Справа № 2-1230/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2010 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Неганова Н. В. ,

при секретарі Федоренко О. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про стягнення суми страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 26 серпня 2008 року МІЖ ним та ТОВ «Авто-Технологія» було укладено договір купівлі-продажу автомобіля, відповідно до якого позивач придбав у кредит автомобіль «ВАЗ 210994» Згідно з кредитним договором № 8 від 28 серпня 2008 року позивачеві ТОВ «ПростоФінанс» було надано кредит для оплати автомобіля НОМЕР_1. який став предметом договору застави № 8 від 28 серпня 2008 року. Обов'язковою умовою надання кредиту відповідно до п. 2.8.2 кредитного договору було страхування автомобіля. 28 серпня 2008 року позивач уклав договір № 23/018689/ПР/2.1.5.1 автомобільного страхування та договір страхування життя і здоров'я від нещасних випадків №23/00165/НС/1.1.1/. 13 березня 2009 року невстановлена досудовим слідством особа, знаходячись біля будинку №10 по вул. Вербицького в м. Києві, незаконно заволоділа автомобілем марки «ВАЗ 210994» бежевого кольору, д.н. НОМЕР_2. який належать позивачу, завдавши йому матеріальної шкоди на суму 44250 гривень. 13 березня 2009 року позивач зверну вся до Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві із заявою про викрадення автомобіля, за наслідками якої було порушено кримінальну справу №02-15110 за ч 1 ст. 289 КК України. Позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій повідомив про настання страхового випадку, який мав місце 13 березня 2009 року. Також 08 липня 2009 року позивачем було надано детальне пояснення до страхової компанії. Листом № 7024 від 04 серпня 2009 року відповідач повідомив позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування у зв»язку з порушенням п. 4.3. Правил добровільного страхування наземного транспорту, оскільки на момент укладення договору транспортний засіб не обладнаний відповідним протиугінним засобом, а зобов»язання страховика за ризиком «угон» виникають після встановлення відповідного обладнання й пред»явлення транспортного засобу для огляду страховикові та надання документального підтвердження встановлення такого обладнання. Тому, керуючись правилами, у СК «Країна» не виникло зобов»язання у виплаті страхового відшкодування за ризиком «угон», оскільки сигналізація була встановлена після укладення договору. Позивач погодитись з висновками відповідача про відмову у виплаті страхового відшкодування не може, оскільки на момент укладення договору страхування він не міг встановити сигналізацію та пред»явити для огляду відповідачеві у зв»язку з тим, що автомобіль було придбано в кредит й основною умовою надання кредиту на придбання автомобіля було страхування автомобіля в С К «Країна», договір про страхування було укладено в один день з договором про надання кредиту. Крім того, в договорі страхування №23/018689/ПР/2.1.5.1 від 28 серпня 2008 року міститься вичерпний перелік ситуацій, при яких страховик вправі відмовити у виплаті, й в якому відсутня підстава, зазначена у відмові відповідача. Свої зобов»язання перед відповідачем позивачем було виконано в повному обсязі. Внаслідок невиконання відповідачем умов договору позивач вимушений був звернутись за правовою допомогою до адвоката та понести додаткові витрати в розмірі 5600 гривень. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь страхове відшкодування в розмірі 44250 гривень, витрати на правову допомогу в розмірі 5600 гривень та судові витрати.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали свої позовні вимоги за тих же підстав, просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не вчзнав, просив відмовити в задоволенні

позову.

Представник третьої особи - ТОВ «ПростоФінанс» в судове засідання не з»явився, про день і час розгляду справи повідомлений, про причини неявки суду не повідомив, тому суд вважав за можливе розглядати справу у його відсутність.

Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає, за таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 26 серпня 2008 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Авто-Технологія» було укладено договір купівлі-продажу автомобіля «ВАЗ 210994», колір паннакота, за вартістю 44250 гривень, в тому числі ПДВ 7375 гривень (п. 1.1 договору купівлі продажу, а. с. 15-18).

28.08.2008 року між позивачем та ТОВ «ПростоФінанс» укладено кредитний договір №8 (а. с. 19-24), відповідно до якого банк надав ОСОБА_1 кредит в сумі 39750 гривень, який підлягає погашенню в термін до 10.09.2013 року. Кредит надався для оплати автотранспортного засобу марки «ВАЗ», модель 210994, 2008 року випуску (п. 1.2 кредитного договору).

Відповідно до п. 2.8 кредитного договору надання кредиту здійснюється кредитодавцем не пізніше двох робочих днів, виключно з дати набрання чинності договором застави транспортного засобу та договору поруки; надання кредитодавцю позичальником укладених договорів страхування.

28.08.2008 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ПростоФінанс» укладено договір застави транспортного засобу №8 (а. с. 22-24). Предметом договору застави є автомобіль НОМЕР_1.

Крім того, 28.08.2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Страхова компанія «Країна» був укладений договір №23/00165/НС/1.1.1 добровільно страхування життя і здоров»я від нещасних випадків ( а. с. 25 ).

Також 28.08.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений договір № 23/018689/ПР/2.1.5.1 автомобільного страхування. Відповідно до цього договору застрахованим майном є транспортний засіб «ВАЗ 210994», д. н. АА 6702 НР, 2008 року випуску, що належить позивачу на праві власності. Відповідно до п. 6.1. договору підлягає відшкодуванню пряма шкода, заподіяна страхувальнику у зв'язку з пошкодженням або втратою застрахованого транспортного засобу та додаткового обладнання до нього внаслідок настання одного або декількох ризиків; необхідні та доцільні витрати, понесені страхувальником (довіреною особою) при настанні страхового випадку щодо запобігання або зменшення збитків, щодо рятування застрахованого транспортного засобу; витрати на евакуацію на відстань до 200 км від місця настання страхового випадку, якщо застрахований транспортний засіб не може рухатись самостійно.

З довідки Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві №47/303 від 16.03.2009 року вбачається, що ОСОБА_1 13.03.2009 року звертався до Дарницького РУ ГУ МВС України в м Києві із заявою про незаконне заволодіння його автомобілем «ВАЗ 210994», 2008 року випуску, д.н. НОМЕР_2.

В ході досудового слідства було встановлено, що в період часу з 22 години 12.03.2009 року по 09 годину 13.03.2009 року невстановлена досудовим слідством особа, знаходячись біля будинку № 10 по вул. Вербицького в м. Києві, умисно незаконно заволоділа автомобілем марки «ВАЗ 210994», бежевого кольору, д.н. НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1, завдавши останньому матеріальної шкоди на загальну суму 44250 гривень ( а. с. 13 - довідка Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві за №47/213 від 04.06.2009 року).

13.03.2009 року ОСОБА_1 звернувся до ВАТ «СК «Країна» з заявою на виплату страхового відшкодування в зв»язку з викраденням автомобіля ( а. с. 38).

Листом № 7024 від 04 серпня 2009 року ВАТ «СК «Країна» відмовило ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на п. 4.3 Правил добровільного страхування наземного транспорту.

В судовому засіданні позивач дійсно пояснив, що його автомобіль на момент укладення договору страхування транспортного засобу не був облаштований протиугінною системою. Протиугінний засіб був встановлений на автомобіль пізніше.

Однак ОСОБА_1 після встановлення сигналізації не повідомив про це страхову компанію, не надав автомобіль на огляд і не надав страховій компанії документи на протиугінний засіб.

З договору страхування транспортного засобу вбачається, що додаткове обладнання - протиугінна система - в ньому не зазначено.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні відносини, й сторони мали діяти відповідно до обов»язкових для сторін умов договору страхування.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про страхування» загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону, де ст. 17 визначено, що правила страхування

розробляються страховиком для кожного виду страхування окремо і підлягають реєстрації у відповідному органі при видачі ліцензії натіраво здійснення відповідного виду страхування.

Пунктом 4.3. Правил добровільного страхування наземного транспорту передбачено, що легкові автомобілі та мікроавтобуси приймаються на страхування за ризиком «Викрадення» тільки за умови обладнання їх протиугінними засобами, на які мається відповідна технічна документація. Якщо на момент укладання договору транспортний засіб не обладнаний відповідними протиугінними засобами, то зобов»язання страховика за ризиком «викрадення» виникають після встановлення відповідного обладнання й пред»явлення транспортного засобу для огляду страховикові та надання документального підтвердження встановлення такого обладнання, якщо інше не зазначено договором страхування.

В п. 11 договору страхування зазначено, що ОСОБА_1 був ознайомлений з Правилами та умовами страхування.

Оскільки позивач був ознайомлений з вимогами про необхідність встановлення відповідного протиугінного обладнання й пред»явлення транспортного засобу для огляду страховикові та надання документального підтвердження встановлення такого обладнання, після чого наступає зобов»язання страховика за договором за ризиком «угон», уклав договір на таких умовах, але не виконав ці умови договору, суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог немає.

Оскільки позов в судовому засіданні не доведений, задоволенню він не підлягає.

На підставі наведеного, ст. ст. 22, 626, 629, 979, 988, 989. 990, 991 ЦК України, ст. 20 Закону України "Про страхування", керуючись ст. ст. 10, 88, 213, 214. 215, 218 ЦП К України,

суд

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 в задоволенні позову до Відкритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про стягнення суми страхового відшкодування відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва. Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом 10 днів з дня проголошення рішення Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя ОСОБА_2