Справа № 2-3085/10
Провадження № 2-3085/10
РІШЕННЯ

Іменем України

20.04.2010 року Заводський районний суд м. Миколаєва

в складі головуючого судді Андрощука В.В.

при секретарі Забродської Г.В.,

за участю представників відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Комунального Підприємства «Міжнародний аеропорт Миколаїв» про стягнення заробітної плати за час затримки розрахунку, відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В

15.01.2010р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Комунального Підприємства «Міжнародний аеропорт Миколаїв» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку після звільнення, та моральної шкоди.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що з 22.01.2007р. по 14.12.2007р. перебував у трудових відносинах з відповідачем та займав посаду технічного директора. Наказом №352/К від 12.12.2007р. був звільнений за власним бажанням за ст..38 КЗпП України з займаною посади.

До теперішнього часу відповідач в порушення вимог трудового законодавства не провів з ним повний розрахунок.

Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 15.04.2009р. з відповідача на його користь стягнуто 24786,23 грн. заборгованості по заробітній платі. До теперішнього часу зазначене рішення суду не виконано, в наслідок чого порушуються його трудові права і завдається моральна шкода.

Посилаючись на наведене, ОСОБА_3 просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 21122,83 грн. (за 257 робочих днів, починаючи з 10.12.2008р.), 10000грн. у відшкодування завданої моральної шкоди.

В процесі розгляду справи ОСОБА_3 збільшив розмір позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку до 26465,18 грн. Наполягав на задоволенні позову з підстав викладених у позовній заяві.

У судовому засіданні представники Комунального Підприємства «Міжнародний аеропорт Миколаїв» позовні вимоги не визнали і просили відмовити у його задоволенні. Не заперечували проти факту існування заборгованості по заробітній платі перед позивачем на час звільнення. Разом з тим, посилаючись на те, що 10.10.2008р. Новоодеським районним судом Миколаївської області за заявою Миколаївського транспортного прокурора було винесено судовий наказ про стягнення з Комунального Підприємства «Міжнародний аеропорт Миколаїв» на користь ОСОБА_3 нарахованої але не сплаченої заробітної плати в розмірі 3222,10 грн., за яким було відкрито виконавче провадження, вважали позовні вимоги до Комунального Підприємства «Міжнародний аеропорт Миколаїв» такими , що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а позивач має право предявляти вимоги не до підприємства, а до виконавчої служби Новоодеського району в звязку з її бездіяльністю.

Заслухавши пояснення сторіна, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими и підлягаючими задоволенню, з наступних підстав.

Безспірно встановлено, що ОСОБА_3 з 22.01.2007р. по 14.12.2007р. перебував у трудових відносинах з Комунальним Підприємством «Міжнародний аеропорт Миколаїв». Наказом №352/К від 12.12.2007р. був звільнений з посади технічного директора за ст..38 ч.1 КЗпП України.

На час звільнення позивача КП «Міжнародний аеропорт Миколаїв» мало заборгованість перед ним по заробітній платі. Повний розрахунок з позивачем при звільненні не був проведений.

Також встановлено, що 10.10.2008р. Новоодеським районним судом Миколаївської області за заявою Миколаївського транспортного прокурора було винесено судовий наказ про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_3 нараховану але не сплачену заробітню плату в розмірі 3222,10 грн. До теперішнього часу судовий наказ не виконано, заборгованість по заробітній платі не виплачено.

Крім того рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 15.04.2009р. задоволено позов ОСОБА_3 про стягнення з КП «Міжнародний аеропорт Миколаїв» 24786,23 грн., в тому числі 4567,49 грн., заборгованості по заробітній платі, 20218,74 грн. середнього заробітку за 246 днів затримки розрахунку. На час розгляду даної справи, на вказане рішення відповідачем була подана апеляційна скарга.

Відповідно до довідки відділу державної виконавчої служби Новоодеського районного управління юстиції від 25.11.2009р. №607, в провадженні відділу знаходиться на виконанні виконавчий документ, що до стягнення заборгованості із заробітної плати на користь ОСОБА_3, виданий не по рішенню Новоодеського райсуду (справа №2-1829 від 10.10.2008р.) на суму 3222,10 грн., а виконавчий лист виданий Заводським районним судом м.Миколаєва по справі №2-3062 від 15.04.2009р. про стягнення 24786,23 грн. Відповідно до цієї ж довідки відповідачу пропонується в строк до 20.12.2009р. повідомити відділ, чи були здійсненні заходи, що до виконання зазначеного судового рішення у добровільному порядку.

За поясненнями представників відповідача у судовому засіданні, на момент звільнення ОСОБА_3, перед ним дійсно існувала заборгованість по заробітній платі. До теперішнього часу підприємством не проведено повний розрахунок з позивачем у добровільному порядку.

Відповідно до ст..47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст..116 цього кодексу.

Відповідно ст..116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно вимог ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

З урахуванням наведеного суд констатує, що на час розгляду даної справи, відповідач не провів повний розрахунок з позивачем. Не виконані а ні наказ Новоодеського районного суду Миколаївської області від 10.10.2008р., а ні рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 15.04.2009р.

За таких обставин суд приходить до висновку, про законність та обґрунтованість вимог ОСОБА_3 в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Відповідно до довідки КП «Міжнародний аеропорт Миколаїв» №192 від 14.04.2010р. середньомісячна зарплата позивача складала 1635,82 грн., середньоденна зарплата 95,53 грн.

Виходячи з середньоденної зарплати ОСОБА_3, відповідно до довідки №192 від 14.04.2010р., розмір заробітної плати за період вказаний позивачем (з 10.12.2008р. по 15.03.2010р.) повинен був скласти 30760,66 грн.

Позивач просить стягнути на свою користь меншу суму середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 10.12.2008р. по 15.03.2010р. (322 дні), в розмірі 26465,18 грн., розрахувавши її виходячи зі своєї середньоденної заробітної плати 82,19 грн.

З урахуванням вимог позивача суд вважає необхідним стягнути на його користь з відповідача 26465,18 грн.

Наявність наказу від 10.10.2008р., про стягнення заборгованості по заробітній платі, рішення Заводського райсуду м.Миколаєва від 15.04.2009р., оскарженого в апеляційному порядку, з врахуванням протиріч в зазначених рішеннях в частині суми заборгованості по заробітній платі, не є перешкодою для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку на підставі ст..117 КЗпП України, оскільки з моменту звільнення позивача такий розрахунок з ним проведений не був, що не заперечувалось представниками відповідача у судовому засіданні.

Відповідно до ст.48 КЗпП України саме на власника або уповноваженого ним органа покладено обовязок проведення розрахунку з працівником при звільненні, а ст..117 КЗпП України передбачено стягнення середнього заробітку за невиконання такого обовязку в строки передбачені ст..116 КЗпП України, за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Суду не надано переколених доказів про те, що затримка розрахунку з позивачем має місце не з вини відповідача. Доводи представників відповідача про відсутність достатніх коштів, оскільки підприємство перебуває у комунальній власності і існує рішення про заборону відчуження його майна, не можуть бути прийняти судом до уваги.

Виходячи з наведеного суд не приймає до уваги і вважає такими що суперечать чинному законодавству доводи представників відповідача про те, що наявність вищенаведених рішень суддів на даний час звільняють їх від обовязку проведення розрахунку з позивачем.

Відповідно до ст..237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його заочних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових з усиль для організації свого життя.

Суд приходить до висновку, що порушення відповідачем трудових прав позивача завдало останньому моральної шкоди, у відшкодування якої суд вважає достатнім стягнути 3500 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст..ст. 10,11,60,212,214, 215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково .

Стягнути з Комунального Підприємства «Міжнародний аеропорт Миколаїв» на користь ОСОБА_3 26465,18 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку, і 3500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Комунального Підприємства «Міжнародний аеропорт Миколаїв» в дохід держави держмито у розмірі 264,65грн.,120 грн. витрат на ІТЗ.

Рішення набуває законної чинності через 10 днів після його проголошення. Рішення може бути оскаржено в Миколаївський апеляційний суд через Заводський райсуд м. Миколаєва в порядку, встановленному ст.ст. 294,296 ЦПК України.

Головуючий суддя В.В.Андрощук.