10.11.10 , ОСОБА_1
Апеляційний суд Херсонської області
Справа № 22ц-6851 2010 рік Головуючий у 1 інстанції
Категорія 27 Доповідач Семиженко Г.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року листопада 10 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого Семиженка Г.В.

суддів: Лісової Г.Є.

ОСОБА_1

при секретарі Ващенко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «СЕБ Банк» на рішення Дніпровського районного суду міста Херсона від 19 серпня 2010 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «СЕБ Банк» до ОСОБА_3, третя особа Національний банк України в особі Управління Національного банку України в Херсонській області, про розірвання договору, стягнення боргу, за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «СЕБ Банк», третя особа Приватний нотаріус Херсонського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання договорів недійсними,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2009 року Акціонерний банк «Факторіал-Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «СЕБ Банк», звернувся до суду з позовом посилаючись на те, що 18 червня 2008 року сторонами укладено кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_3 було надано 103000 долари США з терміном повернення до 15 червня 2029 року під 12,5 % річних із щомісячним погашенням відсотків за користування кредитом та самого кредиту.

В порушення вказаного договору станом на 06 березня 2009 року ОСОБА_3 допустив заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом в сумі 2939,49 долари США, що складає 22634,07 гривні, заборгованість за кредитом становить 93030,05 гривні, в позові поставлено питання про стягнення з ОСОБА_3 на користь вказаного банку приведених сум заборгованості, 362,9 гривні пені, відшкодування судових витрат.

У грудні 2009 року Публічне акціонерне товариство «СЕБ Банк» з посиланням на чинне на той час заочне рішення Дніпровського районного суду міста Херсона від 12 травня 2009 року про стягнення з іншої сторони вище наведених сум заборгованості, яке ухвалою цього ж суду від 26 січня 2010 року було скасовано, з підстав порушення іншою стороною кредитного зобовязання звернулося до суду з позовними вимогами про розірвання вказаного кредитного договору, стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитом в розмірі 8786,19, заборгованості за відсотками в сумі 8786,19 доларів США, пені за несвоєчасну сплату відсотків 8272,2 гривні, штрафу за порушення умов договору іпотеки 89025 гривень, відшкодування судових витрат.

У листопаді 2009 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до Акціонерного банку «Факторіал-Банк», підстави та предмет якого у липні 2007 року змінив, просив визнати недійсними вище зазначений кредитний та укладений в його забезпечення іпотечний договір поміж сторонами, зобовязати іншу сторону прийняти у ОСОБА_3 грошові кошти в гривневому еквіваленті з розстрочкою на 60 місяців, зобовязати приватного нотаріуса ОСОБА_5 виключити з відповідного реєстру заборону на відчуження переданого в іпотеку майна, з посиланням на порушення національного законодавства щодо використання у грошовому зобовязані національної грошової одиниці, відсутність у іншої сторони індивідуальної ліцензії на валютну операцію, порушення принципу справедливості у договірних правовідносинах сторін.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Херсона від 19 серпня 2010 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «СЕБ Банк» відмовлено, позов ОСОБА_3 задоволено частково, визнано недійсними кредитний договір та договір іпотеки поміж сторонами від 16 червня 2008 року, на Публічне акціонерне товариство «СЕБ Банк» покладено обовязок прийняти у ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі кредиту у гривневому еквіваленті за мінусом сплачених коштів, а на приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5 зобовязання виключити з Державного реєстру іпотек та заборон відчуження запис щодо переданого ОСОБА_3 в іпотеку майна, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства «СЕБ Банк» на рішення суду з посиланням на його незаконність та необґрунтованість поставлено питання про його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позову даного учасника процесу та відмову у задоволенні позовних вимог іншої сторони.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи поміж сторонами 18 червня 2008 року було укладено кредитний договір, за яким ОСОБА_3 отримав від банку 103000 долари США на строк до 15 червня 2029 року під 12,5% річних, за неналежне виконання умов договору у ньому передбачено відповідальність у вигляді сплати пені (а.с. 16-23 т. 2).

Поміж сторонами в силу укладеного договору виникли правовідносини, які врегульовано главою 71 ЦК України, її ст. 1046 передбачає передачу позикодавцем у власність позичальника грошових коштів або інших речей, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути їх.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, відповідні положення щодо наслідків порушення зобовязання позичальником містить кредитний договір поміж сторонами.

Згідно з ч. 2 ст. 651 договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною.

ОСОБА_6 тривалий час порушуються умови кредитного договору, відповідно інша сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, а тому порушення договору є істотним.

Чинне законодавство України не містить обмежень щодо передачі у позику (кредит) доларів США, зростання курсу долара США - валюти кредиту, за загальним правилом, саме по собі не є підставою для визнання недійсним кредитного договору, оскільки у позичальника існувала можливість передбачити в момент укладення договору зміни курсу гривні по відношенню до долара США, виходячи з динаміки зміни курсів валют з моменту введення в обіг національної валюти - гривні та її девальвації, як і можливість отримання кредиту в національній валюті, якою він не скористався.

Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю, є Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

При цьому згідно зі ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Відповідно до ст. 5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього ж Декрету.

Відповідно до п.2.3. Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, що затверджене Постановою Правління НБУ № 275 від 17 липня 2001 року, за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями.

Акціонерний банк «Факторіал-Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «СЕБ Банк», на момент укладення кредитного договору мав банківську ліцензію та дозвіл від Національного банку України на право здійснювати банківські операції відповідно до статутної діяльності (а.с. 32-84 т. 1).

Щодо вимог підпункту "в" п. 4 ст. 5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», який передбачає наявність індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то на сьогодні законодавець не визначив межі термінів і сум надання або одержання кредитів в іноземній валюті.

Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосувань індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій, єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами статті 5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку.

ОСОБА_3 чи його представником не висловлено заперечень щодо факту існування заборгованості за кредитним договором поміж сторонами, розрахунку розміру такої заборгованості та суми пені на момент ухвалення даного рішення.

Матеріали справи не містять фактологічних даних, які б могли бути підставою для покладення на ОСОБА_3 відповідальності за порушення умов іпотечного договору, передбачених законом підстав для задоволення вказаної позовної вимоги не вбачається, як і підстав для задоволення заявлених ОСОБА_3 позовних вимог.

Відповідно до розрахунку заборгованість ОСОБА_3 за кредитом становить 735932,81 гривні, за відсотками 92758,33 гривні, пеня складає 8635,1 гривні, загальна сума становить 837326,24 гривні.

Підлягають відшкодуванню також понесені банківською установою судові витрати в сумі 4494 гривні.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення у справі було порушено норми матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду скасувати з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «СЕБ Банк» та відмову у задоволенні позову ОСОБА_3

На підставі ст. ст. 526, ч. 2 ст. 651, ст. 1050 ЦК України, керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «СЕБ Банк» задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду міста Херсона від 19 серпня 2010 року скасувати.

У ОСОБА_3 задоволенні позову відмовити.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «СЕБ Банк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «СЕБ Банк» 735932,81 гривні в рахунок погашення боргу за кредитом, 92758,33 гривні боргу за відсотками, 8635,1 гривні пені, 4494 гривні у відшкодування судових витрат, всього 841820,24 гривні.

Кредитний договір від 18 червня 2008 року поміж ОСОБА_3 та Акціонерним банком «Факторіал-Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «СЕБ Банк», розірвати.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення, на нього протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

Судді _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _