Кузнецовський міський суд Рівненської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2010 року м.Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської області під головуванням

суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2,
з участю позивачаОСОБА_3,
відповідачаОСОБА_4,
представника відповідачаОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошової частки сплаченої квартирної плати та плати за комунальні послуги, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення грошової частки сплаченої квартирної плати та плати за комунальні послуги в розмірі 5795 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач є співвласником квартири № 31 будинку № 32-а по м-ну Вараш в м.Кузнецовську Рівненської області, крім сторін, співвласником даної квартири є їх син ОСОБА_6, який на даний час досяг повноліття. У 2003 році шлюб між сторонами було розірвано, і з того часу відповідач припинив спільне проживання з позивачкою та дітьми, хоча продовжує бути співвласником квартири позивачки та зареєстрований у ній. З 2003 року позивачка самостійно несе витрати на утримання спільного майна, сплачує квартирну плату та плату за комунальні послуги, всього за період з 01.05.03 р. по 01.05.10 р. нею сплаченого 11590,97 грн. ОСОБА_3 вважає, що з ОСОБА_4 на її користь необхідно стягнути ? від загальної вартості сплачених нею послуг.

В судовому засіданні ОСОБА_3 збільшила розмір позовних вимог та просила суд стягнути з ОСОБА_4 на її користь також частину понесених нею витрат за період з 01.05.10 р. по 31.10.10 р. у розмірі 1000 грн., таким чином, визначила загальний розмір позовних вимог у 6795 грн.

Відповідач ОСОБА_4 вимоги позовної заяви не визнав в повному обсязі та подав суду письмові заперечення проти позову. Заперечення обґрунтовував тим, що вимога щодо розділення понесених витрат на нього та ОСОБА_3 є неправомірною, так як згідно з вимогами ст.360 ЦК України, брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна зобовязані всі співвласники, а угодою про визначення часток у квартирі, що є спільною сумісною власністю, визначено його частку у розмірі 1/3, а не ?. ОСОБА_4 зазначив у запереченнях, що позивачкою за період з 01.05.03 р. по 01.06.06 р. без поважних причин пропущено встановлений законодавством строк позовної давності, на застосуванні якого він наполягає, а тому у цій частині просив відмовити у задоволенні позову. Заперечення обґрунтовуються також тим, що з 2003 року відповідач у спільній квартирі не проживає, квартира обладнана лічильниками гарячої та холодної води, а тому у нього немає обовязку сплачувати комунальні послуги, зокрема, плату за холодне та гаряче водопостачання, водовідведення, електропостачання, опалення, вивезення побутових відходів.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні вимоги позовної заяви не визнав та пояснив, що квартирна плата та плата за комунальні послуги нараховується ОСОБА_3 за відсутності відповідної правової підстави договору найму, який, як пояснила позивачка, укладений між нею та КМКП лише у листопаді 2010 року, а до цього часу квартирна плата та плата за комунальні послуги нараховувалась на підставі договору 1994 року між ОСОБА_3 та УТЖКГ ВП „Рівненська АЕС. ОСОБА_5 просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши інші докази, подані сторонами, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Підставами для такого висновку суду стало наступне.

Свідоцтвом про право власності на житло від 19.10.03 р., виданого КП „Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації підтверджується, що квартира № 31 будинку № 32-а по м-ну Вараш в м.Кузнецовську Рівненської області на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7

Відповідно до угоди про визначення часток у квартирі, що є спільною сумісною власністю від 03.07.09 р., посвідченої державним нотаріусом Кузнецовської міської державної нотаріальної контори, частки співвласників ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7 у праві власності є рівними і становлять по 1/3.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що відповідач ОСОБА_4 є власником 1/3 частки квартири № 31 будинку № 32-а по м-ну Вараш в м.Кузнецовську Рівненської області.

З довідки ЖЕД-4 № 620 від 06.05.10 р. вбачається, що у даній квартирі зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їх неповнолітній син ОСОБА_8 З пояснень позивачки судом встановлено і відповідачем не оспорюється, що на даний час у квартирі зареєстрований також і повнолітній син сторін ОСОБА_7 З пояснень учасників процесу судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 з 2003 року у зазначеній квартирі не проживає.

Відповідно до ст.162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Судом встановлено, що квартирна плата, а також плата за надані комунальні послуги сплачувалась ОСОБА_3 за рахунками експлуатуючої організації Кузнецовського міського комунального підприємства.

Судом встановлено, що між ОСОБА_3 та Кузнецовським міським комунальним підприємством 08.11.10 р. укладено договір № 1888 про надання послуг з утримання будинків і споруд, прибудинкових територій та надання комунальних послуг населенню, відповідно до умов якого на квартиру, співвласником якої вона являється нараховується квартирна плата та плата за комунальні послуги.

Судом встановлено також, що попередній договір про надання даного виду послуг укладався ОСОБА_3 з УТЖКГ ВП «Рівненська АЕС» 28.04.94 р.

З пояснень позивачки ОСОБА_3, а також довідок ЖЕД-4 судом встановлено, що протягом часу з моменту передачі житлового фонду міста Кузнецовська, в тому числі і будинку № 32-а по м-ну Вараш, з балансу ВП «Рівненська АЕС» на баланс Кузнецовського міського комунального підприємства, балансоутримувачем співвласникам квартири № 31 надавались послуги з гарячого та холодного водопостачання, водовідведення, вивезення побутових відходів, утримання при будинкової території у належному стані та ін., а ОСОБА_3, незважаючи на відсутність договору з КМКП, ці послуги оплачувались в повному обсязі за рахунками КМКП.

Враховуючи викладене, з огляду на положення ст.218 ЦК України, відповідно до якої недодержання сторонами письмової форми правочину за загальним правилом не має наслідком його недійсність, суд прийшов до висновку про те, що між ОСОБА_3 та Кузнецовським міським комунальним підприємством фактично існували договірні відносини щодо надання послуг з утримання будинків і споруд, прибудинкових територій, комунальних послуг, відповідно до умов якого КМКП забезпечувало квартиру № 31 будинку № 32-а по м-ну Вараш в м.Кузнецовську Рівненської області всіма видами комунальних послуг, у звязку з чим нараховувало квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відповідно до довідок ЖЕД-4, ОСОБА_3 за період з 01.05.03 р. по 30.06.09 р. сплатила 9073,20 грн. квартирної плати та плати за комунальні послуги, надані кв.№31 будинку № 32-а по м-ну Вараш в м.Кузнецовську Рівненської області, з 01.07.09 р. по 01.05.10 р. 2517,77 грн.

Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 267 ЦК України передбачено, що заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Так як відповідач наполягає на застосуванні для заявлених вимог положень ЦК України щодо строку позовної давності, а поважних причин її припуску позивачкою ОСОБА_3 не наведено, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування ст.267 ЦК України в частині вимог за межами позовної давності, тобто за період з 01.05.03 р. до 31.05.06 р.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Споживач цих послуг - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до довідки ЖЕД-4АДРЕСА_1 будинку № 32-а по м-ну Вараш в м.Кузнецовську Рівненської області обладнана лічильниками, і нарахування плати за комунальні послуги проводиться виходячи з їх показників.

Так як судом встановлено, що ОСОБА_4 у період з 01.06.06 р. і по даний час у спірній квартирі не проживав, надані комунальні послуги не споживав, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з нього частини плати за їх надання.

Відповідно до ст.322 ЦК України, власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобовязаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обовязкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобовязаннями, повязаними із спільним майном.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 як власник 1/3 квартири № 31 будинку № 32-а по м-ну Вараш в м.Кузнецовську Рівненської області зобовязаний нести витрати по утриманню цього майна - сплаті квартирної плати. відповідно до своєї частки.

З довідки ЖЕД-4 вбачається, що за період з 01.06.06 р. і по даний час розмір нарахованої та оплаченої ОСОБА_3 квартирної плати склав 6359,57 грн.

Отже, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню: 6359,57 / 3 = 2119,86 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.8, 10, 60, 82, 174, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст.257, 267, 332, 360 ЦК України, ст.162 ЖК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 2119 (дві тисячі сто девятнадцять) грн. 86 коп. витрат, понесених на утримання спільного майна.

В решті позовних вимог відмовити у звязку з їх безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 37 (тридцять сім) грн. 44 коп. понесених позивачкою витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи.

Звільнити сторони від сплати судового збору на підставі ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі ухвалення рішення без участі особи, яка бере участь у справі, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: