Комсомольський міський суд Полтавської області
Справа № 2 306/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2010 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі : головуючого судді Таранкової І.М.

при секретарі Петуховій Н.В.

з участю: позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Комсомольську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на її утримання,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В своїй позовній заяві про розірвання шлюбу просила визначити місце проживання неповнолітньої дитини з нею.

В позовній заяві про стягнення аліментів посилалась на те, що відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає.

Ухвалою Комсомольського міського суду від 26.01.2010р. позовні вимоги по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу в частині визначення місця проживання неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, були виділені в окреме провадження та об»єднані в одне провадження зі справою за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Ухвалою Комсомольського міського суду від 16.02.2010р. по даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача був залучений орган опіки та піклування Комсомольської міської ради.

В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги повністю, посилаючись на зазначені обставини.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав повністю, посилаючись на те, що вони проживають разом з позивачем за однією адресою та спільною виховують та утримують доньку.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконкому Комсомольської міської ради в судовому засіданні позов не визнав повністю, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.

Заслухавши пояснення сторін та представника третьої особи, думку малолітньої дитини, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не обгрунтований і не підлягає до задоволення з наступних підстав:

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.12.1998р. по 26.01.2010р. Від сумісного життя мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За рішенням Комсомольського міського суду від 26.01.2010р. шлюб між сторонами був розірваний.

Згідно довідки про склад сім»ї малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована та проживає разом з батьком та матір»ю за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно характеристики спортивного клубу східних видів єдиноборств «Кано», ОСОБА_2 характеризується позитивно. Дитина також відвідує заняття в зазначеному спортивному клубі, зайняла 3-є місце в міський змаганнях.

Згідно інформації Комсомольського МВ ГУМВС України в Полтавській області, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності не притягались.

Згідно інформації Комсомольської міської лікарні від 09.06.2010 р. № 03-3/628 неповнолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на диспансерному обліку не перебуває, у разі її захворювання за медичною допомогою звертаються як мати, так і батько. Рекомендації лікарів виконують в повному обсязі. У лікаря - нарколога та у лікаря-психіатра ОСОБА_4 та ОСОБА_2 не перебувають.

За місцем роботи та проживання позивач ОСОБА_1 характеризується позитивно.

Згідно характеристики та інформації з місця навчання неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батько та матір виконують свої батьківські обов»язки, але з багатьох питань мають протилежні погляди на виховання доньки.

Згідно ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов»язаний брати участь в її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов»язків з тим, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору, зобов»язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків.

Згідно ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла 10 років визначається за згодою батьків.

Місце проживання дитини, яка досягла 10 років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла 14 років, визначається нею самою.

Згідно ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким з них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом.

З пояснень сторін та дитини в судовому засіданні вбачається, що батьки не проживають окремо. Після розірвання шлюбу залишись проживати разом в одній квартирі.

З пояснень сторін та дитини в судовому засіданні також вбачається, що батьки спільно займаються вихованням та утриманням своєї дитини.

Згідно ч. 2 ст. 171 СК України, дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору, щодо її виховання, місця проживання.

В судовому засіданні малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, висловила бажання проживати разом з батьком та матір»ю.

Суд вважає, що позивач не надала доказів окремого проживання з відповідачем та необхідність визначення місця проживання дитини з одним з батьків.

Згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Комсомольської міської ради № 03-22/703 від 16.07.2010р. вбачається, що неповнолітня ОСОБА_3, 01.11.1999р.н., проживає разом з батьком та матір»ю в АДРЕСА_2. Санітарно-гігієнічні умови в квартирі незадовільні. Спільно господарство сторони не ведуть, Комунальні платежі сплачує ОСОБА_2 Неповнолітня ОСОБА_3, 01.11.1999р.н., має власну окрему кімнату. Утримують дитину батьки спільно. Матір впливу на дитину не має, більшим авторитетом у дитини користується батько. Враховуючи те, що батьки ОСОБА_3, 01.11.1999р.н., окремо не проживають, утримують дитину спільно, орган опіки та піклування вважає неможливим визначити місце проживання дитини з одним з батьків.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів на її користь на утримання доньки ОСОБА_3, 01.11.1999р.н., також не підлягають до задоволення, оскільки в судовому засіданні не знайшло підтвердження, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, ст.ст. 157, 160, 161, 171 ч.2 СК України,

р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на її утримання відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя підпис ОСОБА_5

З оригіналом вірно :

Суддя І.М. Таранкова