УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2010 року колегія судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Сліпченка О.І.,

суддів Корзаченко І.Ф., Сержанюка A.C.,

при секретарі Миколюк Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 16 червня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: Вишгородський районний відділ земельних ресурсів про визнання державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним і зобов'язання не чинити перешкод у користуванні земельної ділянкою та за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Вишгородська міська рада про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2008 року ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом, в якому зазначала, що під час приватизації сусідньої земельної ділянки, що належить ОСОБА_1 було допущено помилку і згідно державного акту на право власності на земельну ділянку, виданому на ім'я ОСОБА_1, до належної їй земельної ділянки увійшла частина земельної ділянки, що ^належить ОСОБА_3, чим порушувалось її право власності на землю, просила визнати недійсним державний акт про право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_1 та зобов'язати ОСОБА_1 не чинити перешкод у користуванні земельною ділянкою та гаражем.

ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 посилаючись на те, що ОСОБА_3 без погодження з ОСОБА_4 побудувала сарай та гараж, які розташовані прямо на межі земельних ділянок, де влаштувала місце для відходів, просила суд усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою та зобов'язати ОСОБА_3 знести самочинно зведену господарську споруду, зобов'язати прибрати місце для сміття та відходів.

Ухвалою суду позовні заяви були обєднані в одне провадження.

Рішенням Вишгородського районного суду від 16 червня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_3М до ОСОБА_1, - задоволено, а позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3, - задоволено частково, у задоволенні вимог про знесення самочинно побудованих господарських споруд - відмовлено.

/г>

Не погоджуючись з вказаним рішенням апелянти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися з апеляційними скаргами, в яких просять рішення суду скасувати в звязку з порушенням норм матеріального права, справу передати на новий розгляд.

Апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає .шення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 10 п.З ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст. 11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 р. № 7 визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь- яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права золодіння земельною ділянкою.

V

Судом першої інстанції встановлено, що згідно до зведеного плану земельних ділянок ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, вбачається, що при проведенні обміру земельної ділянки та виготовленні державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 було допущено помилку, внаслідок якої земельна ділянка в частині від точки А до точки Д накладається на земельну ділянку, що перебуває у власності в ОСОБА_3

Відповідно до п. г ч.І ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних ділянок та землекористувачів.

Згідно з вимогами ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок --чрдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове бруднення тощо).

Судом першої інстанції також встановлено, що ОСОБА_3 на земельній ділянці, що .рилягає до межі належної ОСОБА_2 земельної ділянки влаштувала компостну яму, яка створює незручності через неприємний запах у користуванні земельною ділянкою ОСОБА_2, тому суд правомірно прийшов до висновку щоб зобовязати ОСОБА_3 прибрати влаштовану нею компостну яму.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Вимоги апеляційних скарг в частині щодо зобовязання відповідача знести самочинно зведені споруди не грунтується на вимогах закону і тому не підлягають задоволенню.

Інших доводів, які спростовували б законність і обгрунтованість постановленого судом рішення апеляційні скарги в собі не містять.

При таких обставинах судом першої інстанції повно і всебічно зясовані всі обставини справи, доказам дана належна правова оцінка, а постановлене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду від 16 червня 2010 року залишити без змін.