Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2010 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі: головуючого - судді Алейникова В.А.

при секретарі Луговенко К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення боргу, -

Встановив :

У червні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

У позові зазначив, що у травні 2007 року дав в борг відповідачу 112.000 грн., які відповідач мав повернути у строк до жовтня того ж року, але у визначений строк не повернув.

Спираючись про таке, позивач просив про стягнення з відповідача суми боргу.

Під час судового розгляду справи позивач позов підтримав та наполягав на його задоволенні.

Він пояснював, що в дійсності у травні 2007 року дав відповідачу 112.000 грн. на розбудову Сауни у будинку 9 по вул. Декабристів у місті Миколаєві. У визначений строк борг відповідач не повернув, посилаючись про неможливість такого через порушення стосовно його дружини кримінальної справи. Водночас у травні 2008 року відповідач запропонував йому /позивачеві/ дати додатково 41.000 грн. з тим, щоб він /ОСОБА_2В./ сплатив кредит за приміщення сауни, продав це приміщення та з отриманих у такий спосіб коштів розрахувався з усіма боргами.

Він - позивач - погодився та передав відповідачу додатково 41.000 грн. Про таке він /позивач/ видав відповідні розписки на загальну суму 25.000 грн., а потім - після повернення останніх 15.000 грн. - повернув розписку

Ці 41.000 грн. відповідач йому повернув у повному обсязі, але з рештою боргу розраховуватись відмовляється.

Спираючись про таке, позивач наполягав на задоволенні позову.

Наведені вище обставини позивач підтвердив й під час його допиту, як свідка.

Відповідач під час судового засідання позов не визнавав.

Він пояснював, що станом на 2007 рік здійснював підприємницьку діяльність у сауні у будинку 9 по вул.. Декабристів у місті Миколаєві, його діяльність давала належний прибуток, він не потребував додаткових грошей та ні в кого, зокрема, в позивача, ніяких грошей у борг не брав.

Восени 2007 року відносно його дружини неправомірно була порушен кримінальна справа, через що він опинився у скрутному сімейному та емоційном становищі.

Задля виходу з його він вирішив продати сауну, але для цього необхідно бул повністю сплатити кредит.

За такого він змушений був звернутись до позивача, який дійсно у травні 2008 рок дав йому 56.000 грн. за умови повернення через пів року 112.000 грн., про що у травг 2008 року він видав розписку, що надана позивачем. При видачі розписки внаслідо описки він вказав рік її складання - 2007 замість 2008.

Далі, оскільки через фінансову кризу він не зміг продати сауну та вчасн розрахуватись з боргом, позивач почав предявляти до його претензії.

Задля вирішення взаємних непорозумінь він /позивач/ організував зустріч позивач із Наведені вище обставини позивач підтвердив й під час його допиту, як свідка.

з якими раніше позивач поступив непорядно, сам доводив позивачеві йог неправоту, після чого позивач визнав, що в дійсності він /відповідач/ має повернути лиш

56.0грн. боргу.

Далі, з цих 56.000 грн. у лютому 2009 року він повернув 15.000 грн., про що ОСОБА_1 склав відповідну розписку, у якій зазначив, що залишок боргу становить 31.000 грн.

В подальшому він /відповідач/ повернув ще 16.000 грн., а решту 15.000 грн. дійсно утримує в себе на випадок необхідності погашення претензій ОСОБА_3Г та Серебро за їх з позивачем спільними зобов'язаннями.

Спираючись про таке, відповідач наполягав на тому, що свої зобовязання пере позивачем виконав у повному обсязі, через що просив у задоволенні позову відмовити.

Наведені вище обставини відповідач підтвердив й під час його допиту, як свідка.

Після вислуховування сторін та дослідження письмових матеріалів справи су доходе такого.

1 Матеріалами справи встановлено, що сторони у передбачений законом спосіб та

передбаченій законом формі дійшли домовленості про те, що борг, який виник в ОСОБА_4 перед ОСОБА_1 у відносинах, що склались між ними раніше, змінюється позикови зобовязанням, відповідно до якого ОСОБА_2 зобовязався повернути позивачеі

112.0грн. у строк до жовтня 2007 року.

Таке підтверджується наступними зібраними та дослідженими у суді доказами:

-свідченнями позивача про те, що гроші давались відповідачеві для певної мет /позивач вказує - для розбудови сауни/, які збігаються й з свідченнями відповідача пр те, що гроші позивачем надавались для певної мети. В цій частині ці свідчення у : сукупності підтверджують, що між сторонами існували не відносини, відповідно і яких грошові кошти відповідачеві передавались у власність /як то передбачає класичі боргове зобов'язання /стаття 1046 ЦК України/), а виходячи з інших правовідносин;

-розпискою від 29 травня 2007 року, оригінал якої залучений до матеріалів справи, якої вбачається, що сторони у передбаченій законом формі дійшли згоди про те, и наявне між ними зобов'язання трансформується у боргове, відповідно до якої відповідач має повернути позивачеві 112.000 грн. у строк до жовтня 2007 року;

-узгодженою із наведеними вище доказами копією відеозапису від 6 грудня 2008 рок що за згодою обох сторін залучена до матеріалів справи та прийнята судом, як дока яка свідчить, що між сторонами дійсно існували відносини, які трансформувались боргові; та що сторони дійсно дійшли згоди про те, що відповідач має повернут позивачеві 112.000 грн.

2 За такого відповідно до статті 526 ЦК України відповідач мав виконати зобов'язання, що виникло в його, належним чином та у встановлений строк; відповідно до статті 545 ЦК України прийняття такого виконання має бути підтверджено відповідною розпискою або поверненням боргового документу.

При цьому відповідно до частини 2 статті 527 ЦК України боржник /відповідач/ має право вимагати доказів того, що зобовязання ним виконане, та несе ризик наслідків непредявлення такої вимоги.

З........На підтвердження прийняття виконання зобов'язання ОСОБА_1 відповідач надав розписку від 13 лютого 2009 року.

Але ця розписка не стосується зобов'язання, що є предметом цього позову,але стосується зобовязання, що виникло між сторонами у травні 2008 року.

Прослідуючи розписки також стосуються зобов'язання, що виникло між сторонами у травні 2008 року та не мають відношення до предмету цього спору.

Відповідач посилається про те, що на розписці, що зазначена у розділі «1» цього

рішення, рік її написання - 2007 - зазначений внаслідок описки, в дійсності у їй йдеться про виникнення зобовязання у 2008 році.

Але ці посилання суд не може покласти в основу рішення у справі за такого.

По-перше, з доказів, наданих позивачем /квитанції № авт./4354 від 29 травня 2007 року та розписки про отримання коштів/ вбачається, що саме у 2007 році він знімав акумулював гроші для надання їх відповідачеві у борг.

По-друге, з доказів, що наведені у розділі «1» цього рішення, вбачається, що сторони досягли умови про те, що зобовязання має бути виконане у строк до жовтня 2007 року. Строк виконання зобовязань є суттєвою умовою договору, яка має визначатись самими сторонами. З доказів же, наведених вище, випливає, що сторони дійшли згоди саме до такої умови договору, через що її зміст не може вважатись опискою.

По-третє, з матеріалів справи вбачається, що сторони неодноразово обговорювали питання виконання зобов'язань відповідно до розписки, що зазначена у розділі «1» цього рішення, при цьому жодного разу сторони не доходили згоди про виправлення описки.

З рештою, як зазначено вище, саме боржник має вимагати належного доказу прийняття зобовязання, та він несе ризик наслідків непредявлення такої вимоги. В цьому ж випадку відповідач, як випливає з його ж свідчень, жодного разу не вимагав внесення змін до первісної розписки, отримання документів про виконання зобовязань саме відповідно до її змісту тощо. Суд враховує також особу відповідача, який є підприємцем та веде фінансові справи постійно. За такого суд вважає, що в цьому випадку ризик неналежного оформлення боргових документів та документів про прийняття зобовязання у будь-якому разі має нести відповідач.

Відповідач посилається про обставини перемовин з ОСОБА_3 та Серебро.

Але ці обставини не мають юридичного значення.

Так, вони свідчать лише про те, що відповідач намагався схилити позивача до прийняття виконання зобовязань, що сторонами й не заперечуються.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що ці намагання не мали результату, адже - належного документу про виконання зобов'язань позивач не надав.

Більше того, зі свідчень ОСОБА_3 вбачається, що під час цих перемовин позивач виконання зобовязання не визнавав та й суму боргу не зменшував.

Отже, належних доказів прийняття виконання зобов'язань позивачем ані у повному обсязі, або навіть частково відповідач не надав.

4........Строк виконання зобов'язань сплинув, що сторони не заперечують.

За такого на виконання зобовязання боргу з відповідача на користь позивача слід стягнути 112.000 грн., задовольнивши вимоги у повному обсязі.

При цьому на підставі статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачг слід стягнути понесені ним судові витрати - 1.120 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Керуючись ст.ст. 10, 174, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 112.000 /сто дванадцять тисяч/ гривень боргу. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1.120 грн. судового збору та 120 грн. витрат н інформаційно-технічне забезпечення.

Рішення може бути оскарженим до апеляційного суду Миколаївської області чері Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 10 днів.

СУДДЯ = ОСОБА_5 =