Справа № 2-2841 за 2010р.
РІШЕННЯ

іменем України

18 листопада 2010 року Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі судді Коломієць В.В., при секретарі Наумкіной І.М., розглянувши у відкритому судовому засідання справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків,

ВСТАНОВИВ:

24.03.2010р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачка є спадкоємицею ОСОБА_3, який 11.09.2009р. таємно викрав у нього грошові кошти в сумі 125000грн., розпорядився ними на власний розсуд. За вказаним фактом було порушено кримінальну справу за ст.185 ч.4 КК України, але постановою Ленінського райсуду м.Миколаєва від 26.02.2010р. дана кримінальна справа провадженням була закрита на підставі п.8 ч.1 ст.6 КПК України в звязку зі смертю підсудного, що сталася 28.12.2009р. Як вказав позивач, під час досудового слідства ОСОБА_3 добровільно було відшкодовано 24993грн., а відповідачкою - 29580грн., залишок викраденої суми - 70427грн. - дотепер не повернутий. За твердженням ОСОБА_1 за рахунок грошів, що були викрадені ОСОБА_3, він мав намір повністю виконати свої зобовязання за кредитним договором, укладеним із ПАТ «ОТП Банк», але з вини ОСОБА_3 дотепер сплачує усі платежі за цим договором та був вимушений ще на один рік укласти договір добровільного страхування автомобіля, на придбання якого він уклав із банківською установою кредитний договір, на що додатково ним було витрачено 22555грн. та 8211грн.65коп. відповідно. Також, як вказав ОСОБА_1, за надання адвокатської допомоги під час досудового слідства та за підготовку даного цивільного позову ним було сплачено 4000грн. Посилаючись на викладені обставини та ст.15, ч.1 ст.16, ст.22, ч.1 ст.1166, ст.ст.1231, 1261 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідачки на його користь вищевказані матеріальні збитки в загальній сумі 105193грн.65коп.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник - адвокат ОСОБА_4 - підтримали викладені вимоги.

ОСОБА_2 та її представник - ОСОБА_5 - позов не визнали, посилаючись на те, що вина ОСОБА_3 у таємному викраденню у ОСОБА_1 грошових коштів судом не встановлена, показання ОСОБА_3 під час досудового слідства не можуть бути прийняти до уваги, оскільки під час судового слідства він мав право їх змінити. Також відповідачка пояснила, що сплатила позивачу 29580грн. оскільки слідчий розяснив їй, що це може сприяти заміні запобіжного заходу, що був застосований до її батька, на підписку про невиїзд.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали даної цивільної справи, а також кримінальної справи № 09020784 по обвинуваченню ОСОБА_3 у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.4 КК України, суд приходить до наступного.

16.09.2009р. Ленінським РВ ММУ УМВС України у Миколаївській області була порушена кримінальна справа за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України за фактом заволодіння 11.09.2009р. невстановленою особою шляхом шахрайства грошовими коштами ОСОБА_1 в сумі 125000грн.

Постановою слідчого Ленінського РВ ММУ УМВС України у Миколаївській області від 29.09.2009р. ОСОБА_3 був притягнутий у якості обвинуваченого у скоєнні вищевказаного злочину.

Постановами слідчого Ленінського РВ ММУ УМВС України у Миколаївській області від 27.10.2009р. дії ОСОБА_3 були перекваліфіковані з ч.3 ст.190 КК України на ч.4 ст.185 КК України і був притягнутий у якості обвинуваченого у скоєнні вищевказаного злочину.

Постановою Ленінського райсуду м.Миколаєва від 26.02.2010р. дана кримінальна справа провадженням була закрита на підставі п.8 ч.1 ст.6 КПК України в звязку зі смертю підсудного, що сталася 28.12.2009р.

Згідно листу Другої Миколаївської державної нотаріальної контори від 27.10.2010р. № 2834/01-14 за даними алфавітних книг спадкових справ та Єдиного Спадкового Реєстру спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України донька ОСОБА_3 - ОСОБА_6 - є спадкоємицею померлого, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: м.Миколаїв, пр..Жовтневий, 38, кв.26, і протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не заявила про відмову від спадщини.

Частина 1 ст. 1231 ЦК України встановлює обовязок спадкоємця відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. Статтею 1218 цього Кодексу передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Між тим, суд вважає доводи позивача про доведеність вини ОСОБА_3 у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.4 КК України, а саме - у таємному викраденню у ОСОБА_1 грошових коштів, оскільки кримінальна справа провадженням була закрита за нереабілітуючими обставинами, такими, що не можуть бути прийняті до уваги виходячи з наступного.

За положеннями статті 1166 ЦК України, на яку посилається позивач, шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, при вирішенні спору за даною нормою права доказуванню підлягають: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювана і його вина, причинний зв'язок між протиправною дією і негативними наслідками.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню факти, встановлені вироком у кримінальній справі, що набрав законної сили. Отже, постанова Ленінського райсуду м.Миколаєва від 26.02.2010р. про закриття провадження на підставі п.8 ч.1 ст.6 КПК України в звязку зі смертю підсудного, тобто, за нереабілітуючими обставинами, не є преюдиціальною і, відповідно, не доказує вину ОСОБА_3 у скоєнні злочину.

Згідно ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

За таких обставин суд вважає, що даний позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60,212-214 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський райсуд м.Миколаєва шляхом подання протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя: