Справа №2-7282/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2010 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Шрамко Л.Л.

за участю секретаря Куніциній М.Є.

представника позивачки ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Харківський вагонобудівний завод» про проведення перерахунку суми відшкодування шкоди у звязку з каліцтвом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду 25 серпня 2010 р. з позовом про проведення перерахунку суми відшкодування шкоди у звязку з каліцтвом.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що працювала слюсарем на Харківському заводі «Еталон» і за сумісництвом тренером по велоспорту Харківської обласної ради «Спартак». 24 квітня 1976 року при виконанні тренувальної гонки на велосипеді вона була збита автомобілем, який належав відповідачу.

Згідно висновків МСЕК від 22 травня 1995 року вона визнана інвалідом 1 групи безстроково з втратою професіональної працездатності 100% та визнана особою, що потребує постійного стороннього догляду, санаторно-курортного лікування, стаціонарного лікування. Рішеннями Ленінського районного суду м. Харкова від 19 березня 1986 року, 11 червня 1998 року, 6 листопада 2001 року, 7 жовтня 2003 року, 09 жовтня 2008 року відповідач визнаний винним в ушкодженні здоровя і з нього стягнути відповідні суми у відшкодування завданої шкоди. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2008 року з відповідача стягнуто втрачений заробіток в розмірі 1278 гр. 17 коп., починаючи з 1 жовтня 2008 року, а також витрати, повязані з стороннім та побутовим доглядом, у розмірі 408 грн. 75 коп.

Розмір витрат, повязаних з стороннім та побутовим доглядом складає відповідно сторонній догляд 0,5 розміру мінімальної заробітної плати, побутовий догляд 0,25 розміру мінімальної заробітної плати, а всього 0,75 розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно ст. 1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданого каліцтвом, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду.

На момент прийняття рішення Ленінським районним судом м. Харкова 09.10.2008 року розмір мінімальної заробітної плати в Україні складав з 01.10.2008 р. 545 грн.

Законами України „Про державний бюджет встановлювався мінімальний розмір заробітної плати: з 1 грудня 2008 року - 605 грн., з 1 квітня 2009 року 625 грн., з 1 липня 2009 року 630 грн., з 1 жовтня 2009 року 650 грн., з 1 листопада 2009 року 744 грн., з 1 січня 2010 року 869 грн., з 1 квітня 2010 року 884 грн., з 1 липня 2010 року 888 грн.

Таким чином, з урахуванням підвищення мінімального розміру заробітної підлягає перерахунку та розмір втраченого заробітку складає: З 1 грудня 2008 року - 1418 грн. 89 коп., з 1 квітня 2009 року - 1465 грн. 79 коп., з 1 липня 2009 року 1477 грн. 51 коп., з 1 жовтня 2009 року - 1524 грн. 42 коп., з 1 листопада 2009 року - 1744 грн. 87 коп., з 1 січня 2010 року - 2038 гр. 03 коп., з 1 квітня 2010 року - 2073 грн. 20 коп., з 1 липня 2010 року - 2082 грн. 59 коп.

Всього за період з 1 грудня 2008 року по 1 вересня 2010 року відповідач повинен виплатити позивачці кошти у розмірі 36018 гр. 49 коп.

Згідно рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2010 року відповідач повинен був проводити перерахунок суми втраченого заробітку у відповідності до підвищення мінімальної заробітної плати, але не виконав рішення та здійснював виплати по 1278 грн. 17 коп. в місяць, а всього за період з 1 грудня 2008 року по 1 вересня 2010 року фактично виплачено 26841 грн. 57 коп. (1278,17грн. х 21 міс.). Тобто, повинен здійснити доплату за цей період недоплачений втрачений заробіток 9176,92 грн. та здійснювати виплати з 1 вересня 2010 року та безстроково по 2082,59 грн. з подальшим підвищенням при підвищенні мінімальної заробітної плати.

Відповідач не здійснював перерахунок витрат по догляду при підвищенні мінімальної заробітної плати та здійснював виплати по 408 грн. 75 коп. на сторонній та побутовий догляд, що складає 0,75 від мінімальної заробітної плати, та всього виплатив за період з 1.12.2008 р. по 1.09.2010 р. 8583 грн.75 коп. Однак відповідач зобовязаний був здійснювати виплати: з 1 грудня 2008 року - 453 грн. 75 коп., з 1 квітня 2009 року - 468 грн. 77 коп., з 1 липня 2009 року - 472 грн. 50 коп., з 1 жовтня 2009 року - 487 грн. 50 коп., з 1 листопада 2009 року -588 грн. ; з 1 січня 2010 року - 651 грн. 75 коп.; з 1 квітня 2010 року -663 грн. 00 коп., з 1 липня 2010 року - 666 грн. 00 коп. Отже, відповідач повинен був виплатити позивачці за сторонній та побутовий догляд 10518 грн. 50 коп. за період з 1 грудня 2008 року по 1 вересня 2010 року.

Таким чином, за період з 1 грудня 2008 року по 1 вересня 2010 року відповідач повинен був виплатити кошти по догляду 1934 грн. 75 коп., та здійснювати виплати починаючи з 01.09.2010 р. по догляду у розмірі 666 грн. в місяць з подальшим перерахунком при підвищенні мінімальної заробітної плати.

В судовому засіданні позивачка просила стягнути з відповідача суму недоплати втраченого заробітку та витрат на сторонній та побутовий догляд за період з 01 грудня 2008 року по 01 вересня 2010 року одноразово в сумі 11 111,67 грн., а також стягувати з ТОВ „Харківський вагонобудівний завод втрачений заробіток по 2 082 грн.59 коп. щомісячно та витрати по догляду у сумі 666 грн. щомісячно, а всього по 2 748 грн. 59 коп. щомісячно з подальшим підвищенням цих сум відповідно до підвищення мінімальної заробітної плати, починаючи з 1 вересня 2010 року безстроково.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, надала письмові заперечення, зазначила, що розмір щомісячного відшкодування позивачці перевищує мінімальний розмір заробітної плати, тому відповідно до ст. 1208 ЦК України підстав для збільшення розміру відшкодування не має. Крім того, законом не передбачено збільшення відшкодування витрат по догляду. Також послалася на те, що рішення суду від 9 жовтня 2008 р. не було предметом розгляду касаційного суду, а тому заперечення відповідача на даний час не мають остаточної правової оцінки.

Вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_3 працювала слюсарем на Харківському заводі «Еталон» та за сумісництвом тренером по велоспорту Харківської обласної ради «Спартак». 24 квітня 1976 року при виконанні тренувальної гонки на велосипеді вона була збита автомобілем, який належав відповідачу.

Згідно висновків МСЕК від 22 травня 1995 року ОСОБА_3 визнана інвалідом 1 групи безстроково з втратою професіональної працездатності 100% та визнана особою, що потребує постійної сторонньої турботи, санаторно-курортному лікуванню, стаціонарному лікуванню.

Згідно з рішеннями Ленінського районного суду м. Харкова від 19 березня 1986 року, 11 червня 1998 року, 6 листопада 2001 року, 7 жовтня 2003 року, 09 жовтня 2008 року відповідач визнаний винним в ушкодженні здоровя позивачки і з нього стягнути грошові кошти на відшкодування шкоди.

Згідно рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 9 жовтня 2008 року з відповідача стягнуто втрачений заробіток в розмірі 1278 гр. 17 коп. в місяць, починаючи з 1 жовтня 2008 року. Крім того, відповідач виплачує витрати, повязані їз стороннім та побутовим доглядом.

Розмір витрат, повязаних з стороннім та побутовим доглядом складає відповідно: постійний сторонній догляд - 0,5 розміру мінімальної заробітної плати, побутовий догляд 0,25 розміру мінімальної заробітної плати, а всього 0,75 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до вимог ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Згідно з ч. 2 ст. 1208 ЦК України за заявою потерпілої особи у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданого каліцтвом, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду.

Законами України „Про державний бюджет встановлювався мінімальний розмір заробітної плати: з 1 грудня 2008 року - 605 грн., з 1 квітня 2009 року 625 грн., з 1 липня 2009 року 630 грн., з 1 жовтня 2009 року 650 грн., з 1 листопада 2009 року 744 грн., з 1 січня 2010 року 869 грн., з 1 квітня 2010 року 884 грн., з 1 липня 2010 року 888 грн.

Таким чином, з урахуванням підвищення мінімального розміру заробітної підлягає перерахунку та розмір втраченого заробітку складає:

З 1 грудня 2008 року 1278 грн. 17 коп. х 605 грн. : 545 грн. = 1418 грн. 89 коп.

З 1 квітня 2009 року - 1418 грн. 89 коп. х 625 грн. : 605 грн. = 1465 грн. 79 коп.

