Дзержинський районний суд м.Харкова
Справа №2-434/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2010 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - ГРИГОРЄВОЇ А.О.

при секретарі - КВІТЧАСТІЙ О.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,

Установив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_2 О С. на свою користь суму боргу за договором позики у розмірі 118 062,91 грн., судові витрати у справі та відповідно до ч.І ст.28 Закону України «Про іпотеку» надати ОСОБА_1, що є іпотеко держателем за договором застави від 24.09.2002 року, право на продаж предмета іпотеки, будь - якій особі покупцеві та зарахування отриманих від продажу грошових коштів в рахунок погашення суми боргу за договором позики у розмірі 118 062,91 грн., суми судового збору у розмірі 1 180,63 грн. та витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи.

Заочним рішенням суду від 31 березня 2010 року зазначені позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені у повному обсязі.

Ухвалою суду від 24 червня 2010 року заочне рішення суду від 31.03.2010 року було скасоване, справу призначено до розгляду у загальному порядку.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що ним відповідно до умов договору позики від 11 вересня 2002 року та додаткових угод до договору: Додаткова угода № 1 від 11.09.2003 року, Додаткова угода № 2 від 22.07.2005 року, ОСОБА_2 було надано позику у сумі 70930,00 грн. строком до 01.01.2006 року.

В забезпечення повернення суми позики 24 вересня 2002 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, реєстровий № 1703, згідно умов якого ОСОБА_2 було йому передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.

У звязку з тим, що ОСОБА_2 не виконала у зяті на себе зобовязання, він звернувся до суду з дійсним позовом.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав та просив їх задовольнити.

У судові засідання, які були призначені на 06.09.2010 року, 01.10.2010 року,

28.10.2010року, 10.11.2010 року, 08.12.2010 року відповідач ОСОБА_2 не зявилась, надсилала суду телеграми з проханням відкласти судове засідання через різке погіршення здоровя (гостра стенокардія, ішемічна хвороба).

Згідно відповіді Міської поліклініки № 26 міста Харкова від 17.11.2010 року на запит суду ОСОБА_2 оглянута дільничним терапевтом на дому 12.11.2010 року, у період з 29.09.2010 року по 27.10.2010 року за медичною допомогою у поліклініку не зверталася, на момент огляду показань для дотримання постільного режиму.

Відповідно до листа Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної допомоги імені проф.. 0.1. Мещанінова від 16.11.2010 року ОСОБА_2 за медичною допомогою на «103» не зверталася за період з 29.09.2010року по

08.12.2010року.

Таким чином, приймаючи до уваги викладене, а також те, що ОСОБА_2 не надано суду жодного доказу на підтвердження погіршення стану її здоровя та не можливості у звязку з цим приймати участь у судових засіданнях, суд вважає зазначену поведінку відповідачки зловживанням її процесуальними правами та вважає можливим розглянути дану цивільну справу за відсутності ОСОБА_2 на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вислухавши представника позивача ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

' 11 вересня 2002 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивачем надано відповідачу позику в сумі 27900,00 грн., що на дату її видачі було еквівалентно 5 264,15 доларів США.

22 липня 2005 року позивачем відповідачу надано додаткову суму позики в розмірі 43 030,00 грн., що на дату її видачі було еквівалентно 8520,79 доларів США. Збільшення суми позики було оформлено сторонами шляхом підписання до Договору позики додаткової угоди № 2 від 22.07.2005 року, відповідно до умов якої розмір позики за договором позики склав 70930,00 грн.

Відповідно до договору позики та Додаткових угод до нього: Додаткова угода № 1 від 11.09.2003 року, Додаткова угода № 2 від 22.07.2005 року ОСОБА_2 зобовязалася повернути ОСОБА_1 отримані в позику грошові кошти в строк до 01 січня 2006року.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно п. 1.3. Договору позики, у разі збільшення офіційного курсу долара США до курсу гривні України (курс НБУ) більш ніж на 5 % позика у валюті України підлягає обовязковій зміні пропорційно зміні курсу валют. Обовязок ОСОБА_5. повернути суму позики з урахуванням зміни курсу НБУ, встановленого на день повернення також закріплено п.п.2.2.2 Договору позики

Оскільки станом на 23.12.2008 року курс долара США до курсу гривні України збільшився більш ніж на 5 % порівняно з курсами валют на дати видачі позики (11.09.2002 року, 22.07.2005 року), відповідно до вимог п.п. 1.3, 2.2.2 Договору позики, сума позики підлягає зміні пропорційно зміні курсу долара США до курсу гривні України та складає 108 379,98 грн.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 С.1. підлягає стягненню сума боргу за договорами позики від 11.09.2002 року та 22.07.2005 року у розмірі 108379,98 грн., а також три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 9682,93 грн., а всього 118062, 91 грн.

Одночасно з відповідача ОСОБА_2 у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1180,63 гривень та сума витрат за інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи у розмірі ЗО грн.

Таким чином, всього з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню 119273,54 грн.

Крім того, в забезпечення повернення суми позики 24 вересня 2002 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, реєстровий № 1703, 22.07.2005 року між сторонами у справі було укладено договір про внесення змін до договору застави, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, реєстровий № 1009, згідно умов якого ОСОБА_2 передала ОСОБА_1 в якості забезпечення повернення суми позики квартиру АДРЕСА_1.

Приймаючи до уваги, що Закон України «Про іпотеку» набрав законної сили 05.06.2003 року, тобто після укладення між сторонами у справі договору застави від 24.09.2002 року, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача в частині надання йому права на продаж предмета іпотеки, будь - якій особі - покупцеві та зарахування отриманих від продажу грошових коштів в рахунок погашення суми боргу за договором позики.

Керуючись ст.ст. 10,11,14,27,31,60,88,213-215,224,226,227 ЦПК України ст.ст. 526,610,1046,1048,1049 Цивільного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 119 273,54 грн. (сто девятнадцять тисяч двісті сімдесят три гривні пятдесят чотири копійки).

В іншій частині позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: