РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-696/10

Провадження № 2-696/10

23.03.2010

Московський районний суд м. Харкова

в складі головуючого судді Марченка О.М.

при секретарі Тимощук М.М.,

розглянувши цивільну справу за позовом ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Харкові до ОСОБА_1, про звернення стягнення на майно, що є предметом застави шляхом визнання права продажу

встановив:

ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії ВАТ «Укрексімбанк» в м. Харкові звернувся до суду з позовною заявою про звернення стягнення на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_1 та є предметом застави, шляхом визнання права продажу будь-якій особі покупцеві.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 6807С5 від 05.02.2007 року, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 87 400 швейцарських франків 00 сантимів з кінцевою датою погашення 04 лютого 2013 р., з щомісячною сплатою процентів у розмірі річної процентної ставки, яка визначається наступним чином: Libor 12 m швейцарських франків + 6,80 %, але не менше 9,24% річних. В забезпечення зобовязань за кредитним договором було укладено договір застави 6807Z9 від 05 лютого 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2, за реєстровим № 566, предметом якого є наступне майно: легковий автомобіль марки LEXUS LX 470, універсал-В, обєм двигуна 4664, реєстраційний номер НОМЕР_1, колір-чорний, кузов № НОМЕР_2, 2007 року випуску. Обтяження вищезазначеного рухомого майна було здійснено та зареєстровано за № 4460125. Вказує, що відповідачем протягом тривалого часу не виконуються зобовязання за Кредитним договором щодо своєчасного погашення кредиту та сплаті процентів згідно з п.п.2.4,2.5 Кредитного договору та Графіку погашення кредиту, у звязку з чим утворилася заборгованість. Тому, представники позивача, після остаточного збільшення позовних вимог в ході судового засідання, просять суд звернути примусове стягнення шляхом визнання за ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Харкові права продажу будь-якій особі-покупцеві вищезазначеного предмету застави за ціною визначеною на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності на момент укладення договору купівлі-продажу для задоволення вимог ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Харкові до ОСОБА_1 за Кредитним договором у сумі 66 269,99 швейцарських франків / екв. 498 843,37 грн., а також усіх витрат, повязаних з утриманням, збереженням та реалізацією предмету застави.

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_3В, яка діє на підставі довіреності, позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, викладених у позові. Заперечуює проти доводів представника відповідача щодо неможливості використати зазначений у позові спосіб реалізації майна через існування виконавчого напису. В обґрунтування своїх заперечень зазначила, що виконавче провадження, яке було відкрито на підставі виконавчого напису зупинено.

Представник відповідача ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності, позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні, обґрунтовуючи це тим, що з підстав, викладених у позові, 14.04.2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 був виданий виконавчий напис за реєстровим № 1481, в якому нотаріус запропонувала звернути стягнення на рухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1, а саме: легковий автомобіль марки LEXUS LX 470, універсал-В, обєм двигуна 4664, реєстраційний номер НОМЕР_1, колір-чорний, кузов № НОМЕР_2, 2007 року випуску, та за рахунок коштів, отриманих від реалізації вищезазначеного майна, задовольнити вимоги ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України», в особі філії ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в м. Харкові у розмірі заборгованості за кредитним договором №6807С5 від 05.02.2007р., що складає 60 908,05 швейцарських франків/екв. 413 246,07 грн. На підставі зазначеного виконавчого напису відкрито виконавче провадження. Вважаює недопустимим застосування водночас кількох способів реалізації майна.

Представник третьої особи ОСОБА_6 України в Харківської області в судове засідання не з'явився був повідомлений належним чином.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, встановивши факти та відповідні ним правовідносини, у позові відмовляє по наступних підставах.

Судовим розглядом встановлено, що 05 лютого 2007 року між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 6807С5, відповідно до положень та умов якого, Банк надав ОСОБА_1 кредит в сумі 87 400 швейцарських франків з кінцевою датою погашення 04 лютого 2013 року для оплати за автомобіль LEXUS LX 470; (обєм двигуна -4664); JTJHT00W674021725; легковий універсал-В; (марка, модель, комплектація, серійний номер кузову, особливі ознаки автомобіля) колір чорний, 2007 року випуску. Кредит був виданий на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності, цільового характеру використання. Щомісячна оплата процентів за користування кредитними коштами визначена в розмірі річної процентної ставки наступним чином: Libor 12 m швейцарських франків + 6,80 %, але не менше 9,24% річних. В забезпечення виконання грошових зобовязань по кредитному договору ОСОБА_1 віддав під заставу Банку вищезазначений автомобіль, про що між сторонами був укладений Договір застави № 6807Z9 від 05 лютого 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2, за реєстровим № 566.

У звязку з тим, що відповідачем не виконувалися зобовязання за кредитним договором щодо своєчасного погашення кредиту та сплаті процентів згідно з п.п.2.4,2.5 Кредитного договору та Графіку погашення кредиту, позивач звернувся до нотаріуса за отриманням виконавчого напису. Так, 14.04.2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 був виданий виконавчий напис за реєстровим № 1481, в якому нотаріус запропонувала звернути стягнення на рухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1, а саме: легковий автомобіль марки LEXUS LX 470, універсал-В, обєм двигуна 4664, реєстраційний номер НОМЕР_1, колір-чорний, кузов № НОМЕР_2, 2007 року випуску, та за рахунок коштів, отриманих від реалізації вищезазначеного майна, задовольнити вимоги ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України», в особі філії ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в м. Харкові у розмірі заборгованості за кредитним договором №6807С5 від 05.02.2007р., що складає 60 908,05 швейцарських франків/екв. 413 246,07 грн.

Згідно інформації про виконавче провадження, отриманої з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, 22.04.2009 року постановою Московського відділу державної виконавчої служби ХМУЮ, на підставі вищезазначеного виконавчого напису, відкрито виконавче провадження, яке зупинено на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2009 року до розгляду справи по суті.

Переходячи до аналізу правових норм, якими повинні бути врегульовані спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.. 2 Закону України «Про заставу», законодавством України про заставу визначаються основні положення про заставу. Відносини застави, не передбачені цим законом, регулюються іншими актами законодавства України.

Частина 1 ст. 20 даного Закону визначає, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі якщо в момент настання терміну виконання зобовязання забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Реалізація заставленого майна, на яке звернене стягнення, відповідно до частини 7 цієї ж статті, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором.

Пунктом 4 Договору про заставу № 6807Z9 від 05 лютого 2007 року встановлено, що звернення стягнення на Предмет застави та порядок реалізації заставленого майна здійснюється відповідно до чинного законодавства України, а також шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса.

Правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобовязань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна, визначає Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».(ст. 1 Закону).

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 21 даного закону, застава рухомого майна згідно з параграфом 6 глави 49 Цивільного кодексу України, що виникає на підставі договору, належить до забезпечувального обтяження.

Стаття 24 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначає, що звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобовязаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

В матеріалах цивільної справи відсутні докази щодо виконання цієї вимоги закону з боку позивача. Крім того, представники позивача не довели у судовому засіданні про відсутність інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж нерухомого майна.

Слід зазначити, що у разі невиконання вимог законодавства щодо реєстрації відомостей про звернення стягнення на предмет обтяження, при зверненні стягнення на майно можуть бути порушені права інших обтяжувачів, якщо такі існують.

Відповідно до ч.3 ст. 16 Цивільного кодексу України, суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частини 2 ст. 13 цього Кодексу, яка визначає, що при здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Як встановлено ст..30 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобовязанням шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі. При цьому обтяжувач зобовязаний у порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, повідомити боржника та інших обтяжувачів відповідного рухомого майна про свій намір реалізувати таке право із зазначенням обраного ним способу, місця та часу проведення процедури продажу. Обтяжувач вправі продати предмет обтяження будь-якій особі покупцю або на публічних торгах.

Тобто, Закон надає альтернативне право на обрання способу реалізації предмета обтяжування.

У судовому засіданні встановлено, що позивачем був обраний спосіб реалізації предмета обтяжування шляхом звернення стягнення на заставлене майно на підставі виконавчого напису нотаріуса, яке має бути реалізовано з публічних торгів, відповідно до вимог ст.. 21 ЗУ «Про заставу».

Доводи представників позивача стосовно того, що провадження за виконавчим написом зупинено, до уваги не приймаються, оскільки зупинення виконавчого провадження не позбавляє права використати обраний спосіб реалізації майна.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 16, 18, 572-593 ЦК України, Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Законом України «Про заставу», ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212 - 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства « Державний експортно імпортний банк України » в особі філії АТ « Укрексімбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на майно, що є предметом договору застави шляхом визнання права продажу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд який постановив рішення шляхом подачі в 10-денний строк із дня складання повного тексту рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або поданням апеляційної скарги протягом 10 днів в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, а у разі подачі заяви про апеляційне оскарження, після спливу строку на подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 26 березня 2010 року.

Суддя О.М. Марченко