Ленінський районний суд м. Запоріжжя
№ 2-75/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2010 року Ленінський районний суд м. Запорожжя в складі головуючого судді Нікітенко Н.П., при секретарі Висоцькій О.О. , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частину квартири, визнання права власності на майно, визнання права власності на ? частину автомобіля та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Закрите акціонерне товариство Комерційний банк Приватбанк, Закрите акціонерне товариство Альфа Банк про визнання права особистої приватної власності на нерухоме майно, грошові кошти

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя.

У своєму позові ОСОБА_1 зазначила, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 з 04.08.2000р. по 04.12.2007р.

Від цього шлюбу у ОСОБА_1 з ОСОБА_2 мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний час проживає разом з ОСОБА_1

В період шлюбу між ними, а саме 20.08.2003р., на підставі договору купівлі-продажу була придбана квартира АДРЕСА_1, яка була оформлена на ОСОБА_2

Також ОСОБА_1 зазначила, що за час знаходження у шлюбі нею та ОСОБА_2 було придбане наступне майно: тумбочка під телевізор, вартістю 500 грн. ; телевізор SONY, вартістю 1000 грн.; телевізор WEST , вартістю 1000 грн. ; телевізор SHARP, вартістю 1000 грн. ; шафа-купе , вартістю 7500 грн. ; холодильник WIRPOOL, вартістю 1800 грн. ; набір дитячих меблів , вартістю 1800 грн. ; кухонний гарнітур , вартістю 7500 грн.; кухонний стіл та мякий куточок , вартістю 1000 грн. ; набір мяких меблів, вартістю 3000 грн.; скляний журнальний стіл, вартістю 500 грн. ; ліжко двоспальне, вартістю 1000 грн. ; підставки під квіти 2 шт., вартістю 2500 грн.; штори, вартістю 2500 грн. ; музичний центр , вартістю 1000 грн. ; ДВД плеєр PIONEER, вартістю 500 грн. ; дверні блоки, вартістю 5500 грн. ; витяжку Ardo, вартістю 730 грн. ; мийку Elegant, вартістю 684 грн.

ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності ? частину квартири АДРЕСА_1 , право власності на кухонний гарнітур, холодильник, шафу-купе, витяжку Ardo, мийку Elegant.

Згодом ОСОБА_1 збільшила свої позовні вимоги, зазначивши в заяві про уточнення позовних вимог, що в період шлюбу ОСОБА_2 був придбаний автомобіль «BMW 318», держномер АР 6199 ВА, 1993 року випуску, у звязку з чим також просила суд визнати за нею право власності на ? частину зазначеного автомобілю.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в заяві.

ОСОБА_4 та його представник в судовому засіданні позов не визнали в повному обсязі, представник ОСОБА_2 до суду надав зустрічний позов про визнання права особистої приватної власності на квартиру, посилаючись на те, що спірна квартира хоча і була куплена під час шлюбу з ОСОБА_1 20.08.2003р. за 30060 грн., проте куплена за його власні кошти, які він отримав від продажу квартири АДРЕСА_2 та будинку № 11по вул. Багратіона в м. Запоріжжі , що належали йому на праві особистої власності до укладання шлюбу з ОСОБА_1 Зазначену нерухомість ОСОБА_2 продав з наполяганням самої ОСОБА_1, так як остання бажала жити в більш, на її думку, комфортних умовах. Так як виставлена на продаж квартира АДРЕСА_3 раніше будинку № 11 по вул. Багратіона і покупці цієї квартири одночасно запропонували ОСОБА_2 купити їх квартиру АДРЕСА_1, яка сподобалась колишньому подружжю ОСОБА_2. При цьому ОСОБА_2 був вимушений запозичити у свого знайомого ОСОБА_5 кошти у сумі 25000 грн., щоб сплатити різницю між вартістю проданої та купленої квартирами та сплатити послуги оформлення угоди з покупки квартири. Одразу після продажу будинку № 11 по вул. Багратіона, ОСОБА_2 повернув запозичені кошти ОСОБА_5

Також ОСОБА_2 зазначив, що після розірвання шлюбу, з нотаріально оформленої згоди ОСОБА_1 від 30.04.2008р. спірна квартира була обтяжена договором іпотеки, що був укладений між ним та ЗАТ Альфа-Банк 05.05.2008р., тому поділ квартири за таких умов взагалі є неможливим та буде суперечити умовам іпотечного договору.

Щодо поділу майна, яке ОСОБА_1 зазначала у своєму позові, як майно, що було придбано подружжям ОСОБА_1 під час шлюбу, ОСОБА_2 не погодився з його оцінкою ОСОБА_1 та зазначив що, шафа-купе, вартістю 4000 грн., тумбочка під телевізор , вартістю 250 грн., кухонний гарнітур, вартістю 5000 грн., набір мяких меблів, вартістю 2500 грн., ліжко двоспальне , вартістю 1000 грн., штори , вартістю 2500 грн., музичний центр , вартістю 1000 грн. та DVD плеєр , вартістю 350 грн. та скляний журнальний стіл , вартістю 200 грн. були придбані за його особисті кошти, які залишились після продажу його квартири та будинку. ОСОБА_2, враховуючи інтереси їх доньки, не заперечував проти визнання права власності за ОСОБА_1 на телевізор SONY, вартістю 1500 грн. та набір дитячих меблів , вартістю 2 000 грн. Крім того, ОСОБА_2 заперечував сам факт наявності у колишнього подружжя такого майна як телевізорів WEST та SHARP, холодильника WIRPOOL, витяжки Ardo, мийки Elegant, підставок для квітів, кухонного стола та мякого куточка, яке ОСОБА_1 зазначила у своєму позові як спільне сумісне майно. ОСОБА_2 стверджував, що йому взагалі нічого не відомо про зазначене майно та вказане майно під час знаходження їх у шлюбі не набувалось.

Щодо визнання права власності на ? частину автомобілю «BMW 318», держномер АР 6199 ВА , за ОСОБА_1, то ОСОБА_2 зазначив, що хоча зазначений автомобіль і був придбаний 21.09.2007р., тобто під час знаходження у шлюбі, але за той період часу коли спільного життя та сімейного бюджету між ним та ОСОБА_1 вже не існувало, що зазначено в рішенні Ленінського суду м. Запоріжжя про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Крім того, ОСОБА_2 зазначив, що спірний автомобіль був придбаний ним у кредит та під час знаходження у шлюбі з ОСОБА_1 ним по цьому кредиту було сплачено лише два платежі 22.10.2007р. та 22.11.2007р. на загальну суму 2 929,00 грн. (579,29 дол. США). Інші платежі по кредиту сплачувались ним вже після офіційного розірвання шлюбу. Враховуючи викладене, ОСОБА_2 просив суд відмовити ОСОБА_1 в визнанні за нею права власності на ? частину автомобілю. Крім того, у звязку з предявленням ОСОБА_1 вимог про визнання права власності на ? частину автомобілю, ОСОБА_2 збільшив свої вимоги по зустрічному позову вимогою про визнання права особистої приватної власності на грошові кошти на загальну суму 579,29 дол. США, що були сплачені їм 22.10.2007р. та 22.11.2007р. за кредитним договором № ZPEOA00000310 від 21.09.2007р. під час знаходження у шлюбі з ОСОБА_1

Вислухавши пояснення сторін по справі, їх представників, допитавши свідків, дослідивши інші докази , суд вважає , що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню , а зустрічний позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню в повному обсязі .

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 04.08.2000р. по 04.12.2007р., що підтверджується копіями свідоцтв про укладення шлюбу та розірвання шлюбу (а.с. 6, 7 ) Від шлюбу мають доньку ОСОБА_4, яка зараз проживає з ОСОБА_6

В своїх поясненнях ОСОБА_1 не заперечувала проти твердження ОСОБА_2 про те, що саме за її наполяганням ОСОБА_2 в 2003р. були виставлені на продаж квартири АДРЕСА_2 та будинку № 11 по вул. Багратіона в м. Запоріжжі, що належали ОСОБА_2 на праві особистої власності.

20.08.2003р. був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, згідно якого продавці ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 продали належну їм на праві спільної часткової власності квартиру ОСОБА_2 за 30060 грн. (а.с.8). Зазначений договір був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_11

В той же день та у того ж нотаріуса був оформлений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4, згідно якого продавець ОСОБА_2 продав належну йому на підставі договору дарування від 28.08.2000р. квартиру ОСОБА_7, ОСОБА_8, та ОСОБА_10 за 8637 грн. (а.с. 29) Отже, фактично через укладання договорів купівлі-продажу відбувся обмін квартирами ОСОБА_2 та сімєю ОСОБА_10.

08.09.2003р. був укладений договір купівлі-продажу будинку № 11 по вул. Багратіона в м. Запоріжжі, згідно якого продавець ОСОБА_2 продав належний йому на підставі договору купівлі-продажу від 22.06.2000р. будинок ОСОБА_12, яка діяла від свого імені та від імені неповнолітніх ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (а.с.30 ).

