Рішення Іменем України

24 березня 2010 р. Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі головуючої : Тананайської Ю.А.

при секретарі: Кульовій Н.Ю.

з участю позивача ОСОБА_1, представника Відповідача ОСОБА_2 розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Марганці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Марганецького міського коммунального підприємства «Міськомунгосп» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про поновлення на роботі, посилаючись на те, що він працював юрисконсультом в Марганецькому міському комунальному підприємстві «Міськкомунгосп» з листопада 2009 року. Наказом від 29 січня 2010 року він звільнений з підприємства в звязку з тим, що не витримав випробувальний строк. Вважає, що звільнення проведено незаконно, оскільки він молодий спеціаліст та йому не можливо було встановити випробувальний строк. Просить поновити на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, моральну шкоду.

В судовому засіданні позивач пояснив, що при прийнятті на роботу строк встановлювався один місяць, що й зазначено в обхідному листі - розпорядженні, а потім було виправлено на три місяці. Під час роботи зауважень зі сторони безпосереднього керівника не було, пояснень стосовно не належного виконання трудових обовязків не бралось, ніяких актів (протоколів), які б фіксували факт не виконання обовязків не складалось. Крім того, в наказі не вірно зазначена підстава для звільнення, а саме ст.. 43 КзпП України, а не ст. 28, як вимагає закон. Він залишився без роботи, без заробітної плати, внесено запис в трудову книжку, який його дискредитує, всим цим завдано моральну шкоду.

Представник Відповідача - ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, та пояснила, що ОСОБА_1 не виконував обовязки згідно з посадовою інструкцією, запізнювався, залишав робоче місце без дозволу, звільнення було проведено згідно до закону - ст.. 28 КзпП, оскільки в протоколі профспілкового комітету зазначена вірна норма. Позивач не є молодим спеціалістом, оскільки направлення на підприємство не отримував та не навчався за держ.замовленням.

Судом досліджені документи, надані позивачем і відповідачем.

Суд приходить до наступного:

10 листопада 2009 року Наказом № 244-к Директора ГКХ ОСОБА_1 прийнято на посаду юрисконсульта з випробувальним строком три місяці.

Наказом про звільнення № 18-к від 29 січня 2010 року ОСОБА_1 було звільнено з роботи з 29 січня 2010 року, згідно ст..43-1 КзпП, як такого, що не витримав випробувальний термін.

Згідно ст.. 26 КзпП при укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу.

При прийнятті на роботу ОСОБА_1 встановлено випробувальний строк три місяці.

Суд вважає необгрунтованим пояснення позивача, що випробувальний строк встановлювався один місяць, що було зазначено на розпорядженні № 72 про прийняття на роботу від 20.10.2009 року, оскільки в наказі про прийняття на роботу № 244-к від 10.11.2009 року зазначено випробувальний строк три місяці. Із зазначеним наказом ОСОБА_1 ознайомлений, про що свідчить його підпис, тому він знав про встановлення випробувального строку 3 місяці, приступив до роботи та працював на підприємстві до звільнення.

Відповідно до ст. 28 Кзпп України якщо протягом строку випробування встановлено невідповідність працівника роботі, на яку його прийнято, власник або уповноважений ним орган протягом цього строку вправі розірвати трудовий договір.

Наказ про звільнення ОСОБА_1 не містить мотивувальної частини, тому із нього не вбачається, чому ОСОБА_1 не відповідає займаній посаді, з якими завданнями він не впорався, з якої причини його звільнено з підприємства.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, що завдання видавалися усіма інженерно-технічними працівниками підприємства.

На підприємстві відсутні будь-які документи, які б фіксували неналежне виконання ОСОБА_1 посадових обовязків.

До наданих доповідних записок економіста з ціноутворення та медичної сестри про несвоєчасне виконання завдань Самойленком суд відноситься критично, оскільки юрисконсульт не підпорядковується зазначеним особам, тому вони не повноважні видавати завдання, а також контролювати їх виконання та надати оцінку діям Позивача.

До пояснень свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 , що вони є головним інженером та заступником директора, тому Позивач мав виконувати їхні завдання, суд відноситься критично, оскільки на підприємстві питання підпорядкованості юрисконсульта ні структурою управління, ні посадовою інструкцією не було врегульовано, а відповідно до Загального положення про юридичну службу міністерства, іншого органу виконавчої влади, державного підприємства, установи та організації, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2008 р. N 1040, юридична служба підпорядковується безпосередньо керівникові підприємства. Тому особою на підприємстві Відповідача, яка має право давати завдання юрисконсульту та контролювати його виконання є директор підприємства.

Крім того, свідок Василенко суду пояснив, що ОСОБА_1 вказівки виконував, але із затриманням, виконував, але не завжди у нього це виходило. Зазначенні пояснення підтверджують намагання виконувати ОСОБА_1 посадових обовязків юрисконсульта.

Надані протоколи нарад не є належним підтвердженням видачі завдань ОСОБА_1, оскільки в них не зазначено строк виконання завдань, а також відсутні відомості про те, що Позивач ознайомлений з протоколом.

Також Відповідачем не вірно зроблено запис у трудовій книжці Позивача, оскільки згідно п.2.3. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 р. N 58, записи в трудовій книжці при звільненні повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

В наказі № 18-к від 29.01.10 року про звільнення та в трудовій книжці не зазначена підстава для звільнення працівника, оскільки зазначена ст.. 43-1 КЗпП України передбачає лише випадки, коли не потрібна згода профспілкового комітету при звільненні та не є підставою для звільнення працівника, як такого, що не витримав випробувальний строк.

Суд вважає необгрунтованим посилання представника Відповідача, що ОСОБА_1 запізнювався, протягом робочого часу не знаходився на робочому місті, оскільки зазначені дії Позивача є порушенням правил внутрішнього трудового розпорядку, за які необхідно було застосовувати дисциплінарні стягнення.

Також, суд вважає необгрунтованими пояснення Позивача, що він є молодим спеціалістом, тому йому не можна було встановлювати випробувальний строк, оскільки відповідно до ст.. 7 Закону України «Про сприяння соціальному становленню та розвитку молоді в Україні» молодим спеціалістом є випускник державних професійно-технічних та вищих навчальних закладів, потреба в яких була визначена державним замовленням. В судому засіданні не знайшов підтвердження факт навчання Позивача за державним замовленням.

Оскільки при звільненні ОСОБА_1 в наказі не зазначено мотивувальної частини, зазначена норма закону, яка не є підставою для звільнення, відсутні докази, які підтверджують не виконання ОСОБА_1 обовязків, суд вважає, що звільнення Позивача проведено з порушенням закону.

В звязку з незаконним звільненням на користь позивача суд вважає необхідним стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 1 лютого по 24 березня 2010 року при середньоденному заробітку 68 грн. 39 коп. за 37 робочих днів в сумі 2530 грн.43 коп.

Відповідно до ст.. 237-1 КЗ пП у разі, якщо порушення законних прав працівника призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, власником проводиться відшкодування моральної шкоди.

Суд вважає, що позивачеві нанесена моральна шкода незаконним звільненням, він повинен був додавати додаткові зусилля для організації свого життя, певний час позивач залишався без заробітку, Відповідачем зазначено запис в трудовій книжці, який не позитивно характеризує Позивача. Але суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в сумі 500 грн

Згідно ст..367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць та поновлення на роботі.

Судові витрати, згідно ст.. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.. 28, 235, 237-1 КЗпП України, ст. 11,60, 88, 209, 213, 214, 367 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Марганецького міського коммунального підприємства «Міськомунгосп» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди задовольнити частково.

Наказ по Марганецькому міському комунальному підприємству «Міськомунгосп» № 18-к від 29.01.2010 року про звільнення юрисконсульта ОСОБА_1 визнати незаконним.

Поновити ОСОБА_1 на попередньому місці роботи на посаді юрисконсульта Марганецького міського коммунального підприємства «Міськомунгосп».

Стягнути з Марганецького міського коммунального підприємства «Міськомунгосп» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 2530 грн. 43 коп. з утриманням з цієї суми усіх податків та обовязкових платежів.

Стягнути з Марганецького міського коммунального підприємства «Міськомунгосп» на користь ОСОБА_1 500 гривень- в рахунок відшкодування моральної шкоди з утриманням з цієї суми усіх податків та обовязкових платежів.

Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі, а також в частині стягнення середнього заробітку за один місяць в сумі 1367 грн. 80 коп.

Стягнути з Марганецького міського коммунального підприємства «Міськомунгосп» судовий збір на користь держави в сумі 8 грн. 50 коп., 8 грн.50 коп. і 51 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 120 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про оскарження рішення може бути подана протягом 10 днів після його проголошення через Марганецький міський суд до Дніпропетровського апеляційного суду. Апеляційна скарга може бути подана протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження до Дніпропетровського апеляційного суду через Марганецький міський суд.

Головуюча :