Бердянський міськрайонний суд Запорізької області
Справа №2-1217/2010р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2010р. м. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Прінь І.П.,

при секретарі Бевз О.А.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника органу опіки та піклування ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом Комунального закладу «Бердянська загальноосвітня школа- інтернат І-ІІІ ступенів» Запорізької обласної ради до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, третя особа - орган опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради Запорізької області,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2009р. КЗ «Бердянська загальноосвітня школа-інтернатІ-Ш ступенів» звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. В позові посилаються на те, що дитина перебуває у школі-інтернаті з 24.12.2007р. Батько дитини ОСОБА_5 позбавлений батьківських прав на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду від 03.08.2007р. Мати дитини рішенням того ж суду від 06.12.2007р. була визнана безвісно відсутньою, так як тривалий час місце її перебування не було відоме. 06.10.2009р. зазначене рішення було скасоване. За весь час знаходження хлопчика в інтернаті мати його ніколи не провідувала, умовами утримання, станом здоров'я не цікавився, матеріальної допомоги не надавала. ОСОБА_3 самоусунулася від виконання батьківських обов'язків, матеріально не утримує, вихованням не займається, що згідно зі ст. 164 СК України є підставою для позбавлення її батьківських прав.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити.

Представник органу опіки та піклування Бердянської міської ради позов підтримує. Суду пояснила, що відповідач має двох неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. Мати фактично самоусунулася від виконання батьківських обов'язків, не цікавиться життям, навчанням дітей, матеріальної допомоги не надає. Микола з 24.12.2007р. проживає в школі-інтернаті. Мати у 2000 році виїхала в м. Москва. ОСОБА_7 у своєї матері. У 2003 році її було оголошено у розшук, а потім на підставі рішення суду визнано безвісно відсутньою. У 2008 році ОСОБА_3 заявилася в місті. 06.10.2009р. рішення про визнання її безвісно відсутньою було скасовано. Мати долею своїх дітей взагалі не цікавиться, матеріальної допомоги їм не надає. В інтересах дітей просить позбавити відповідача батьківських прав.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнала, не заперечує проти його задоволення.

Вислуханий у судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_4 не заперечує проти позбавлення матері батьківських прав. Суду пояснив, що мати покинула його 11 років тому, ніколи ним не цікавилася, не відвідувала його. Перший раз він побачив матір у минулому році. Він взагалі не відчуває до неї ніяких почуттів і не бажає жити з нею взагалі.

Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно ч.ч.1-5 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, постійного місця проживання в м. Бердянську не має, ніде не зареєстрована. Має двох дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Батько дітей ОСОБА_5 позбавлений батьківських прав відносно дітей на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду від 03.08.2007р.

ОСОБА_3 тривалий час своїми дітьми не опікується. ОСОБА_4 з 24.12.2007р. виховується в КЗ « Бердянська загальноосвітня школа-інтернат 1-II ст.» і знаходиться на повному державному забезпеченні.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 06.12.2007р. відповідача було визнано безвісно відсутньою, її було оголошено у розшук.

06.10.2009р. рішення суду від 06.12.2007р. про визнання ОСОБА_3 безвісно відсутньою було скасовано.

З 24.12.2007р. ОСОБА_4 перебуває у школі -інтернаті. Відповідач фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків. З сином родинних стосунків не підтримує, не відвідує його, матеріальної допомоги не надає, умовами проживання, навчання, станом здоров'я дитини не цікавиться, що підтверджується актом від 26.10.2009р. ( а.с.2).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Бердянської міської ради Запорізької області від 26.01.2010р. № 01-0335/46 орган опіки та піклування вважає . доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до сина ОСОБА_4

За таких обставин суд вважає встановленим, що ОСОБА_3 свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, що згідно ст. 164 ч.1 п. 2 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення її батьківських прав.

Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини у розмірі 1/3 частки від всіх видів доходу відповідача, тосуд приходить до висновку, що ці вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Ст.180 цього ж Кодексу визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.181 СК України кошти на утримання дитини ( аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу особи, зобов'язаної утримувати дитину або у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_8 ні постійної роботи, ні постійного місця проживання не має. Інших доходів, крім випадкових заробітків, також не має.

Згідно зі статтею 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів має врахувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, проте мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За таких обставин суд дійшов висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Керуючись ст.ст. 3, 10,15, 60, 61, 208,212-218, 367 ЦПК України, ст.ст. 150, 152, 155, 164, 165, 166, 180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково. Позбавити громадянку України ОСОБА_3 батьківських прав щодо малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_7, аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь Комунального закладу «Бердянська загальноосвітня школа- інтернат І-ІІІ ступенів» Запорізької обласної ради , де перебуває дитина, аліменти у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів розпочати з 27.10.2009р.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави 51 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи 120 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Суддя І.П. Прінь