Допитаний у якості свідка громадянин ОСОБА_5 пояснив суду, що він був знайомий з ОСОБА_2 з дитинства та потім познайомився і з ОСОБА_1 після укладення між ними шлюбу. Йому відомо, як зі слів ОСОБА_2 та і зі слів самої ОСОБА_1, що остання наполягала на продажу ОСОБА_2 квартири на вул. Руставі та будинку на вул. Багратіона для купівлі більш комфортної квартири. Свідок ОСОБА_5 також зазначив, що наприкінці серпня 2003р. ним дійсно ОСОБА_2 для доплати за квартиру були запозичені кошти у розмірі 25000 грн. Зазначені кошти були повернуті ОСОБА_2 на початку вересня 2003р. одразу після продажу ОСОБА_2 будинку 11 по вул. Багратіона. Повернення боргу відбулося біля нотаріальної контори в районі пл. Пушкіна у м. Запоріжжі, де оформлявся договір купівлі-продажу будинку по вул. Багратіона. Також цей свідок знає, що ОСОБА_2 в вересні 2007р. в кредит був придбаний автомобіль «BMW», але про умови кредиту йому нічого не відомо. Також йому нічого не відомо про обставини придбання іншого майна. Сказати точно, яке саме майно знаходилось в спірній квартирі під час шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 свідок не зміг, так як не звертав на той час уваги на наявне майно у квартирі.

Крім того, у своїх поясненнях сама ОСОБА_1 не надала суду жодної інформації про фактичний розмір та джерела формування сімейного бюджету на час придбання спірної квартири. Посилання ж ОСОБА_1 на ту обставину, що її колишній чоловік ОСОБА_2 у той час працював моряком за кордоном та непогано заробляв, до уваги судом не береться, так як в підтвердження заробітків ОСОБА_2 у той час суду не надано жодного доказу. Крім того, це твердження спростовується самим фактом запозичення ОСОБА_2 коштів у ОСОБА_5, яких не вистачало для придбання спірної квартири.

Згідно ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Враховуючи наведені обставини суд вважає, що квартира АДРЕСА_5 була фактично придбана ОСОБА_2 за кошти, отримані ним від продажу належних йому особисто квартири та будинку і тому не може вважатись спільною сумісною власністю подружжя і відповідно бути поділена між колишнім подружжям.

Крім того, суд враховує, що після розірвання шлюбу, з нотаріально оформленої згоди ОСОБА_1 від 30.04.2010р. (а.с.76) спірна квартира була обтяжена іпотекою за іпотечним договором № 800003759-И, що був укладений між ОСОБА_2 та ЗАТ Альфа-Банк 05.05.2008р. (а.с. 73-75). Згідно умов зазначеного договору, ОСОБА_2 є власником предмета іпотеки - спірної квартири та відповідно до цього несе всі зобовязання за іпотечним договором . Зазначені умови договору на час вирішення справи та сам іпотечний договір в цілому є дійсними, іпотечний договір є укладеним у відповідності з діючим законодавством та ніким не оскаржений, що згідно ст. 204 Цивільного Кодексу України доводить правомірність зазначеного правочину.

У судовому засіданні представник третьої особи - Закритого акціонерного товариства Альфа Банк просила суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її вимог щодо поділу спірної квартири у звязку з існуванням обтяження спірної квартири за іпотечним договором № 800003759-И та фактичною неможливістю належного виконання умов іпотечного договору в разі поділу предмета іпотеки - спірної квартири. Крім того, представник третьої особи зазначала, що іпотечний договір № 800003759-И був укладений за попередньою нотаріально засвідченою згодою ОСОБА_1І .та тому предявлення ОСОБА_1 вимоги про поділ предмета іпотеки - спірної квартири суперечить умовам погодженого ж нею іпотечного договору.

Щодо ж поділу іншого майна, що було зазначено в позові ОСОБА_1 то суд виходить з наступного.

В підтвердження вартості та належності майна ОСОБА_2 до суду були надані акти виконаних робіт між ним та приватним підприємцем ОСОБА_14 (а.с. 144,145 ) , згідно яких вартість спірної шафи-купе дорівнювала 4000 грн., спірного кухонного гарнітуру 5000 грн. та спірних дверних блоків 5500 грн. Крім того, згідно цих актів та наданих квитанцій (а.с 144,145 ) , оплата за це майно була здійснена ОСОБА_2 25.12.2007р., тобто після розірвання шлюбу. В підтвердження цього, в матеріалах справи також міститься відповідь приватного підприємця ОСОБА_14 на запит представника ОСОБА_2 (а.с.146) та сам ОСОБА_14, допитаний у якості свідка, підтвердив зазначені обставини у судовому засіданні. Таким чином, зазначене майно не може відноситись до спільної сумісної власності подружжя та підлягати розподілу.

У звязку з запереченнями ОСОБА_2 наявності у колишнього подружжя такого майна , як телевізорів WEST та SHARP, холодильника WIRPOOL, витяжки Ardo, мийки Elegant, яке ОСОБА_1 зазначила у своєму позові, як спільне сумісне майно, на підставі ухвали суду державною виконавчою службою Ленінського району був проведений огляд спірної квартири. Згідно акту державного виконавця від 01.03.2010р., такого майна, як телевізори WEST та SHARP, холодильник WIRPOOL, витяжки Ardo, мийки Elegant, в спірній квартирі не виявлено. (а.с. 136).

Так, як сторонами по справі не надано жодного доказу та належним чином не доведено існування іншого майна та його вартості, суд бере до уваги вартість майна та доведеність існування майна, яке не оспорюється сторонами у своїх позовах. Так, суд вважає неоспорювану та визнану обома сторонами наявність та вартість спільного сумісного майна: тумбочки під телевізор , вартістю 250 грн. ; телевізору SONY , вартістю 1500 грн. ; набору дитячих меблів вартістю 2000 грн. ; набору мяких меблів, вартістю 2500 грн. ; ліжка двоспального, вартістю 1000 грн. ; штор , вартістю 2500 грн. ; музичного центру, вартістю 1000 грн. ; ДВД плеєра PIONEER , вартістю 350 грн. ; скляного журнального столу, вартістю 200 грн.

Згідно ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Так, суд враховуючи ту обставину, що зараз з ОСОБА_1 проживає їх дитина розділяє спільне сумісне майно, виділивши сторонам майно в натурі:

ОСОБА_1 - тумбочку під телевізор, вартістю 250 грн.; телевізор SONY , вартістю 1500 грн. ; набір дитячих меблів , вартістю 2000 грн., набір мяких меблів , вартістю 2500 грн. на загальну суму 6250грн

ОСОБА_2 - ДВД плеєр PIONEER, вартістю 350грн.; штори , вартістю 2500грн.; ліжко двоспальне, вартістю 1000 грн. ; музичний центр, вартістю 1000 грн. ; скляний журнальний стіл, вартістю 200 грн. на загальну суму 5050 грн.

Різницю в вартості майна з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 не стягувати.

Вирішуючи питання про поділ автомобілю НОМЕР_1, що був придбаний ОСОБА_2 21.09.2007р., то суд виходить з наступного : зазначений автомобіль був придбаний ОСОБА_2 в кредит (а.с. 132 ) та під час знаходження у шлюбі ОСОБА_15 були здійснені два платежі на загальну суму 2929 грн. (а.с.147-148 ).

Згідно ч. 6 ст. 57 Сімейного кодексу України, суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Судом досліджено та приєднано до матеріалів справи рішення суду від 13.11.2007р. про розірвання шлюбу між ОСОБА_15 та ОСОБА_1 ( справа № 2-4481/07, а.с. 21) , яким встановлено, що останні не проживають разом, спільного господарства не ведуть, ніяких відносин не підтримують з лютого 2006р. Зазначене рішення набрало законної сили та не було ніким оскаржене.

Отже у суду немає законних підстав вважати автомобіль «BMW-318», держномер АР 6199 ВА , обєктом спільної сумісною власністю подружжя та здійснювати його поділ на частки. Вимога ж ОСОБА_15 про визнання за ним права особистої приватної власності на грошові кошти, що були сплачені їм за кредитним договором в період знаходження у шлюбі з ОСОБА_1 підлягає задоволенню, так як ці кошти були сплачені ним під час окремого проживання з ОСОБА_1 у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 57, 60, 68-70, 71 СК України, ст. 372 ЦК України, ст. ст. 12, 60, 88, 208, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Розділити спільне сумісне майно. Виділити ОСОБА_1 тумбочку під телевізор, вартістю 500 грн ; телевізор SONY, вартістю 1000 грн ; набір дитячих меблів, вартістю 1800 грн ; набір мяких меблів , вартістю 3000 грн.

ОСОБА_2 - ДВД плеєр PIONEER, вартістю 500 грн ; штори, вартістю 2500 грн ; ліжко двоспальне, вартістю 1000 грн ; музикальний центр, вартістю 1000 грн ; скляний журнальний стіл, вартістю 500 грн.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_5.

Визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на грошові кошти на загальну суму 579,29 дол. США, що були сплачені 22.10.2007р. та 22.11.2007р. за кредитним договором № ZPEOA00000310 від 21.09.2007р.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 62 грн 50 коп .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 357 грн

Заява про апеляційне оскарження рішення подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без заяви про апеляційне оскарження, якщо вона подана в межах десятиденного строку з дня проголошення рішення.

Рішення набирає чинності після закінчення десятиденного строку для подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у двадцятиденний строк, рішення набирає чинності після закінчення цього строку.

Суддя Нікітенко Н.П.