Апеляційний суд Житомирської області
09 вересня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого - судді: Олексієнка М.М., судд з: ОСОБА_1, ОСОБА_2, при секретарі Ганько Ю.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Луганському районі (надалі - УПФ) на постанову Луганського районного суду від 01 гру щя 2009 року у справі за позовом ОСОБА_3 до УПФ про визнання дій неправомірними та стягнення компенсації, передбаченої ст.39 Законом України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (надалі - Закон №796-12),
Постановою Луганського районного суду від 01.12.2009 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії УПФ по нарахуванню доплати до пенсії за правилами постанови КМУ №836. Стягнуто з відповідача за період з 01.11.2008 року по 30.09.2009 року - 13 344,50 грн. різницю у пенсії.
В решті у позові відмовлено.
В апеляційній скарзі представник УПФ просить постанову районного суду скасувати, справу направити на новий судовий розгляд із залучення до участі орган Державного казначейства України. Вказує на те, що пенсійний фонд не є належним відповідачем, оскільки фінансування витрат, пов'язаних реалізацією Закону №796-12 здійснюється за рахунок коштів Державного Бюджету, а кошти Пенсійного фонду України не включаться до складу Державного бюджету України. Постановляючи рішення про стягнення доплати до пенсії з УПФ, суд не з'ясував, чи були перераховані бюджетні кошти на рахунок пенсійного фонду. Крім того, нарахування і виплата пенсій непрацюючим пенсіонерам, в тому числі позивачці, які проживають на території радіоактивного забруднення, проводилась у межах, передбачених постановою КМУ №836, що відповідає ст.62 Закону №796-12. Не дотримано судом і положення ст. ст. 66, 163 КАС України та вимоги ст. 99 цього Кодексу щодо строків звернення до суду.
З'ясувавши обставини справи в межах, визначених ст. 304-1 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Згідно матеріалів справи, зокрема копій посвідчень, довідок УПФ, судом вірно встановлено, що позивач, будучи постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, пенсіонером, продовжує проживати на території радіоактивного забруднення, тому має право на підвищення пенсії у розмірах, передбачених ч.2 ст. 39 Закону №796-12.
Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами, вирішуючи даний спір, районний суд прийшов до обгрунтованого висновку, що при визначенні розміру відшкодування шкоди особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, застосуванню підлягає саме Закон №786-12, а не постанова КМУ №836, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав, тому доводи представника відповідача про необхідність визначення доплат за правилами постанови є безпідставні. Стаття 62 згаданого Закону, на яку посилається відповідач, лише надає Кабінету Міністрів України право роз'яснення порядку застосування цього Закону.
Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2007 року №1261 та з урахуванням Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 року №8-2 (з відповідними змінами), управління Пенсійного фонду в районах, у стах забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, безпосередньо призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсій та інші виплати відповідно до чинного законодавства. Тому, у справах щодо здійснення перерахунку підвищення до пенсії належним відповідачем повинно виступати Управління пенсійного фонду, а не управління праці та соціального захисту населення.
Будь-яких порушень процесуального законодавства, які б давали підстави до зміни чи скасування судового рішення, колегія суддів не вбачає.
Судом справу розглянуто в межах строків, передбачених ст. 99 КАС України.
За даних обставин, постанова суду є обґрунтованою, відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи, тому підстав до її скасування немає.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 303, 304-1, п.1 ч.І ст. 307, ст. ст. 308, 315, 324 ЦПК України, колегія суддів,
Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Луганському районі відхилити, а постанову Луганського районного суду від 01 грудня 2009 року - залишити без змін.
Ухвала є остаточною в касаційному порядку оскарженню не підлягає