зазначеної постанови граничний розмір витрат, повязаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення у цивільній справі, у випадку, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не повинен перевищувати суму, що обчислюється з огляду на те, що зазначеній особі виплачується 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

Із матеріалів справи вбачається, що витрати ОСОБА_4 на правову допомогу складають 5550 грн., проте розрахунку цієї суми відповідно до вимог зазначеної постанови позивач суду не надав.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції безпідставно стягнув з відповідача кошти на відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу, тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні цих вимог.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України суд апеляційної інстанції ухвалює рішення про зміну рішення суду першої інстанції, у разі невідповідності рішення суду обставинам справи якщо помилки у неправильно прийнятому рішенні можливо усунути без його скасування і вони стосуються окремих його частин.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 3 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах відкритого акціонерного товариства « Українська страхова компанія « Дженералі гарант» задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2009 року змінити.

В частині стягнення з відкритого акціонерного товариства « Українська страхова компанія « Дженералі гарант» на користь ОСОБА_4 грошових коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу рішення суду скасувати та в задоволенні позову ОСОБА_4 в цій частині відмовити

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: