Апеляційний суд Житомирської області
14 квітня 2010 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого - судді Олексієнка М.М.,
суддів: Кашапової Л.М., Омельчук М.І.,
при секретарі судового
засідання ОСОБА_1,
з участю: представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу голови Олевської міської ради на рішення Олевського районного суду Житомирської області від 17 лютого 2010 року у справі за позовами Олевської міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 про виселення з незаконно зайнятого жилого приміщення, ОСОБА_4 до Олевської міської ради про надання жилого приміщення в користування,
У серпні 2009 року прокурор м. Олевська в інтересах Олевської міскої ради звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4, малолітнього ОСОБА_6, ОСОБА_5 про виселення їх з квартири АДРЕСА_1, посилаючись на те, що відповідачі самовільно вселились в жиле приміщення і добровільно не бажають його залишати.
У жовтні 2009 року ОСОБА_4 пред'явила позов до Олевської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.
Ухвалою суду від 29.10.2009 року справи об'єднано в одне провадження.
В процесі розгляду справи ОСОБА_4 змінила підставу позову просила надати їй у користування квартиру АДРЕСА_2. Посилалась на те, що вона, як інвалід першої групи та потерпіла від аварії на Чорнобилькій АЕС потребує поліпшення житлових умов, тому має право на звільнену вище згадану квартиру, де фактично тривалий час мешкає зі своєю родиною.
Рішенням Олевського районного суду від 17.06.2010 року у позові Олевській міській раді відмовлено за безпідставністю. Позовні вимоги Гур'є вої Л.П. задоволено частково. Зобов'язано Олевську міську раду надати

Головуючий у суді 1 Інстанції ОСОБА_7Г Доповідач суддя Олексієнко М.М.

Справа №22ц-779/10 Категорія 42

ОСОБА_4 та її малолітній дитині - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в користування квартиру АДРЕСА_1. Стягнуто з Олевської міської ради на користь держави 8,50 грн. судового збору, 37 грн. на користь ОСОБА_4 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі міський голова, з посиланням на порушення норм матеріального і процесуального права, допущених судом, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову Олевської міської ради і відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 Вказує на те, що суд неправомірно застосував ст.54 ЖК України, оскільки вона регулює правовідносини щодо надання наймачу права на отримання суміжного приміщення у квартирі, а не ізольованого житла, яким є квартира АДРЕСА_3. Відповідачі самовільно без будь- якого дозволу вселились у спірне житло, тому підлягають виселенню за правилами ст.116 ЖК України.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги та вимоги викладені в апеляційній скарзі підтримали, просили виселити відповідачів.

Відповідачі просили рішення суду залишити без змін, оскільки воно відповідає вимогам закону.

Вислухавши доводи осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши справу в межах вимог, передбачених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позову Олевській міській раді про виселення, та задовольняючи частково позов ОСОБА_4 про надання жилого приміщення в користування, суд, з посиланням на ст.54 ЖК України, виходив, що ОСОБА_4, як інвалід першої групи, особа яка постраждала в наслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії, потребує стороннього догляду, сама утримує неповнолітню дитину чоловічої статі, користується житловою площею розміром лише 10,4 м.2, - має право на покращення житлових умов, тому позивач зобов'язаний надати їй в користування звільнену квартиру АДРЕСА_4. При цьому, суд врахував що відповідачка є наймачем квартири №7 за вказаною адресою, які об'єднані між собою спільним коридором, системою електро- теп лопостачання.

Суд не знайшов підстав до виселення ОСОБА_5, оскільки він вселився до відповідачки відповідно до вимог, передбачених ст.65 ЖК України.

Проте з таким висновком колегія суддів погодитись не може, враховуючи наступне.

Стаття 54 ЖК України визначає порядок надання жилого приміщення, що звільняється у квартирі. Відповідно до ч.І цієї статті, якщо в квартирі, в якій проживає два і більше наймачі, звільняється неізольоване жиле приміщення, воно надається наймачеві суміжного приміщення.

Згідно зібраних доказів, в тому числі копії технічного паспорту (а.с. 132-134), приміщення, яке зайняли відповідачі, є ізольована квартира №8

по вулиці К.Ольги,8 м. Олевська і не відноситься до квартири №7, наймачем, якої виступає ОСОБА_4 Вселення до спірного помешкання здійснено самоправно, оскільки будь-яких доказів, які б свідчили про видачу ордера немає.

Те, що відповідачка є інвалід першої групи, потребує окремої ізольованої кімнати, покращення житлових умов, не давало суду підстав зобов'язувати Олевську міську раду виділити їй, якраз, спірну квартиру.

Судом не враховано, що виходячи з положень ст.116 ЖК України, виселенню підлягають всі особи, які самоправно зайняли жиле приміщення, незалежно від пільг, якими вони користуються при наданні їм жилих приміщень.

Крім того, відповідно до ст.4, ч.2 ст.11 ЦПК України лише позивач вправі сам визначати межі і спосіб захисту свого права, якщо воно порушене. ОСОБА_4 просила ухвалити рішення, яким надати їй у користування квартиру №8 з тих підстав, що вона потребує поліпшення житлових умов, а не зобов'язувати позивача надати спірне житло.

Адміністративний суд у постанові від 25.09.2009 року (а.с.113-115) за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням особи ОСОБА_4, зобов'язав виконком Олевської міської ради прийняти рішення про взяття її на позачерговий квартирний облік, як особу яка потребує поліпшення житлових умов. Проте, відповідачкою не зібрано доказів, що, якраз, вона перебуває першою в позачерговій черзі на отримання житла, тому має право на спірне вивільнене житло.

ОСОБА_5 мав право на вселення до квартири АДРЕСА_5, наймачем якої є ОСОБА_4, а не до квартири №8.

Малолітній ОСОБА_6 теж не мав права на заняття спірної квартири з підстав, передбачених ст.54 ЖК України.

Тривале користування самоправного зайнятим приміщенням не породжує будь-яких прав на нього.

За наведених обставин та у відповідності з ч.2 ст.116 ЖК України, позовні вимоги Олевськї міської ради про виселення ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_4 підлягають задоволенню. Позов ОСОБА_4 про надання їй спірної квартири у користування за правилами ст.54 ЖК України, тобто жилого приміщення, що звільнилось у квартирі - залишити без задоволення.

У відповідності зі ст.88 ЦПК України, оскільки обидві сторони звільнені від судових витрат, компенсувати їх за рахунок держави.

На підставі наведене, керуючись ст. ст.ЗОЗ, 304, п.2 ч.І ст.307, ст. ст.309, 316, 324 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу Олевської міської ради задовольнити.

Рішення Олевського районного суду від 17 лютого 2010 року скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги Олевської міської ради задовольнити. Виселити з квартири АДРЕСА_6 ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, як осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення без надання іншого жилого приміщення.

У позові ОСОБА_4 до Олевської міської ради про надання їй у користування квартири АДРЕСА_7.

Судові витрати по розгляду справи компенсувати за рахунок держави.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.