АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2010 року колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Приходченко А.П.

суддів Лаченкової О.В., Городничої B.C.

при секретарі Солодової І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

встановила:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2010 року позов задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини: дочки - ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. та додаткові аліменти, що викликані особливими обставинами в твердій грошовій сумі у розмірі 150 грн., щомісячно, починаючи з 31 травня 2010 року по день досягнення повноліття дитиною. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по справі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та сторонами не заперечується, що з 19 лютого 2000 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Згідно свідоцтва про народження позивачка та відповідач є батьками ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно медичних довідок дитина страждає хронічними захворюваннями та перебуває на обліку у лікарів, потребує систематичного лікування та санаторно-курортного лікування, дієтичного харчування.

Згідно довідки Дитячої музичної школи ОСОБА_4 з 01 вересня 2007 року навчається по класу скрипки з оплатою 55 гри. на місяць.

Відповідно довідки відділу культури і туризму Вільногірської міської ради, позивач за період з листопада 2009 року по квітень 2010 року мала середній заробіток 1 233,32 грн.

Відповідач постійного місця роботи не має.

Суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що необхідно задовольнити позов частково з наступних підстав.

Відповідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Визначаючи розмір аліментів суд у відповідність ст. 182 СК України правильно врахував стан здоров'я та матеріальне становище дитини, позивача та відповідача.

Згідно вимог ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Отже суд дійшов до вірного висновку про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_4, при цьому судом було вірно визначено суму аліментів та додаткових аліментів.

У відповідність вимог ст. ст. 79, 88 ЦПК України суд правильно вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Колегія суддів вважає, що кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень по ним.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Крім того приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

З'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями сторін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: