Справа № 2-2392/10
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 березня 2010 року м. Рівне
Рівненький міський суд
в особі головуючого судді Герасимчука М.К.
при секретарі Стельмах І.І.
з участю представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09 вересня 2009 року ОСОБА_3 позичив у нього 8000 грн., про що написав відповідну розписку, в якій зобов'язувався повернути гроші до 15 жовтня 2009 року. Зобов'язання своє ОСОБА_3 не виконав і гроші не повернув. Просить суд стягнути з відповідача на його користь 8000 грн. за договором позики, судові витрати по справі та витрати по оплаті правової допомоги.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить позов задоволити.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.
Судом встановлено, що позивач уклав з ОСОБА_3 09 вересня 2009 року договір позики на 8000 грн., з терміном повернення до 15 жовтня 2009 року, що підтверджується розпискою, у вказаний в розписці термін відповідач не повернув гроші позивачу.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За таких обставин позовна вимога позивача про стягнення з відповідача боргу за договором позики підлягає до задоволення.
Згідно зі ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує стягнення з другої сторони понесені та документально підтвердженні судові витрати.
Підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача понесених судових витрат: державне мито в розмірі 80 грн. і 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення, що підтверджується квитанціями.
Вимога позивача про стягнення з відповідача витрат пов'язаних з оплатою правової допомоги, згідно угоди-довіреності про надання правової допомоги від 29 січня 2010 року, задоволенню не підлягає, оскільки не підтверджена квитанцією.
На підставі викладеного, керуючись ст. 1049 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 208-209, 212-215, 218, 226 ЦПК України, суд, -
вирішив:
Позов ОСОБА_2 задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики в сумі 8000 (вісім тисяч) грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати понесені позивачем у розмірі 80 (вісімдесят) грн. держмита та 120 (сто двадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга подана в строк, встановлений ст.. 294 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строки. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги з подачею і"ї копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя -