Апеляційний суд Дніпропетровської області ( м. Кривий Ріг)
Категорія 26 (І ) ОСОБА_1
Доповідач Карнаух В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справа;! апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Ляховської І.Є.

суддів - Барильської А.П., Карнаух В.В.

при секретарі - Бондаренко І.В.

за участю: позивача - ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

представника Відкритого акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справ за апеляційною скаргою відкритого акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду міста ОСОБА_5 від 28 жовтня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат». Відкритого акціонерного товариства «Дизельний завод» про відшкодування моральної шкоди , -

ВСТАНОВИ Л А:

У квітні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ВАТ «ЦГЗК») та Відкритого акціонерного товариства «Дизельний завод» (далі-ВА Г «Дизельний завод»), просив стягнути з відповідачів в рахунок відшкодування моральної шкоди по 62500 грн., з кожного у зв'язку із професійним захворюванням.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 28 жовтня 2009 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто на його користь з ВАТ «Дизельний завод» 6000 грн., з ВАТ «ЦГЗК» 10000грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди. З відповідачів стягнуто на користь держави державне мито в сумі 8,50 грн.

В апеляційній скарзі ВАТ «ЦГЗК» ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, оскільки судом порушено норми матеріального і процесуального права. А саме: діюче законодавство не передбачає обовязку власника або уповноваженого орган відшкодовувати моральну шкоду завдану внаслідок професійного захворювання або нещасного випадку на виробництві . Судом не враховано, що строк позовної давності до вимог про відшкодування моральної шкоди у випадках, передбачених трудовим законодавством , становить три місяці.

Крім того, судом не прийнято до уваги, що при визначенні ступеню вини підприємств не було враховано помилково не зазначені в акті розслідування відомості про увесь стаж роботи позивача на ВАТ «Дизельний завод».

Судом не враховано, що в матеріалах справи відсутні докази заподіяння позивачу моральної шкоди, висновком МСЕК не було встановлено характер та ступінь моральних страждань, що підтверджує відсутність останніх.

А також визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди не відповідає вставленим обставинам справи, характеру моральних страждань й суперечить вимогам п.9 Постанови пленуму ВСУ«Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2М просить рішення суду залишити без змін, як законне та обґрунтоване, апеляційну скаргу без-задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 МЛІ. працював в шкідливих умовах прані 01.01.1990. по 12.10.1993. на ВАТ «Дизельний завод», з 23.08.1999.по23.08.2007. на ВАТ «ЦГЗК» електрозварювальником ручного зварювання.

За висновком МСЕК від 02.09.2008. ОСОБА_2 було встановлено 20% втрати професійної працездатності безстроково, починаючи з 24.1 1 2008.

Постановою Відділення Фонду соціального страхування України в м. Кривому Розі № 0407/13622/13622/2 від 08.01.2009 року ОСОБА_2 були призначені щомісячні страхові виплати та одноразова допомога в сумі 28193,60 грн., моральна шкода йому не відшкодовувалася.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції правильно виходив з того, що професійне захворювання виникло у позивача з вини адміністрації ВАТ «Дизельний завод» та ВАТ «ЦГЗК» ? яг і не забезпечили безпечні умови праці і порушили ст.,153 Кодексу законів про працю та ст.ЛЗ Закону України «Про охорону праці»; саме відповідачі винні у виникненні у нього хронічного професійного захворювання.

Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання № 10 від 7 жовтня 2008 року, зазначено, що професійне захворювання у позивача виникло з вини адміністрації ВАТ «Дизельний завод» та ВАТ «ЦГЗК», які не забезпечили безпечні умови праці і порушили ст.153 КЗпП та ст.13 ЗУ «Про охорону праці» (а.с.11-13)

Згідно п.19 зазначеного Акту, винними в порушенні законодавства про охорону

праці, гігієнічні регламенти і нормативи є керівництво Криворізького заводу ремонту

дизельних автомобілів ВАТ «Дизельний завод» та керівництво Відкритого акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачува іьиий комбінат» в період роботи ОСОБА_2 на цих підприємствах.

Висновок суду про відшкодування позивачу з боку відповідачів моральної шкоди відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008р. відповідно до якого, статтею 237-1 КЗпП України громадянам, що потерпіли від нещасного випадку або професійного захворювання, надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу.

Доводи відповідача про те, що суд невірно застосував до даних правовідносин положення ст. 237-1 КЗпП України не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки первинна втрата професійної працездатності ОСОБА_2М, була встановлена з 26.09.2008 року.

Факт спричинення моральної шкоди ОСОБА_2 знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Позивач обмежений в роботі по дому, переносить моральні страждання, що позбавляє його нормальних життєвих зв'язків і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.

Доводи апеляційної скарги щодо ненадання позивачем доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральної шкоди та недоведеності вини відповідача ВАТ «ЦГЗК» у цьому та неврахування терміну роботи на підприємствах відповідачів, безпідставними і спростовуються матеріалами справи та висновками суду.

Доводи відповідача про пропуск ОСОБА_2М тримісячного строку для звернення до суду н з можуть бути взяті до уваги, оскільки не ґрунтуються на законі.

Колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом з урахуванням роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду Украйні від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної ( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідачів та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Також судом першої інстанції при визначені розміру моральної шкоди вірно враховано долю вини кожного з підприємств на яких працював позивач.

Колегія судді з вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та дійшов правильного висновку про відшкодування позивачу моральної шкоди у зв'язку з отриманим ним професійним захворюванням.

Керуючись от. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦІІК України колегія суддів. -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» відхилити.Рішення Жовтневого районного суду міста ОСОБА_5 від 28 жовтня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути

оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців в

дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: