Справа № 2-2463/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2010 року м. Кілія

01 березня 2010 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бошкова М.І.

при секретарі Іваненко В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кілія цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

про

визнання права власності на нерухоме майно

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача за довіреністю звернулася до суду з позовною заявою в якій вказала наступне -батьки позивача, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, на території земельної ділянки в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Калініна, 57, на якій знаходиться житловий будинок, самовільно побудували два сараї. В 1997 році помер батько позивача - ОСОБА_2, в 2008 році померла мати позивача - ОСОБА_3 Після смерті спадкодавців позивач звернувся до нотаріальної кантори за належним оформленням спадкових прав на спадкове майно - житловий будинок, після чого позивач, в 2009 році отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, однак самовільно побудовані сараї не були включені до спадкового майна. Позивач, з свого боку, звернувся до відділу містобудування та архітектури, які погодили визнання за ним права власності на зазначені об'єкти нерухомого майна. Керуючись зазначеними фактами та у зв'язку з неможливістю визнати право власності на об'єкт самочинного будівництва інакше, ніж у судовому порядку, представник позивача просить суд визнати за позивачем право на спадщину, та, відповідно, право власності на сарай, літ. Е, та на сарай, літ. Ж, що розташовані в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Калініна, 57.

Представник позивача у судовому засіданні підтвердила пред'явлені позовні вимоги.

Судом були встановлені наступні юридичні факти з певними їм правовими відносинами, а саме:

ОСОБА_2 помер 11.02.1997 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ЖД № 121951 від 12.02.1997 року.

ОСОБА_3 померла 21.10.2008 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серія 1-ЖД № 156477 від 22.10.2008 року.

В свідоцтвах про право на спадщину за заповітом від 02.10.2010 року вказано, що позивач є спадкоємцем 1/2 частини спадкового майна після смерті ОСОБА_1, та ? частини такого майна після смерті ОСОБА_3І ., що складається з житлового будинку, зазначеному в схематичному плані під літ. А та господарських будівель -літ. В, літньої кухня, літ. Г, вбиральні, гаражу, літ. Д. та надвірних споруд - № 1-7,1. В зазначених свідоцтвах вказано, що самовільно збудовані сарай - літ. Е, сарай, літ. Ж - не включені до спадщини. Свідоцтва, як то передбачає законодавство, зареєстровані в реєстрі під № 432/2009 р. та посвідчені державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної кантори, спадкова справа № 431/2009р. та 432/2009р.

Відповідно до висновку ППП «Модуль» № 112 від 05.10.2009 року вказано, що самовільно збудовані сарай, літ. Е., сарай, літ. Ж, є в задовільному стані та відповідають вимогам ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень».

Як вказано в висновку відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури № 462 від 05.10.2009 року вказано, що в домоволодінні по вул. Калініна, 57 в м. Вилкове самовільно побудовані сарай - літ. Е та сарай літ. Ж., технічний стан яких задовільний і які відповідають вимогам ДБН 360-92 «містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень».

В висновку № 1462 від 11.11.2009 р. вказано, що Кілійський районний відділ ГУ МНС України в Одеській області погоджує оформлення права власності на сараї - вказані об'єкти самочинного будівництва за позивачем та які розташовані в м. Вилкове по вул. Калініна, 57. Аналогічний висновок позивачу надала СЕС Кілійського району ( висновок № 3480 від 28.10.2009 року).

Як вказано в технічному паспорті, складеного КП «Кілійське РБТІ та РОН» від 27.05.2009 року, житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Калініна, 57 складається з: літ. А - житловий будинок ( складається з 1-1 коридор, 1-2 кухня, 1-3 житлова кімната, 1-4 житлова кімната), літ. В - літня кухня, літ. Г - вбиральня, літ. Д - гараж, літ. Е - сарай, літ. Ж - сарай, № 1-7, І - надвірні споруди. В технічній документації вказано, що сарай під літ. Е та сарай під літ. Ж є самочинними будівлями.

Згідно ст. 19 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" єдиним документом, на підставі якого може бути зареєстроване право власності на об'єкт самовільного будівництва, є вішення СУДУ стосовно речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до ст. ст. 328, 386, 392 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності; власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди та набувати на них право власності за умови додержання ним архітектурних, будівельних, санітарних та інших норм, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Такі висновки позивачем були отримані у встановленому порядку.

Як встановлено статтею 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони були збудовані без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотнім порушенням будівельних норм і правил. У випадку позивача такі будівлі були побудовані без належного на те дозволу компетентних органів, що і дає суду підстави визначити будівлі самочинними. Частина 5 ст. 376 ЦК України регламентує, що на вимоги власника земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно побудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Як було встановлено у судовому засіданні, такі права та інтереси порушені не були, що у комплексному дослідженні законодавчих підстав визнання права на таке майно дає всі підстави суду для задоволення пред'явлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народження після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Як встановлено ч.З ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Також у судовому засіданні було встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом, який фактично прийняв спадщину після смерті спадкодавців - ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Позивач, у встановленому законодавством порядку, оформив спадкові права на нерухоме майно, але у зв'язку з самочинним будівництвом двох сараїв, такі об'єкти нерухомого майна, не були включені до обсягу спадкового правонаступництва.

Дослідивши письмові докази по справі, заслухавши пояснення представника позивача у судовому засіданні, та у зв'язку з неможливістю оформити речові права на самочинні об'єкти нерухомого майна інакше, ніж у судовому засіданні, суд вважає пред'явлений позов, таким, що є заснованим на законі, не порушує законних прав та інтересів інших осіб, порушене та невизнане право підлягає захисту відповідно до положення п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, тобто, шляхом визнання такого права, а тому, враховуючі вищенаведене, задовольняє позов у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. З, 4, 8, 107, 209, 210, 212-215 ЦПК України та ст. ст. 15, 16, 316, 318, 319, 328, 331 ч.2, 386 та 392, 1261-1268 ЦК України суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на спадщину на сарай, літ. Е, та сарай, літ. Ж, після смерті ОСОБА_4, померлого 11.02.1997 року та ОСОБА_3, померлої 21.10.2008 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на сарай, літ. Е, та сарай, літ. Ж, що розташовані в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Калініна, 57.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_5