Справа №22-ц-526 Суддя-доповідач - Гагін
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2010 року м.Суми

колегія судді в судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого: Смирнової Т.В.

суддів: Гагіна М.В., Ведмедь Н.І.

з участю секретаря судового засідання Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 04 лютого 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 04 лютого 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму неустойки за прострочення сплати аліментів у розмірі 10000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 100 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 82 грн. 50 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить зазначене рішення змінити.

При цьому зазначає, що з 05 жовтня 2006 року аліменти позивачці сплачувались постійно, тільки в квітні та травні 2009 року він не сплачував, оскільки не працював.

Вказує, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік, а тому йому повинна нараховуватися пеня на заборгованість по аліментам на протязі року з червня 2006 року по 03 червня 2009 року (на момент подачі позову до суду).

Вважає, що загальна сума пені, яка повинна бути стягнута станом на 03 червня 2009 року складає 1641 грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення відповідача ОСОБА_1, який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено і матеріалами справи підтверджується, що з 24 лютого 2004 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Шлюб між сторонами розірвано.

Згідно з рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 05 жовтня 2006 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, були стягнуті аліменти в розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття.

Згідно довідки Ковпаківського ВДВС Сумського МУЮ від 28 травня 2009 року №8-649 заборгованість відповідача по сплаті аліментів становила 3977 грн. 09 коп.(а.с.5).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_2, місцевий суд виходив з того, що розмір неустойки (пені) становить 16408 грн. 20 коп., але враховуючи майновий стан відповідача та те, що він частково погасив заборгованість по сплаті аліментів за 2006-2008 роки, вважав за необхідне стягнути пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 10000 грн.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками місцевого суду, оскільки суд дійшов цих висновків повно і всебічно зясувавши обставини справи, вірно встановив юридичну природу спірних правовідносин й застосував відповідні їм норми матеріального права.

Згідно зі ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

З матеріалів справи вбачається, що з вини ОСОБА_1 виникла заборгованість за аліментами, станом на 28 травня 2009 року у розмірі 3977 грн. 09 коп.

При цьому, судом вірно враховано, що на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню пеня з розрахунку одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення з 01 липня 2006 року по 01 червня 2009 року, у розмірі 16408 грн. 20 коп.

На думку колегії суддів, місцевий суд обґрунтовано, з наведенням відповідних мотивів прийняття такого рішення, зменшив розмір пені за прострочення відповідачем виплати аліментів до 10000 грн.

Доводи апеляційної скарги про застосування по даному спору позовну давність в один рік є безпідставними, оскільки відповідно до ч.1 ст.20 СК України до вимог, що випливають із аліментних відносин, позовна давність не застосовується, а відтак до правовідносин, які регулюються ст.196 СК України, не поширюється дія ЦК України, зокрема ст.258.

Крім того, відповідачем на підтвердження доводів апеляційної скарги не надано належних і допустимих доказів відсутності порушень аліментних зобовязань.

За таких обставин, оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обгрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 04 лютого 2010 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий:

Судді: