Справа № 22ц-1489 Головуючий у 1 інстанції: Качмар В.Я.
Категорія: 33 Доповідач: Павлишин О.Ф.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2010 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Павлишина О.Ф.,

суддів Бакуса В.Я., Штефаніци Ю.Г.,

при секретарі Стасів М.І.,

з участю ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представника Державного казначейства України ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 3 лютого 2010 року,-

ВСТАНОВИЛА :

Вказаним рішенням відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_4 до Головного управління МВС України у Львівській області, Державного казначейства України, треті особи - Дрогобицький МВ ГУМВСУ у Львівській області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про відшкодування майнової і моральної шкоди.

Рішення оскаржили ОСОБА_1 та ОСОБА_4 Апелянти зазначають, що журнал судового засідання необєктивно та недостовірно відображає учасників процесу, що суд не приймав ухвалу щодо клопотання представника Головного управління МВС України у Львівській області. Зазначають, що предметом спору є витребування майна з чужого незаконного володіння та відшкодування матеріальної і моральної шкоди. Вважають, що суд безпідставно взяв до уваги заперечення ОСОБА_5 та не дав оцінку протесту прокурора. Оскільки протест задоволено, вважають, що це стверджує відсутність їх вини, а відтак наявність вини ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , а тому номерний знак мав бути повернутий власнику. На думку апелянтів, суд не дослідив висновків автотехнічної експертизи і висновок експерта ОСОБА_7 Посилаються, що ДАІ допустило спірний двигун до реєстрації. Вважають, що висновки суду грунтуються на припущеннях, і , що судом не взято до уваги дані протесту прокурора, дані документів і покази свідків про неприязні стосунки з ОСОБА_5 Також вказують, що автомобіль не перебував в розшуку, неодноразово проходив технічний огляд. Вважають, що дії ОСОБА_6 і ОСОБА_5 суперечать положенням наказу МВС України від 30.06.1998 року за №482. На думку апелянтів, положення ст.443 ЦК України відповідають вимогам п.4 Прикінцевих та перехідних Положень діючого ЦК України. Просять рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, що аналогічні її доводам, пояснення представника Державного казначейства України ОСОБА_3 про заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено такі обставини.

Відповідно до технічного паспорта автомобіля від 10.12.1992 року ОСОБА_1 є власником автомобіля ВАЗ-2101, двигун Б/Н, кузов №1181247, реєстраційний номер НОМЕР_1 (т.1, а.с.6).

Згідно з тимчасовим реєстраційним талоном від 09.03.2002 року ОСОБА_4 мав право керувати вказаним автомобілем до 09.03.2005 року (т.1, а.с.7).

25.06.2002 року ОСОБА_4 проходив черговий технічний огляд автомобіля в ДАІ. Експерт ОСОБА_6 провів огляд автомобіля, за наслідками якого склав висновок спеціаліста №1214 від 25.06.2002 року, в якому вказав, що "Номер двигуна спиляно механічним способом" (т.1, а.с.120).

Автомобіль затримано та вилучено документи (т.1, а.с.114, 115).

27.06.2002 року інспектором ДАІ з розшуку ОСОБА_5 винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи та заборонено експлуатацію автомобіля до заміни двигуна автомобіля (т.1, а.с.113).

17.10.2002 року інспектор ДАІ ОСОБА_5, виконуючи свої функціональні обов'язки по забезпеченню безпеки дорожнього руху, зупинив автомобіль, яким керував ОСОБА_4 та в звязку з тим, що експлуатація автомобіля попередньо заборонялася, доставив автомобіль для проведення огляду. Огляд автомобіля проведено експертом ОСОБА_6, про що останній склав висновок спеціаліста №2780 від 17.10.2002 року, в якому вказав, що "Номер двигуна спиляно механічним способом" (т.1, а.с.327).

17.10.2002 року щодо ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.121-1 КпАП України та вилучено номерні знаки автомобіля. Постановою виконуючого обовязки начальника ВДАІ Дрогобицького МРВ №843 від 31.10.2002 року ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 85 грн.

21.04.2003 року спеціалістом Львівського НДІСЕ ОСОБА_7 на прохання ОСОБА_1 в м.Львові проведено дослідження двигуна автомобіля ВАЗ-21011, за наслідками якого складено висновок №1225 від 21.04.2003 року, в якому вказано, що знаки номеру (моделі) "21011", наданого на дослідження двигуна змінам не піддавалися. (т.1, а.с.16).

27.05.2003 року в м.Дрогобичі на вимогу прокуратури Львівської області цим же спеціалістом проведено огляд автомобіля ВАЗ-2101 із двигуном ВАЗ-21011 та складено висновок від 28.05.2003 року за №1554 про те, що встановлений двигун на автомобілі є тим самим двигуном, який був представлений на дослідження 21.04.2003 року у Львівський НДІСЕ (т.1, а.с. 121).

29.05.2003 року прокурором м.Дрогобича внесено протест на постанову від 31.10.2002 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності.

Начальником Дрогобицького МРВ ОСОБА_8 протест задоволено, провадження в справі закрито, що стверджується листом останнього прокурору від 05.06.2003 року.

При проведенні службового розслідування НДЕКЦ при УМВСУ у Львівській області дій експерта ОСОБА_6 13.08.2003 року комісією НДЕКЦ проведено огляд автомобіля ОСОБА_1 ВАЗ-2101, яким встановлено, що автомобіль перебуває в розукомплектованому стані, все навісне обладнання, крім двигуна, у підкапотному відділенні відсутнє, а на номерному майданчику двигуна вибито модель "21011". Оскільки при двох оглядах автомобіля експертом ОСОБА_6 зафіксовано факт повного знищення номерних позначень на номерному майданчику двигуна, а спеціалістом ОСОБА_7 через шість місяців після останнього огляду ОСОБА_6 вказано на присутність на цьому номерному майданчику знаків "21011", ОСОБА_7 оглядався інший двигун. Враховуючи також те, що автомобілі ВАЗ-2101 комплектувалися двигунами моделі "2101", об'ємом 1198 кв.см., а не двигунами моделі "21011", об'ємом 1300 кв.см. вирішено за доцільне вважати подальшу перевірку фактів, викладених у постанові прокурора м.Дрогобича про порушення дисциплінарного провадження припинити (т.1, а.с.40-42).

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року №4 цивільно - правова відповідальність за моральну шкоду настає при умові доведеності таких фактів: наявності шкоди, протиправності діяння її заподіювача, наявності причинного зв'язку між шкодою і протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Аналогічні положення відображені в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року №6, згідно з яким шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв"язок та є вина зазначеної особи.

Згідно ч.ч.1, 2, 3 ст.25 Закону України "Про міліцію" (в редакції, чинній на момент зиникнення спірних правовідносин) працівник міліції у межах повноважень, наданих цим Законом та іншими законодавчими актами, самостійно приймає рішення і несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну чи кримінальну відповідальність. При порушенні працівником міліції прав і законних інтересів громадянина міліція зобов'язана вжити заходів до поновлення цих прав, відшкодування завданих матеріальних збитків, на вимогу громадянина публічно вибачитися. Працівник міліції, який виконує свої обов'язки відповідно до наданих законодавством повноважень та у межах закону, не несе відповідальності за завдані збитки. Такі збитки компенсуються за рахунок держави.

Відповідно до ст.443 ЦК України (1963 року) шкода, заподіяна громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування взяття під варту як запобіжного заходу, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт, відшкодовується державою в повному обсязі незалежно від вини службових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду в порядку, встановленому законом.

Згідно з ст.37 Закону України "Про дорожній рух" (в редакції, чинній на момент вникнення спірних правовідносин) експлуатація транспортних засобів забороняється з вилученням державних номерних знаків ,зокрема, у разі переобладнання транспортних засобів з порушенням вимог статті 32 цього Закону, невідповідності реєстраційних даних записам у свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті, технічному або реєстраційному талоні).

Положеннями пункту 32.2 Правил дорожнього руху України забороняється внесення змін в ідентифікаційні номери і номерні таблички двигуна транспортного засобу, а також їх знищення (перенесення, закріплення, відновлення) без попереднього узгодження ДАІ.

Відмовляючи в задоволенні позову про стягнення з відповідачів матеріальної і моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що доказами в справі не встановлено протиправності дій працівників міліції, останніми встановлено факт знищення ідентифікаційного номера двигуна, що мало наслідком заборону його експлуатації з вилученням державних номерних знаків, а тому відсутні підстави для покладення на відповідачів цивільно-правової відповідальності.

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи.

Так, за наслідками проведеного службового розслідування НДЕКЦ при УМВСУ у Львівській області дій неправомірних дій експерта ОСОБА_6 не встановлено і такий до дисциплінарної відповідальності не притягувався.

Також матеріалами справи не встановлена протиправність дій ОСОБА_5, і останній до будь-якої відповідальності не притягувався.

Судом дано оцінку відсутності постанови про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 та відсутності даних в листі про скасування постанови щодо підстав скасування останньої. Оскільки лист не містить даних про протиправність діянь працівників міліції та причинного зв"язку діянь з скасуванням постанови, колегія суддів вважає, що суд прийшов до правильного висновку про відсутність доказів щодо неправомірності дій працівників міліції.

Судом також вірно взято до уваги те, що відсутні докази вважати, що експерт ОСОБА_6 при виконанні свoїх обов'язків діяв упереджено, намагаючись створити незаконні передумови вилучення автомобіля та заборони його експлуатації. При цьому суд дав оцінку і тому, що в ОСОБА_5 могли бути підстави для помсти ОСОБА_1, однак відсутні дані про те, що ОСОБА_5 діяв з цих мотивів.

Крім того, вірним є висновок суду щодо відсутності підстав для задоволення позову, оскільки вилучений реєстраційний номер НОМЕР_1 через невідповідність ДСТУ 3650-97 знищений в 2003 році (т.2, а.с.27-30), 08.12.2004 року начальником УДАІ УМВСУ у Львівській області дозволено експлуатувати автомобіль ВАЗ-2101 із двигуном моделі „21011, а відтак у ОСОБА_1 відсутні перешкоди для звернення до відповідного МРЕВ ДАІ для отримання реєстраційного номера замість знищеного (т.2 а.с.32).

Покликання апеляційної скарги на те, що на предметом спору є витребування майна з чужого незаконного володіння та відшкодування матеріальної і моральної шкоди не грунтуються на матеріалах справи, так як суд вирішив спір з підстав, зазначених в позовній заяві, а тому визнаються колегією суддів безпідставними.

Твердження апелянтів про те, що журнал судового засідання необєктивно та недостовірно відображає учасників процесу, також є безпідставним, оскільки зауваження щодо журналу не подавались.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права не грунтуються на досліджених доказах та спростовуються вищенаведеним, а тому не приймаються до уваги колегією суддів.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд, зясувавши обставини спору, перевіривши доводи сторін, проаналізувавши зібрані докази, дав їм належну правову оцінку і ухвали рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, що відповідає вимогам матеріального і процесуального закону.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 3 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий :

Судді :