Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 2-494/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2010 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді Волощука В.В.

при секретарі Корнєйчку О.В.

з участю:

позивача ОСОБА_1 представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олевську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що 22.04.2010 року, близько 16 - ї години відповідач ОСОБА_3, взявши „бензопилу, з невідомих позивачу причин, порізав деревяний паркан позивача, яким було огороджено земельну ділянку, виділену позивачу в користування під сінокосіння, площею 0.5 га., під лінією електропередач по вул.Співдружності, 16 в м.Олевську Житомирської області. У звязку з чим просить суд стягнути з відповідача 880 грн., у відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок неправомірної поведінки відповідача, 5000 грн., у відшкодування, заподіяної моральної (немайнової) шкоди та 195 грн., понесених витрат, повязаних із сплатою на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи при зверненні до суду.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги із підстав які зазначені у позовній заяві та просять суд задовольнити позов в повному обсязі, мотивуючи його тим, що відповідач не маючи на те будь-якого права, без дозволу власника і з невідомих причин та не будучи уповноваженою особою органів місцевого самоврядування пошкодив майно позивача ОСОБА_1 У добровільному порядку відповідач не відшкодував завдану позивачу матеріальну шкоду. Крім того при зверненні до відповідача щодо його неправомірної поведінки, поведінка відповідача була зухвалою, він кепкував над позивачем та стверджував позивачу те, що він не має на земельну ділянку, яку огородив відповідного права і якщо позивач відновить паркан то він його знову зріже. Викладене завдало позивачу болю та душевних страждань, погіршився стан його здоровя, оскільки він є інвалідом 3-ї групи загального захворювання.

Відповідач у судовому засіданні заявлені позивачем позовні вимоги не визнав та надав суду пояснення про те, що на його думку позивач не мав права загороджувати земельну ділянку під лінією електропередач, так як у нього немає відповідного дозволу на вказану земельну ділянку і враховуючи дану обставину він взяв „бензопилу та порізав ОСОБА_1, його паркан. Дозволу власника паркану ОСОБА_1, щодо знесення паркану останній йому не надавав. Він не був уповноваженим органу місцевого самоврядування щодо знесення паркану позивача ОСОБА_1 До органів місцевого самоврядування щодо знесення паркану позивача ОСОБА_1, він не звергався, а тільки звернувся до Олевської міської ради після звернення позивачем на його неправомірну поведінку до суду. Про те, що у позивача є дозвіл на користування земельною ділянкою, виділеною позивачу в користування під сінокосіння, площею 0.5 га., під лінією електропередач по вул.Співдружності, 16 в м.Олевську Житомирської області він дізнався від позивача ОСОБА_1 Вважає, що погарячкував пошкодивши майно позивача.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5, надала суду показання про те, що 22.04.2010 року до домоволодіння ОСОБА_1, прибули працівники міліції Олевського РВ УМВС в Житомирської області, які провели огляд та зафіксували факт пошкодження майна позивача ОСОБА_1, його сусідом ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_6, у судовому засіданні надала суду показання, зазначивши при цьому те, що 22.04.2010 року, на її мобільний телефон зателефонувала її донька ОСОБА_2, яка повідомила ОСОБА_6, про те, що ОСОБА_3, пошкодив паркан на земельній ділянці, яку було виділено батьку ОСОБА_1, в користування, а саме зрізано дерев'яні стовпчики та порізано жердини. Після чого було викликано працівників Олевського РВ УМВС, якими було проведено огляд та фіксування факту пошкодження майна ОСОБА_1 Крім того до пошкодження майна ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_3, за день до вчинення ним неправомірних дій погрожував позивачу ОСОБА_1, пошкодити його майно та будучи в нетверезому стані 22.04.2010 року вчиняв дії на знищення майна, а саме витягував деревяні стовпчики і погрожував розправою.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що зазначений позов позивача підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні позивачу відповідно до рішення Олевської селищної ради Житомирської області від 16.07.1999 року, за № 79 передано у користування земельну ділянку, площею 0.05 га., під лінією електропередач, яка розташована по вул.Співдружності, 16 в м.Олевську Житомирської області. На підставі зазначеного рішення органу місцевого самоврядування, позивач огородив вказану земельну ділянку парканом з метою збереження та збільшення травостою, що стверджується копією відповідного рішення органу місцевого самоврядування. Так 22.04.2010 року, об 16-тій годині, відповідач не маючи при цьому будь- якого права, без дозволу власника і з невідомих причин та не будучи уповноваженою особою органів місцевого самоврядування неправомірно пошкодив майно позивача ОСОБА_1, а саме: ОСОБА_3, взявши „бензопилу пошкодив паркан позивача, шляхом його прорізання на дрібні частини. У добровільному порядку відповідач не відшкодував завдану позивачу матеріальну і моральну (немайнову) шкоду внаслідок своєї неправомірної поведінки.

