АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-3053/10 Головуючий у 1-й інстанції Кузнєцова О.Ю. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2010 року м. Полтава

Колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Буленка О.О.

судців : Бондаревської С.М., Омельченко Л.М.

при секретарі: Буряк С.М.

за участю представника позивача - ОСОБА_2 відповідача - ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Автогаражного колективу «Весна»

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від «22 » березня 2010 року

по справі за позовом Автогаражного колективу «Весна» до ОСОБА_4 про стягнення членських внесків

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 22 березня 2010 року у задоволенні позову Автогаражного колективу «Весна» до ОСОБА_4 про стягнення членських внесків у розмірі 617,33 грн. та судових витрат у розмірі 186,00 грн. відмовлено повністю.

Відповідач не погодився з даним судовим рішенням та подав на нього апеляційну скаргу. Просив скасувати оскаржуване ним рішення, яке вважає незаконним та необгрунтованим, а справу направити на новий розгляд до того ж суду в іншому складі суду.

Вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, не повністю, а лише поверхово зясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.

На апеляційну скаргу Автогаражного колективу «Весна» своє заперечення подав ОСОБА_4, просив апеляційну скаргу відповідача відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, підстав для задоволення скарги не вбачає виходячи з наступного.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У відповідності з ч.З ст. 10, ч.І ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 28 квітня 1999 року ОСОБА_4 став членом Автогаражного колективу «Весна» на підставі направлення виданого 28 квітня 1999 року Октябрським райвиконкомом міста Полтави.

Рішенням загальних зборів уповноважених АГК «Весна» 22 травня 2006 року ОСОБА_4 було виключено зі складу колективу через несплату членських внесків, земельного податку, інших експлуатаційних витрат впродовж більше ніж 3-х років.

Також судом встановлено, що згідно п.З Статуту обов»язок по сплаті грошових внесків покладається на членів колективу.

Встановивши вищенаведені обставини, місцевий суд, враховуючи, що відповідач ОСОБА_4 з 22 травня 2006 року не є членом Автогаражного колективу «Весна», дійшов правильного висновку, що він не зобов»язаний виконувати обов»язки, визначені для членів колективу Статутом АГК «Весна».

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за період перебування останнього в складі членів Автогаражного колективу «Весна», місцевий суд обґрунтовано виходив з положень ст. 257, ч. 4 ст. 267 ЦК України, оскільки сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Окрім того, як вбачається із матеріалів справи, та вірно встановлено судом першої інстанції, всупереч вищенаведеної норми ч. З ст. 10 ЦПК України, позивачем не надано доказів понесених витрат на оплату членських внесків, плати за електроенергію, земельного податку /орендної плати/, екології, держповірки електричних лічильників, пені, які останній просив стягнути із відповідача.

Узгоджується також з обставинами справи і висновок суду про те, що договірні зобов»язання чи будь-які інші зобов»язання, що виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України між сторонами відсутні, відповідач не є членом Автогаражного колективу «Весна», а тому не повинен нести витрати АГК «Весна».

Таким чином, виходячи із встановлених обставини справи, правовідносин сторін, що випливають із наведених обставин, а також враховуючи приведені вище норми матеріального та процесуального права, місцевий суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову Автогаражного колективу «Весна» до ОСОБА_4 у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законності та обґрунтованості висновків суду першої інстанції.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від « 22 » березня 2010 року ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судців, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Автогаражного колективу «Весна» відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від «22 » березня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно: