Справа № 2 - 258 /10 р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 березня 2010 р. Ленінський районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю позивача ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2009 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_2, про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на ? частину квартири. Позивач вказував на те, що у 1990 році між ним та ОСОБА_2 було укладено шлюб. У жовтні 1998 р. між його дружиною ОСОБА_2 та вказаними відповідачами на біржі нерухомості «Едвайс-консульт», укладено договір купівлі-продажу квартири, згідно до якого ОСОБА_2 купила, а відповідачі продали трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1. Вказаний договір зареєстровано в БТІ за № 16224 від 12.11.1998 р. та видано реєстраційне посвідчення на імя ОСОБА_2

10 червня 2004 р. шлюб між ним та ОСОБА_2 розірвано. Посилаючись на те, що спірна квартира була придбана сторонами в період шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності, просив суд визнати зазначений договір купівлі-продажу дійсним, а також визнати право власності за ним та його дружиною по ? частини вказаної квартири.

Ухвалою суду від 22.10.2009 р. ОСОБА_2 залучено до справи в якості відповідачки. Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу дійсним і визнання права власності розєднані в самостійні провадження.

В судовому засіданні позивач підтримав вимоги позову щодо визнання права власності на ? частину квартири, просив про його задоволення. Відповідачка та її представник, вказуючи на те, що після розірвання шлюбу на її утриманні залишились двоє дітей, а тому вона має право на ? частини вказаної квартири, просила суд визнати за позивачем право власності на ? частку, а за нею на 1/3 частину спірної квартири.

Заслухавши пояснення сторін, представника відповідачки, вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що у 1990 році між сторонами було укладено шлюб. У жовтні 1998 р. між відповідачкою ОСОБА_2 та ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на біржі нерухомості «Едвайс-консульт» укладено договір купівлі-продажу трьохкімнатної квартиру АДРЕСА_1. Вказаний договір зареєстровано в БТІ за № 16224 від 12.11.1998 р. та видано реєстраційне посвідчення на імя ОСОБА_2

10 червня 2004 р. шлюб між позивачем та ОСОБА_2 розірвано.

Таким чином відповідно до вимог ст.60 СК України, зазначена квартира є спільною сумісною власністю, і на неї поширюється положення глави VIII СК України, зокрема ч.1 ст.70 цього ж Кодексу, щодо рівності часток у спільному майні, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як встановлено судом, сторони не укладали між собою шлюбний договір та не домовлялись щодо правової природи набуття майна в період спільного проживання, а тому посилання відповідачки, що за нею має бути визнано право власності на ? частини квартири суд вважає безпідставним.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати право власності за кожною із сторін по ? частині спірної квартири.

Керуючись ст.ст.14, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по ? частці за кожним на квартиру АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м.Миколаєва шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя: Н.А. Спінчевська