З 1 липня 2009 року 1465 грн. 79 коп. х 630 грн. : 625 грн. = 1477 грн. 51 коп.

З 1 жовтня 2009 року 1477 грн. 51 коп. х 650 грн. : 630 грн. = 1524 грн. 42 коп.

З 1 листопада 2009 року 1524 грн. 42 коп. х 744 грн. : 650 грн. = 1744 грн. 87 коп.

З 1 січня 2010 року - 1744 гр. 87 коп. х 869 гр. : 744 гр. = 2038 гр. 03 коп.

З 1 квітня 2010 року 2038 грн. 03 коп. х 884 грн. : 869 грн. = 2073 грн. 20 коп.

З 1 липня 2010 року 2073 грн. 20 коп. х 888 грн. : 884 грн. = 2082 грн. 59 коп.

Всього за період з 1 грудня 2008 року по 1 вересня 2010 року відповідач повинен виплатити позивачці кошти у розмірі 36018 гр. 49 коп. відповідно до наданого розрахунку.

Крім того, відповідач повинен нести витрати на сторонній та побутовий догляд у розмірі 0,75 розміру мінімальної заробітної плати, що складає:

З 1 грудня 2008 року 605 грн. х 0,75 = 453 грн. 75 коп.

З 1 квітня 2009 року - 625 грн. х 0,75 = 468 грн. 77 коп.

З 1 липня 2009 року 630 грн. х 0,75 = 472 грн. 50 коп.

З 1 жовтня 2009 року 650 грн. х 0,75= 487 грн. 50 коп.

З 1 листопада 2009 року 744 грн. х 0,75 = 588 грн. 00 коп.

З 1 січня 2010 року - 869 грн. х 0,75 = 651 грн. 75 коп.

З 1 квітня 2010 року 884 грн. х 0,75 = 663 грн. 00 коп.

З 1 липня 2010 року 888 грн. х 0,75 = 666 грн. 00 коп.

Отже, відповідач повинен був виплатити на сторонній та побутовий догляд кошти у розмірі 10518 грн. 50 коп. за період з 1 грудня 2008 року по 1 вересня 2010 року.

Таким чином, за період з 1 грудня 2008 року по 1 вересня 2010 року відповідач повинен був виплатити кошти по догляду 1934 грн. 75 коп. (10518 грн.50 коп. 8583 грн. 75 коп.), та здійснювати виплати, починаючи з 01.09.2010 р. по догляду у розмірі 666 грн. в місяць з подальшим перерахунком при підвищенні мінімальної заробітної плати.

Враховуючи вищенаведене, недоплачена сума втраченого заробітку та витрат на сторонній та побутовий догляд за період з 01 грудня 2008 року по 01 вересня 2010 року складає 11 111 грн. 67 коп., з яких сума втраченого заробітку за зазначений період 9 176 грн. 92 коп., витрати по догляду - 1934 грн. 75 коп.

Також відповідач зобовязаний сплачувати на користь позивачки, починаючи з 1 вересня 2010 року безстроково, втрачений заробіток в розмірі 2082 грн. 59 коп. щомісячно та витрати на сторонній та побутовий догляд у розмірі 666 грн. 00 коп. щомісячно, а всього 2748 гр. 59 коп. щомісячно з подальшим підвищенням у відповідності з підвищенням мінімальної заробітної плати.

Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача, оскільки вони не відповідають змісту ст. 1208, 1195 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 3,4, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 1166,1187,1195,1208 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ТОВ «Харківський вагонобудівний завод» на користь ОСОБА_3 суму недоплати втраченого заробітку та витрат на сторонній та побутовий догляд за період з 1 грудня 2008 року по 1 вересня 2010 року одноразово 11 111,67 грн.

Стягувати з ТОВ «Харківський вагонобудівний завод» на користь ОСОБА_3, починаючи з 1 вересня 2010 року довічно втрачений заробіток по 2 082 грн. 59 коп. щомісячно та витрати по догляду у сумі 666 грн. щомісячно, а всього по 2 748 грн. 59 коп. щомісячно з подальшим підвищенням цих сум відповідно до підвищення мінімальної заробітної плати.

Стягнути з ТОВ «Харківський вагонобудівний завод» судовий збір в сумі 111 грн. 11 коп. в дохід держави, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи судом у сумі 15 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, через Ленінський районний суд м. Харкова. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.Л. Шрамко