Справа № 2-215/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

15 вересня 2010 року

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Грищенка М.В., при секретарі - Дубчак Н.В., з участю: позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Брусилів Житомирської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

2 8 травня 2 010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів в сумі 7000 гривень, посилаючись на те, що 3 травня 2010 року ОСОБА_2 отримала від нього в борг кошти у сумі 5000 гривень, які зобов"язалася повернути в повному обсязі до 8 травня 2010 року. При отриманні коштів ОСОБА_2 написала письмову розписку. Після 8 травня 2010 року ОСОБА_2 кошти не повертає. Крім того відповідач прийняла на себе зобов"язання по сплаті процентів у разі несвоєчасного повернення коштів у розмірі 2% за кожен день прострочки. На 28 травня 2010 року розмір суми процентів склав 2000 гривень за 20 днів прострочки.

В процесі розгляду справи позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог до суми 11900 гривень, з яких 5000 гривень за договором позики, 6900 гривень - проценти за 69 днів прострочки.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги повністю з підстав, наведених в позовній заяві, просив стягнути з ОСОБА_2 11900 гривень та відшкодувати з відповідача понесені ним судові витрати.

Позивач не заперечив проти розгляду справи за відсутності відповттача з ухваленням заочного рішення.

Відповітачна ОСОБА_3, яка була належним чином повідомлена гро тату і час розгляду справи, в судове засідання не з"явилася, не повідомила про причини неявки, а тому суд ухвалив вирішувати справу на підставі наявних доказів за нттгутності відповідача з ухваленням заочного рішення.

Від втттовттача будь-яких завперечень на позов не надходило.

Заслухавши тояснення позивача, дослідивши та оцінивши надані докази суд вважає, що позовні вимоги підлягать задоволенню повністю з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що 3 травня 2010 року позивач ОСОБА_1 тередав у власність відповідачеві ОСОБА_2 5000 гривань, а відповідач зобов'язалася повернути вказані грстовт кошти в тій же сумі до 8 травня 2010 року. Про отримання коштів і зобов'язання повернути до вказаної дати ОСОБА_2 особисто написала і підписала розписку, яку передала ОСОБА_1 В розписці ОСОБА_4 також зазначила, що у випадку невиплати в строк будуть нараховуватися 2% за прострочку за кожний день.

До 8 травня 2010 року ОСОБА_2 не виконала зобов'язання про повернення боргу і не повернула боргу на час розгляду справи у суді.

Вказані обставини підтверджуються наданою позивачем розпискою ОСОБА_2 0.В./ а.с.21/, поясненнями позивача в судовому засіданні.

Із встановлених судом обставин випливають правовідносини сторін за договором позики та неналежного виконання позичальником зобов'язання про повернення позикодавцеві позики.

До цих правовідносин підлягають застосуванню правові норми, зазначені в ст.ст.625, 1046-1051 ЦК України.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем / у строк та в порядку, що встановлені договором.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 не виконала зобов'язання про повернення позики у строк до 8 травня 2010 року, тому позов в частині стягнення суми грошових коштів в сумі 5 000 гривень, які були передані їй за договором позики, є обгрунтованим і підлягає задоволенню.

Частиною першою ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом.

За умовами укладеного між позивачем ОСОБА_1 і відповідачем ОСОБА_2 договору позики, які відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України підтверджуються розпискою позичальника ОСОБА_2, за прострочення виконання зобов'язання по поверненню суми позики сторонами встановлені 2% від простроченої суми за кожен день прострочення.

Позивач пред'явив вимогу про стягнення з відповідача процентів за прострочення повернення позики в сумі 6900 гривень за 69 днів прострочення і на час розгляду справи в суді позовних вимог в цій частині не змінював, не зважаючи на те, що станом на 15 вересня 2010 року сума позики не повернута і фактично строк прострочення становить 130 днів.

Оскільки на час розгляду справи у суді позивач не змінив тривалість вказаного строку і відповідно не

збільшив розмір позовних вимог, тому суд, зважаючи на застереження ч.І ст.11 ЦПК України про розгляд цивільних справ в межах заявлених вимог, приймає до розрахунку розміру сум, визначених ч.2 ст.625 ЦК України, тривалість часу прострочення виконання грошового зо- бов"язання 69 днів.

Розмір 2% за кожний день за час прострочення тривалістю 69 днів від простроченої суми 5000 гривень становить 6900 гривень / 5000 х 2% : 100% х 69 = 6900/.

Загальна сума боргу, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 становить 11900 гривень / 5000 + 6900 = 11900 /.

Відповідно до ч.І ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, які складаються з оплати судового збору в сумі 119 гривень і оплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 гривень.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 81, 88, 209, 212-215 ЦПК України, на підставі ст.ст.625, 1046-1051 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

зі

У

У

в

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 11900 гривень / одинадцять тисяч дев"ятсот гривень/ як борг за договором позики, який складається із 5000 гривень / п"яти тисяч гривень/ суми основного боргу, 6900 гривень / шість тисяч дев"ятсот гривень/ як суми процентів за прострочення виконання грошового зобов"язання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 239 гривень на відшкодування судових витрат, які складаються з витрат по оплаті судового збору в сумі 119 гривень і по оплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд судового рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Житомирської області через Брусилівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під.час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційніу скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М. В. Грищенко