Постановою Олевського РВ УМВС України в Житомирській області від 27.04.2010 року „Про відмову в порушенні кримінальної справи, було відмовлено в порушенні кримінальної справи у відношенні ОСОБА_3, за ознаками злочинів, передбачених ст.ст.296, 194 КК України на підставі ч.2 ст.11 КК України, за малозначністю вчинених злочинів і у відповідності до п.2 ст.6 КПК України відмовлено в порушенні кримінальної справи за відсутності в діянні ОСОБА_3, складу злочину.

Внаслідок своєї неправомірної поведінки ОСОБА_3, своїми умисними діями, які виразилися в пошкодженні майна позивача, а саме: в порізанні паркану позивача на дрібні частини завдав останньому матеріальної шкоди, яка відповідно до зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва від 28.05.2010 року складає 889 грн.

Так відповідно до ст.ст.З, 28, 32, 55 Конституції України, з яких слідує, що людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю, у випадках порушення останніх, громадянин має право звернутися до суду з метою захисту цих прав та їх відновлення. Крім того має право вимагати відшкодування матеріальної і моральної (немайнової) шкоди, завданої таким порушенням.

Суд приходить до висновку про те, що внаслідок неправомірної поведінки відповідача, якою завдано шкоди позивачу і яка виразилася в пошкодженні майна позивача внаслідок чого було заподіяно матеріальної та моральної шкоди, перебуває в причинному звязку між протиправною поведінкою відповідача та шкодою за наслідками зазначеними вище.

Статтями 16, 22, 23, 386, 1166. 1167 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, має право на відшкодування майнової шкоди якої особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із пошкодженням її майна, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди, майнова шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач своєю неправомірною поведінкою завдав позивачу, як матеріальної так і моральної (немайнової) шкоди, суд вважає, що остання повинна бути стягнена з відповідача у примусовому порядку, так як вона виразилася в перенесенні позивачем ОСОБА_1Н ., фізичних та психічних страждань.

Крім того із зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва - влаштування деревяного паркану та локального кошторису № 2-1-1 на влаштування деревяного паркану по вул.Співдружності, 16 в м.Олевську Житомирської області від 28.05.2010 року слідує, що зартість по відновленню паркану складає 889 грн.

В позовній заяві позивача до відповідача щодо стягнення матеріальної і моральної шкоди, позивач просить стягнути з відповідача 880 грн., матеріальної шкоди, що і підтримував у судовому засіданні і на підставі чого та з урахуванням вимог ст.11 ЦПК України, з якої слідує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача 880 грн., завданої позивачу своєю неправомірною поведінкою.

Відповідно до п.З постанови ПВС України від 31.03.1995 року № 4, (із змінами, внесеними постановою від 25.05.2001 р., №5) Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди, з якої слідує, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі діяльністю інших осіб.

Враховуючи характер моральної шкоди та обсяг страждань, яких зазнав позивач, внаслідок пошкодження його особистого майна, стан його здоровя, тяжкість вимушених змін у його життєвих і господарських стосунках, суд вважає, що позовні вимоги позивача, відносно стягнення моральної (немайнової) шкоди підлягають до задоволення частково в розміри 700 грн.

У відповідності до ст.88 ЦПК України до задоволення також підлягають і витрати в сумі 195 грн., понесені позивачем по сплаті з інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.

Разом з тим суд не бере до уваги свідчення свідка ОСОБА_7JL, наданими ним у судовому засіданні та матеріали справи про адміністративне правопорушення, складені у відношенні ОСОБА_1, за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ст.53-1 КУпАП, від

09.07.2010року № 52015, оскільки вони не стосуються предмету позову.

Статтею 60 ч.І ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст.ст.З, 28, 32, 55 Конституції України, ст.ст.16, 22, 23, 386,1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 10,11,15, 57, 60, 88, 209, 212-215, 217 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 880 грн., завданої матеріальної шкоди, 700 грн., моральної (немайнової) шкоди та 195 грн., понесених витрат, повязаних з оплатою на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Стягнути з ОСОБА_3, в бюджет держави 51 грн., судового збору.

Звільнити ОСОБА_1, від сплати судового збору відповідно до п.18 ст.4 Декрету КМУ ..Про державне мито.

В решті позову ОСОБА_1, до ОСОБА_3, відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Рішення може бути оскарженим до апеляційного суду Житомирської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_8