Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2010 року

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Сторожука С.М.

при секретарі: Дробот О.Ю.

за участю представника позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

відповідача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, суд -

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Управління житлово-комунального господарства» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в якій позивач поставив питання про:

-визнання відповідачів таким, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме квартирою №59 будинку №94 по вулиці Озерній, міста Павлоград Дніпропетровської області.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що спірна квартира була надана відповідачу на підставі ордеру №101 від 17 вересня 1996 року. Квартира державна.

При перевірці паспортного режиму працівниками ЖЕД №2 було виявлено, що в квартирі відповідачі не проживають з квітня 2009 року.

Відповідачі не зверталися до ЖЕД з заявою про продовження зберігання за ними житлового приміщення.

В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала, надавши пояснення які відповідають змісту позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_2 зазначила, що позов не визнає. В спірній квартирі вона проживає разом з іншими відповідачами по цій справі. У період часу з квітня 2009 року вона ні куди не виїздила, оскільки іншого жила у неї не має. Влітку, інколи ходила до будинку матері її чоловіка.

Представник відповідача пояснила, що позов не підлягає задоволенню на тій підставі відсутності доказів не проживання відповідачів у спірній квартирі.

Відповідач ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні позовних вимог, так як він та його сімя постійно проживають у квартирі.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, заяв про відкладенні розгляду справи не подавав, у звязку з чим суд ухвалив слухати справу за його відсутністю.

Крім того, в судовому засіданні були опитані свідки:

-ОСОБА_6, яка показала, що вона проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто у будинку де проживають відповідачі. Періодично вона бачить як відповідачі ідуть на роботу, та не памятає щоб відповідачів не бачила більш ніж декілька днів;

- ОСОБА_7, показав, що він проживає у будинку де живуть відповідачі, а саме в квартирі №47. У травні 2010 року працівники ЖЕУ попросили його підписати документ про те, що вони приходили до будинку, він його підписав не читаючи. Відповідачів він постійно бачить. Сусід, який мешкає в квартирі №51 проживає у будинку незначний проміжок часу, а тому не міг знати живуть відповідачі у квартирі чи ні.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши наявні письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки:

В квартирі АДРЕСА_1, зареєстровані та постійно проживають відповідачі ( а.с. 7 - 8 ). Факт проживання відповідачів у спірній квартирі підтверджується мешканцями будинку, які склали акт про те, що відповідачі проживають у квартирі ( а.с. 27 ).

Крім того, той факт, що відповідачі проживають у квартирі та проживали у період часу з квітня 2009 року по час складання акту ( а.с. 9 ), підтверджується доказами, а саме показаннями свідків та листами комунальних підприємств, згідно яких відповідачі оплачують комунальні послуги (а.с. 23, 24, 25 ).

Відповідно до положення ст.41 Конституції України, - кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожен громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що позбавлення відповідачів права на користування житловим приміщенням, а саме спірної квартирою, призведе до порушення їх права на житло, що гарантується кожному громадянину України.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.І ст.60 ЦПК України, - кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, однак позивач не надав суду належних та допустимих доказів тривалого не проживання відповідачів у спірній квартирі.

Акт від 28 травня 2010 року, наданий позивачем, як доказ тривалого не проживання відповідачі у спірній квартирі, не може бути прийнятий судом як підстава для задоволення вимог, оскільки дані викладені у ньому спростовані відповідачами та свідками.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Управління житлово- комунального господарства»'до ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: С.М. Сторожук