Справа № 22ц-2636 Головуючий у І-й ОСОБА_1
Категорія: 57 Доповідач в 2-й інстанції - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області

у складі: головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Шандри М.М., Гончарук Л.Я.

при секретарі: Безп»ятко О.Я.

з участю представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Мостиському районі Львівської області на постанову Мостиського районного суду Львівської області від 26 лютого 2010 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Мостиському районі Львівської області про зобов»язання до вчинення дій,-

встановила:

У січні 2010 року ОСОБА_4 звернулась до Мостиського районного суду Львівської області з позовом про відновлення пропущеного строку для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів за період з 01.07.2007 року до 31.12.2007 року та з 01.05.2008 року до 31.12.2008 року.

Зобов»язати Управління Пенсійного фонду України в Мостиському районі Львівської області нарахувати і виплати на її користь недоплачену їй як дитині війни щомісячну надбавку за 2007-2008 роки в сумі 1646,07 грн.

Постановою Мостиського районного суду Львівської області позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Пенсійного фонду України в Мостиському районі Львівської області щодо ненарахування та невиплати позивачу підвищення до пенсії, встановленого ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», за періоди з 09.07.2007 року до 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року до 31.12.2008 року.

Зобов»язано Пенсійного фонду України в Мостиському районі Львівської області здійснити дії по нарахуванню та виплаті ОСОБА_5 щомісячного підвищення до пенсії встановленого ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з розрахунку встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати: за 2007 рік за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року; за 2008 рік за період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року (з урахуванням отриманої позивачкою доплати до пенсії).

Стягнуто з Пенсійного фонду України в Мостиському районі Львівської області 3 грн. 40 коп. судового збору в дохід держави.

Постанову суду оскаржило Управління Пенсійного фонду України в Мостиському районі Львівської області.

В апеляційній скарзі апелянт ставить питання про скасування постанови суду та ухвалення нового рішення про відмову в позові в повному обємі, покликаючись на те, що законодавством не визначено мінімальної пенсії за віком, як розрахункової величини для підвищення пенсії, виплата спірних доплат відбувається за рахунок коштів Державного бюджету України, проте кошторисом таких для виплати даної допомоги на спірний період не передбачено, суд неправильно трактує норми матеріального права. Також апелянт у судовому засіданні апеляційної інстанції зазначив, що суд безпідставно визнав причину пропущення строку звернення позивача до адміністративного суду поважною.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити.

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив з того, що річний строк звернення до суду пропущений позивачем з поважних причин.

Проте погодитись з таким висновком суду не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи.

Позивач звернулася до суду з вимогою про захист права щодо одержання надбавки до пенсії як дитини війни за період 2007р. та 2008р. лише у січні 2010 р., причини пропущення річного строку повязувала з тим, що їй було невідомо про її право на надбавку до пенсії, про порушення своїх прав дізналася з преси та з цих підстав просила його поновити.

Оскільки ч.2 ст.99 КАС України передбачений річний строк для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, відповідач письмовою заявою від 09.02.2010 р. № 605/06-14 (а.с.13) просив відмовити у задоволенні позову з цих підстав та наполягав на застосуванні ч.1 ст.100 КАС України при розгляді справи в суді першої інстанції, про що зазначено у постанові суду (а.с.27 зв.).

Разом з тим судом не було враховано положень ч.1 ст.100 КАС України, згідно з якою пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови в задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Суд не навів в постанові обґрунтування щодо пропущення строку звернення до суду з поважних причин та необхідності його поновлення, а лише погодився з думкою позивача.

Колегія суддів вважає, що у звязку з допущеним порушенням норм процесуального права постанова суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові у звязку з пропущенням строку звернення до суду.

Керуючись ст.ст.307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Мостиському районі Львівської області задовольнити.

Постанову Мостиського районного суду Львівської області від 26 лютого 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Мостиському районі Львівської області про зобов»язання до вчинення дій відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржене протягом двох місяців до Верховного Суду України.

Головуючий:

Судді: