Ленінський районний суд м. Запоріжжя
№ 2-723/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2010 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Нікітенко Н.П., при секретарі Висоцькій О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Відкритого акціонерного товариства «Запоріжтрансформатор»» до ОСОБА_1 про стягнення збитків, завданих внаслідок нестачі матеріальних цінностей,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив , що 12 серпня 2009 року водій автотранспортного цеху ВАТ «Запоріжтрансформатор» ОСОБА_1 був направлений у службове відрядження у м. Костянтинівна Донецької області в ТОВ «Торговий дім «ОСОБА_2 ресурс» для отримання товару, придбаного ВАТ «Запоріжтрансформатор» за договором №МТ000269 від 11.10.2007 року, укладеним з ТОВ «Торговий дім «ОСОБА_2 ресурс».

Для виконання службового завдання ОСОБА_1 був виписаний подорожній лист вантажного автомобіля серії 02 АДТ №037506 на автомобіль НОМЕР_1 , та видана довіреність на отримання товарно-матеріальних цінностей №5978 від 12.08.2009 року.

13 серпня 2009 року відповідач отримав в ТОВ «Торговий дім «ОСОБА_2 ресурс» вироби з кольорових металів на загальну суму 244 337,36 гривен, що підтверджується підписаною ним видатковою накладною №РН-81303 від 13.08.2009 року.

При розвантаженні автомобіля НОМЕР_2, яке здійснювалось після прибуття водія ОСОБА_1 в ВАТ «Запоріжтрансформатор», було виявлено нестачу товарно-матеріальних цінностей, що перевозились, та сформовано комісію з приймання вантажу, що поступив від ТОВ «Торговий дім «ОСОБА_2 ресурс» у складі менеджера ВЗМтаКВ ОСОБА_3, спеціаліста ВЗМтаКВ ОСОБА_4, провідного спеціаліста ВЕБ ОСОБА_2, комірника СГ ОСОБА_5 та водія ОСОБА_1

В результаті приймання вантажу комісією було встановлено нестачу наступних товарно матеріальних цінностей: проволоки Л63 O5 в кількості 15 кг; проволоки Л63 O6 в кількості 69 кг; листу Л63 1,5x600x1500 в кількості 11 кг; стрічки М1 0,3x16 в кількості 60 кг;стрічки М1 0,3x300 в кількості 453,5 кг; труби М1 O8x1,5 в кількості 35 кг, про що складено відповідний акт за підписами всіх членів комісії.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 134 Кодексу законів про працю України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству у випадку, коли майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 р. N 116 встановлено порядок визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, згідно з яким розмір збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей визначається за балансовою вартістю цих цінностей (з вирахуванням амортизаційних відрахувань), але не нижче 50 відсотків від балансової вартості на момент встановлення такого факту з урахуванням індексів інфляції, які щомісячно визначає Мінстат, відповідного розміру податку на добавлену вартість та розміру акцизного збору за формулою:

Рз = [(Бв - А) х Іінф. + ПДВ + ОСОБА_2] х 2,

де Рз - розмір збитків; Бв - балансова вартість на момент встановлення факту розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей; А - амортизаційні відрахування; Іінф - загальний індекс інфляції, який розраховується на підставі щомісячно визначених Мінстатом індексів інфляції; ПДВ -розмір податку на добавлену вартість; ОСОБА_2 - розмір акцизного збору.

Відповідно до встановленого зазначеною постановою порядку ВАТ «Запоріжтрансформатор» було складено довідку про розмір збитків від нестачі матеріальних цінностей, згідно з якою збитки від нестачі вантажу, що перевозив ОСОБА_1 склали 81 569,39 гривен.

На основі викладеного, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ВАТ Запоріжтрансформатор збитки, завдані внаслідок нестачі матеріальних цінностей у розмірі 81569,39 гривен; 815,69 гривен - державного мита та 120,00 гривен витрати на інформаційно-технічне забезпечення процесу.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі і просить суд їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечує проти позову, мотивуючи тим, що його вини в нестачі вантажу немає. Він працює водієм , і вантаж отримав по довіреності . Для перевезення вантажу йому не надали ні експедитора , ні охоронця. Він постійно був за кермом на протязі довгого часу , і зупинявся лише на декілька хвилин пообідати. Але автомобіль був постійно в колі його зору. Як і за яких обставин було викрадено частину вантажу не підозрює , але припускає , що це було під час руху за території Донецької області бо він їхав зі швидкістю 50 км/годину. Знає , що на цьому відрізку шляху трапляються крадіжки вантажу. Одночасно керувати автомобілем та наглядати за вантажем не мав можливості. Нестачу виявив тільки в Запоріжжі і одразу ж зателефонував керівникові.

Вислухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи , суд вважає позов необгрунтованим і таким , що не підлягає задоволенню з наступних підстав :

У відповідності до ст.. 130 КЗпП працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду , заподіяну підприємству , установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків .

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лище в межах і порядку , передбачених законодавством , і за умови , коли така шкода заподіяна підприємству , установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника . Ця відповідальність , як правило , обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди , за винятком випадків , передбачених законодавством.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 134 Кодексу законів про працю України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству у випадку, коли майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами.

Відповідач ОСОБА_1 дійсно з 12 по 13.08.2009 року знаходився у відрядженні в м. Костянтинівна Донецької області з 07 ранку 12.08.2009 до 19 години 13.08.2009. На а.с. подорожній лист .

З наданої суду копії журналу реєстрації довіреностей (а.с. ) вбачається , що 12.08.2009 на ім»я ОСОБА_1 була видана довіреність на отримання вантажу згідно специфікації (а.с. ). Крім того , 11.10.2006 року з водієм ОСОБА_1 було підписано договір про повну індивідуальну відповідальність ( а.с. ) .

Факт отримання вантажу відповідач не заперечував. Але до пункту призначення було доставлено не весь вантаж , про що свідчить акт комісії ВАТ Запоріжтрансформатор на а.с.

Згідно з п. 4 цього договору «работник не несет материальной ответственности , если ущерб причинен не по его вине».

В ході розгляду справи по суті з Ленінського РВ м. Запоріжжя надійшла кримінальна справа № 9460901 за фактом крадіжки майна , яке належить ВАТ Запоріжтрансформатор за ч.1 ст. 185 КК України . З постанови слідчого від 19.10.2009 року вбачається , що досудове слідство по кримінальній справі № 9460901 за фактом крадіжки майна , яке належить ВАТ Запоріжтрансформатор призупинено до встановлення особи , яка скоїла злочин. Тобто досудовим слідством не доведена вина ОСОБА_1 в нестачі частини вантажу.

Крім того, згідно п.2.а . договору «администрация обязуется создавать работнику условия , необходимые для нормальной работы и обеспечения полной сохранности вверенных ему материальных ценностей».

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив , і представник позивача не заперечував , що при перевезенні вантажу протягом двох діб він повинен був одноосібно діяти як водій , як експедитор і як охоронець майна , що , на думку суду , є несумісним і порушує норми КЗпП .

З фото таблиць із матеріалів кримінальної справи також вбачається , що автомобіль , на якому перевозився вантаж був не пристосований для перевезення цінного вантажу , був відкритий , що позбавило ОСОБА_1 можливості забезпечити належну охорону вантажу.

На думку суду , позивачем не надано переконливих та належних доказів про винне порушення працівником обовязків за трудовим договором і наявносі причинного звязку між його протиправною поведінкою і шкодою.

Крім того , на думку суду , по даній справі не може бути застосована Постанова КМ України від 22.01.1996 рок № 116 «Про затвердження Порядку визначення розміру збитків від розкрадання , нестачі , знищення матеріальних цінностей» , бо вона винесена на виконання розпорядження Президента України від 10.02.1995 року № 35 «Про заходи щодо активізації боротьби з корупцією і організованою злочинністю» .

При таких обставинах суд вважає , що позов не підлягає задоволенню. Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212, 213,215, 294 ЦПК України, ст. ст. 614, 1166 ЦК України, ст. 134 КЗпП , суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Відкритому акціонерному товариству «Запоріжтрансформатор»» до ОСОБА_1 про стягнення збитків, завданих внаслідок нестачі матеріальних цінностей - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з поданням її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: Н.П. Нікітенко