Справа № 22ц-3659 Головуючий у 1-й інстанції- Баєва О.І. Категорія: 57 Доповідач в 2-й інстанції - ОСОБА_1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 07 вересня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області складі: головуючого: Павлишина О.Ф. суддів: Шандри М.М., Мусіної Т.Г. при секретарі: Балюк О.С. розглянувши в порядку ст.304 - 1 ЦПК України в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 12 листопада 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова про визнання протиправною бездіяльність та зобов"язання до вчинення дій,- ВСТАНОВИЛА: Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 12 листопада 2009 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова. Поновлено пропущений строк звернення до суду, зобов'язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_2 щомісячну державну соціальну допомогу як дитині війни за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008року по 31.12.2008 року з врахуванням підвищення до пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Постанову суду оскаржило Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова. Просить постанову в частині задоволених позовних вимог скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, вимогам Конституції України, Законам України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», «Про соціальний захист дітей війни», «Про Державний бюджет України», порушено норми матеріального та процесуального права. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що позивачка звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за 2007-2008 роки. Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які набули правового статусу дітей війни, основи їх соціального захисту та гарантії їх соціальної захищеності шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки визначені та закріплені в Законі України «Про соціальний захист дітей війни», ст.6 якою передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком. Як було встановлено судом першої інстанції, позивачка є дитиною війни в розумінні ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і відповідно до ст. 6 цього ж Закону має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком.
Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» 1 призупинено на 2007 рік дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст. 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік».
Проте, рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 положення ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» з урахуванням ст. 111 цього Закону визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», від 28.12.2007 р. були внесені зміни до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Відповідно до цих змін було встановлено, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Проте, рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-ргі/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України і є неконституційними вищевказані зміни щодо розміру пенсії дітям війни. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Отже, в період з 01.07.2007 року до 09.07.2007 року позивачка не мала права на отримання державної соціальної підтримки, оскільки норма, якою передбачено це право, була зупинена, аз 01.05.2008року до 22.05.2008 року - таке право у позивачки було відсутнє у зв"язку із дією положень пункту 41 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Таким чином, приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов вірного висновку, що дії Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова є протиправними лише з моменту ухвалення рішень Конституційним Судом України. Спору щодо статусу позивачки як дитини війни немає, тому вона має право на реалізацію : зазначеної норми Конституції України та спеціального Закону у вказані періоди, передбачених законами України заборон щодо реалізації цього права не було. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у постанові суду першої інстанції. : Постанова суду є законною та обгрунтованою, а тому підстав для її скасування чи зміни відсутні. Керуючись ч.І п.1 ст.307, 308, ч.І п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України колегія суддів,- УХВАЛИЛА: Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова відхилити. Постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 12 листопада 2009 року залишити без змін. Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає. Головуючий Судді