РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 2-2842/10

пр. № -

29 листопада 2010 року Святошинський районний суд м. Києва в складі головуючого судді: Лук'яненко Л.М.

при секретарі Кривошей Є.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

23 червня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу, посилаючись на те, що ОСОБА_2 16 жовтня 2009 року знаходячись у його домі за адресою: АДРЕСА_1 приблизно о 22 годині, в присутності його дружини ОСОБА_3, отримав у позику від нього грошові кошти у сумі 15 000, 00 (п'ятнадцять тисяч) гривень, які відповідач зобов'язався повернути до 16 грудня 2009 року, що підтверджується розпискою, наданою відповідачем. У вищевказаний строк відповідач на порушення своїх договірних зобов'язань позику не повернув. На його прохання про добровільну сплату заборгованості ніяким чином не прореагував. Крім того відповідачу було направлена вимога про проведення розрахунку за борговим зобов'язанням, але ОСОБА_4 вказану вище вимогу залишив поза увагою. На час звернення до суду відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання за договором позики, грошові кошти позивачу не повернув. Таким чином, на день звернення позивача до суду загальна сума боргу відповідача за договорами позики складає 15 000,00 грн.

В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі, просять стягнути із відповідача, на користь ОСОБА_1 15 000,00 грн. заборгованості, 450 гривень - три відсотки річних, судовий збір в сумі 150 грн., витрати на інфомаційно - технічне забезпечення судового процесу в сумі 30,00 грн., та витрати на правову допомогу у розмірі 1500 гривень, а всього 17 130 гривень..

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, повідомив суду, що 16 жовтня 2009 року ОСОБА_2 дійсно взяв у борг у позивача 15 000 гривен, до цього часу не повернув борг, проте вважає, що боргу не існує, оскільки позивач у грудні 2009 року самовільно з торгового місця відповідача взяв товар, який по своїй вартості перекрив суму боргу. Доказів даної обставини немає.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 16 жовтня 2009 року отримав у позику від позивача грошові кошти у сумі 15 000, 00 (п'ятнадцять тисяч) гривень, які відповідач зобов'язався повернути до 16 грудня 2009 року, що підтверджується розпискою, наданою відповідачем, (а.с.7) У вищевказаний строк відповідач на порушення своїх договірних зобов'язань позику не повернув. На суму боргу позивачем нараховується три відсотки річних. Відповідачу було направлена вимога про проведення розрахунку за борговим зобов'язанням. На час звернення до суду відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання за договором позики, грошові кошти позивачу не повернув. Таким чином, на день звернення позивача до суду

загальна сума боргу відповідача за договорами позики складає 15 000,00 гривень та 450 гривень відсотків.

Згідно ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного Кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст. 625 Цивільного Кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документарно підтверджені судові витрати. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 150 грн., витрати на інфомаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 30,00 грн..

Відповідно ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом, а тому суд вважає, за можливе задовольнити витрати на правову допомогу частково у сумі 500 гривень.

Враховуючи вищевикладене, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки суд розцінює дії представника відповідача, як спосіб уникнути відповідальності по зобов'язанням.

Керуючись ст.ст. 526, 530, 541, 1049, ЦК України,ст.ст.50-60, 88, 209,212,213,215,218 ЦПК України суд,

Вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути із відповідача ОСОБА_2, проживаючого за адресою: проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_1, інші відомості в матеріалах справи відсутні на користь ОСОБА_1, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_2 грошові кошти у сумі 15 000,00 гривень заборгованості, три відсотки річних у сумі 450 гривень, судовий збір в сумі 150 грн., витрати на інфомаційно - технічне забезпечення судового процесу в сумі 30,00 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 500 гривень, а всього 16 180 (шістнадцять тисяч сто вісімдесят) гривень.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів після оголошення чи отримання його копії.

Суддя: