Апеляційний суд Черкаської області
Справа № 22 ц 363/2010 р. Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 51, 53 - ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2010 р. Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 23 грудня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_6 до СВК «Міжгія» с. Скородистик Чорнобаївського району Черкаської області про стягнення недоплаченої заробітної плати.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, колегія суддів,-

в с т а н о в и л а :

23 жовтня 2009 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до СВК «Міжгіря» с. Скородистик Чорнобаївського району Черкаської області, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 1974 по 2009 рік працювала у відповідача дояркою.

Під час отримання першого разу пенсії, ОСОБА_6 була незадоволена її розміром, тому в кінці травня 2009 року звернулася із заявою в Територіальну Державну інспекцію праці в Черкаській області, в якій вказувала про порушення керівництвом господарства трудового законодавства України щодо оплати праці та просила здійснити перевірку.

06 червня 2009 року ОСОБА_6 отримала з Територіальної Державної інспекції праці в Черкаській області лист відповідь на заяву. В цьому листі провідний Державний інспектор праці ОСОБА_8 повідомив про значні порушення трудового законодавства, а саме відсутність первинних документів та достовірний облік робочого часу.

В листі інспектора праці відмічено, що аналіз положень про оплату праці доярки на МТФ № 1 здійснювалась по 5 розряду оплати праці в тваринництві визначеному Галузевою угодою по АПК. Позивачка, ознайомившись з Галузевими угодами та змінами до них, які поширювались на сільськогосподарські підприємства, вважає, що оплата її праці на роботі у відповідача за період з 1999 по 2009 роки не відповідала вказаним нормам.

Крім недоплати до встановленої Галузевими угодами мінімальної заробітної плати відповідної категорії за період з 1999 по 2009 роки, відповідачем також не проводилася оплата роботи в надурочний час.

Згідно доданого позивачкою до матеріалів справи розрахунку недоплаченої їй заробітної плати, за 1999 рік відповідач не доплатив 883,64 грн., за 2000 рік 617,56 грн., за 2001 рік 2627,56 грн., за 2002 рік 2476,76 грн., за 2003 рік 5142,98 грн., за 2004 рік 4105,55 грн., за 2005 рік 4007,97 грн., за 2006 рік 103,80 грн., за 2007 рік 1906,50 грн., за 2008 рік 1906,50 грн., за 2009 рік 510,64 грн.. На переконання ОСОБА_6, загальна сума недоплати відповідачем за період з 1999 по 2009 роки складає 23 753,98 грн..

А тому, позивачка просила суд стягнути з СВК «Міжгіря» на її користь недоплачену заробітну плату в сумі 23 753,98 грн..

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_7, зменшили розмір позовних вимог, перерахувавши суму позову, просили стягнути з відповідача 23 243,48 грн. недоплаченої заробітної плати за період з 1990 по 2008 рік, просили задоволити змінені позовні вимоги.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 23 грудня 2009 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 23 грудня 2009 року як незаконне та ухвалити нове рішення по суті змінених позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ст. 213 ЦПК України вказує, що рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 в період з 1974 року по 27 січня 2009 року працювала у відповідача дояркою на ручних роботах по тваринництві по 5 розряду. Після звільнення з роботи вона оформилася на пенсію. Вважає, що відповідач недоплатив їй заробітну плату за надурочні роботи в період роботи з 1999 року по 2009 рік включно згідно галузевої угоди.

Судом встановлено, що в червні 2009 року позивач звернулась до Територіальної Державної інспекції праці в Черкаській області з приводу порушення законодавства про оплату праці.

Державною інспекцією праці у Черкаській області була здійснена перевірка діяльності СВК «Міжгіря» та згідно акту перевірки відповідача № 23-25-25/36 від 11 червня 2009 року, протоколу про адміністративне правопорушення, подання, припису № 23-25-25/36-24 від 11 червня 2009 року вказано лише на інші порушення законодавства СВК «Міжгіря», які не повязані з предметом даного спору.

Відповідно до ст. 62 КЗпП України, надурочними роботами вважаються роботи понад встановлену тривалість робочого дня (статті 52, 53 і 61 КЗпП). Як правило, застосування надурочних робіт не допускається. Проведення їх можливе лише у виняткових випадках, що визначаються законодавством і ст. 62 КЗпП України.

Тому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно визначив неправильність визначення ОСОБА_6 при обрахунку недоплаченої заробітної плати надурочних робіт, оскільки відсутні підтвердження того, що СВК «Міжгіря» відповідно до ст. 62 КЗпП Україну застосовувало надурочні роботи.

Відповідно до ч.1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів вважає, що районний суд вірно дійшов висновку, що докази позивачки ґрунтуються лише на припущеннях і не підтверджені матеріалами справи.

Крім того, відповідно до ст. 223 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Колегією суддів встановлено і це було підтверджено позивачкою в суді першої інстанції, що при отриманні заробітної плати позивачка жодного разу не висловлювала незгоди чи заперечень з приводу нарахованої заробітної плати, не зверталась до адміністрації підприємства, КТС, суду чи в інші органи з приводу неправильного нарахування заробітної плати.

Звернення до суду відбулося за минуванням терміну звернення, визначеного ст. 223 КЗПП України.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, постановив правильне по суті і справедливе рішення.

Доводи апелянта не є суттєвими, були предметом дослідження суду і не дають підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 218 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 23 грудня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_6 до СВК «Міжгія» с. Скородистик Чорнобаївського району Черкаської області про стягнення недоплаченої заробітної плати залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Верховного Суду України в 2-х місячний строк з моменту проголошення.

Головуючий -

Судді -