Рівненський міський суд Рівненської області
Справа №2-782/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 червня 2010 року

Рівненський міський суд Головуючий - суддя Мельник О.В.,

при секретарі Яремі Г.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

його представника ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівному цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, товариства з обмеженою відповідальністю «Кодест» про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та пояснили, що 09.07.2008 року відповідач ОСОБА_6 «Кодест» отримало в якості позики 155000 гривень, які зобовязалось повернути за першою вимогою. 04.12.2008 року звернувся до ОСОБА_6 «Кодест» з письмовою вимогою про повернення вказаної суми боргу, проте до даного часу борг позивачу не повернуто, а тому просить суд стягнути із позичальника борг за договором позики з урахуванням індексу інфляції в сумі 177544,06 грн., та 17050 гривень на підставі ст. 625 ЦК України, як 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання.

Представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав з тієї підстави, що в дійсності борг був отриманий спільно ОСОБА_3 та ОСОБА_5, як фізичними особами, а тому в рівних частинах вказані особи і повинні відповідати за невиконаним зобовязанням.

Відповідач ОСОБА_5 та представник відповідача ОСОБА_6 «Кодест» у судове засідання повторно не зявились, про поважність причин своєї неявки суд не повідомили, хоча про день та час судового засідання повідомлялись належним чином з запереченнями на позов до суду не звертались.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю.

З оглянутої в судовому засіданні розписки, судом встановлено, що у відповідності до ст. 1047 ЦК України 9 липня 2008 року між позивачем та ОСОБА_6 «Кодест», від імені якого діяли його директор ОСОБА_3 та заступник директора ОСОБА_5 було укладено договір позики на суму 155000 гривень.

Вказану суму позичальник у особі відповідача зобовязаний був повернути за першою вимогою позичальника.

Як слідує із змісту письмового звернення ОСОБА_1 до ОСОБА_6 «Кодест», 4 грудня 2008 року позивач, як позичальник звернувся до вказаного товариства з письмовою вимогою про повернення позики, проте зобовязання за вказаним договором ОСОБА_6 «Кодест» виконані не були.

Будь-яких фактичних даних із досліджених судом доказів про те, що борг було взято у позивача саме ОСОБА_3 та ОСОБА_5, як фізичними особами судом встановлено не було. Навпаки ж, розписка містить чітку вказівку про те, що позика отримана саме вказаним вище товариством й завірено печаткою ОСОБА_6 «Кодест» та підписами посадових осіб товариства. Окрім того, суд не може прийняти до уваги заперечення на позов представника ОСОБА_3 в тій частині, що останньою для позивача було повернуто 44000 гривень, оскільки відповідачем не було надано у підтвердження такого факту жодного доказу, а позивач заперечив таку обставину, вказавши, що вказану суму дійсно отримував, але згідно з іншим договором позики від 11.06.2007 року. За вказаних обставин, суд не вбачає підстав для стягнення боргу за договором позики від 09.07.2008 року з ОСОБА_3 та ОСОБА_5.

Враховуючи викладене, а також те, що зобовязання за договором позики від 09.07.2008 року ОСОБА_6 «Кодест» , не дивлячись на вимогу про це виконані не були, суд прийшов до висновку, що з урахуванням індексу інфляції з відповідача підлягає стягненню сума боргу, що дорівнює 177544 гривні 6 копійок, про що позивачем наведено відповідний розрахунок, з яким погоджується й суд.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідач повинен сплатити позивачу також три відсотки річних від простроченої суми. Враховуючи те, що суд не може вийти за межі позовних вимог, а позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_6 «Кодест» три відсотки річних від простроченої суми лише за період одного року, суд вважає, що з ОСОБА_6 «Кодест» підлягає стягненню 4650 гривень.

Відповідно до поданого позивачем розрахунку, з відповідача на підставі ч. 1 ст. 1048, ст. 536 ЦК України також підлягають стягненню проценти за користування грошовими коштами в розмірі облікової ставки НБУ - 17050 гривень.

Отже, загальна сума боргу, який підлягає стягненню з ОСОБА_6 «Кодест» складає 199244 гривні 6 копійок.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.530,625,1046-!050 ЦК України, керуючись ст.ст. 10,11,60,81,88.212,214,215 ЦПК України , суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кодест» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в сумі 199244 гривні 6 копійок, 51 гривню витрат по оплаті державного мита та 250 гривень по оплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кодест» на користь місцевого бюджету міста Рівне 1649 гривень державного мита.

На рішення може бути подано апеляцію до апеляційного суду Рівненської області протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка повинна бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя О.В. Мельник