Яготинський районний суд Київської області
Справа № 2-316/2010 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

26 квітня 2010 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Литвин Л.І.

при секретарі Ковряк О.О.

адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в м. Яготин справу за позовом ОСОБА_2 до Сулимівської сільської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до Яготинського районного суду з позовною заявою до Сулимівської сільської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, в котрій зазначила, що 20 травня 2000 року помер ОСОБА_3. Після смерті останнього залишилася спадщина у вигляді житлового будинку за № 48 по вул. Гагаріна в с. Сулимівка Яготинського району Київської області. В силу ст. 534 ЦК України (в редакції 1963 року) його донька, ОСОБА_4 є спадкоємицею померлого батька згідно заповіту, складеного останнім 17 липня 1996 року. В передбачений законом шестимісячний термін до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_4 не зверталася. Проте, вважає, що своїми діями, які виразились в тому, що після смерті батька вона користувалась будинком померлого, обробляла земельну ділянку біля будинку та користувалась його речами, фактично прийняла спадщину. Крім того, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом вона не має можливості, оскільки при житті її батько, ОСОБА_3 не отримав свідоцтво про право власності на будинок. При зверненні ОСОБА_4 до виконавчого комітету Сулимівської сільської ради для оформлення права власності на будинок та надання необхідних документів, їй було відмовлено, оскільки лист Київського обласного управління юстиції № 151-01-01 від 3 березня 2005 року містить розяснення, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання

визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинна вирішуватись у судовому порядку. Таким чином, ОСОБА_3 мав право на житловий будинок за № 48 по вул. Гагаріна в с. Сулимівка Яготинського району Київської області, проте не отримав свідоцтво, яке б посвідчило це його право.

19 жовтня 2009 року ОСОБА_4 померла. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді житлового будинку за № 48 по вул. Гагаріна в с. Сулимівка Яготинського району Київської області. В силу ст. 1234 ЦК України позивачка є спадкоємицею померлої ОСОБА_4 згідно заповіту, складеного останньою 5 жовтня 2009 року. В передбачений законодавством шестимісячний термін вона звернулася до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом вона не має можливості, так як при житті ОСОБА_4 не отримала свідоцтво про право власності на даний будинок. Враховуючи вищевикладене, позивачка просила встановити, що ОСОБА_3, померлий 20 травня 2000 року, володів на праві власності будинком за № 48 по вул. Гагаріна в с. Сулимівка Яготинського району Київської області, встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті її батька, ОСОБА_3, померлого 20 травня 2000 року та визнати за нею право власності на вищевказаний будинок.

В силу ч.3 ст. 5 ЦК України від 16 січня 2003 року якщо цивільні правовідносини виникли раніше і регулюються актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності, в звязку з чим, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову.

В попередньому судовому засіданні представник позивачки підтримав вимоги позову.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності та про визнання позову.

Так, з матеріалів справи вбачається, що будівництво будинку закінчено в 1967 році. Лист Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 12/5-126 від 23 березня 1999 року містить розяснення, що оформлення права власності на обєкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію провадиться тільки при наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями-державними приймальними або державними технічними. По обєктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття урядом України документу (Постанова Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про затвердження Положення про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення») встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів. При їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку, що складається бюро технічної інвентаризації, а тому суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.130,174,256 ЦПК України, ст.ст. 534,548,549 ЦК України (в редакції 1963 року), ч.3 ст.5, ст.ст. 1218,1234, 1269, 1270 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Сулимівської сільської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_3, померлий 20 травня 2000 року, володів житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами за № 48, який розташований по вул. Гагаріна в с. Сулимівка Яготинського району Київської області, на праві власності.

Встановити, що ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті свого батька- Турпак ОСОБА_5, померлого 20 травня 2000 року.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за № 48, який розташований по вул. Гагаріна в с. Сулимівка Яготинського району Київської області.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі через Яготинський районний суд заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня його проголошення та апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Литвин Л.І.