Справа № 2-4642/2010
РІШЕННЯ іменем України

20 грудня 2010 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі: головуючого - судді Парій О.В.

при секретарі - Мирошниченко Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Бердянського міськрайонного суду справу за позовом ОСОБА_1 до Бердянської міської ради та до ОСОБА_2 про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на самочинно збудовані споруди: прибудова «а2»та прибудова «а3», які розташовані на території домоволодіння № 136 по вул.Кабельників в м.Бердянськ. Зазначила, що вона є власником 1/2 частини даного домоволодіння. Інша 1/2 частина належить відповідачу ОСОБА_2. За рішенням суду визначено порядок користування земельною ділянкою. На визначеній їй частині земельної ділянки нею збудовано спірні споруди без належного дозволу. Проведеними обстеженнями органів архітектури, МНС та СЕС порушень норм та правил не виявлено.

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_3 заявлені вимоги підтримали.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4, а також представник Бердянської міської ради ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнали. Пояснили, що самочинні будівлі не мають фундаменту. Будівлі прибудовані до частину будинку, належній ОСОБА_2, таким чином, що не мають самостійної стіни - використовується одна стіна будівлі відповідача. Крім цього, в будівлі ОСОБА_2 знаходилося вікно, яке відповідач заклала цеглою. Самочинна будівля «а2» збудована на земельній ділянці, яка виділена у спільне користування співвласників.

Аналізуючи надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй земельній ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм та правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу.

Згідно ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила самочинне будівництво, не набуває право власності на нього. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками домоволодіння №136 по вул.Кабельників в м.Бердянськ в рівних частках - по 1/2 частині, на підставі рішення Бердянського міськрайонного суду від 27.10.09 року. Зазначеним рішенням суду проведено розділ домоволодіння та визначено порядок користування земельною ділянкою відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи. Рішенням суду ОСОБА_2 в рахунок 1/2 частини будинку виділено: в житловому будинку «А» кухню № 3 площею 10.7м2, кімнату № 4 площею 9,4м2, кімнату № 5 площею 10,5м2.; сарай «Б»; підвал під «Б»; водопровід «Д»; 1/2 частини воріт № 1; 1/2 частина паркану №2; частина паркану № 3; 1/2 частика замощення І. ОСОБА_2, також виділено земельну ділянку загальною площею 204,5 м2., в тому числі: 168,5 м2 під будівлями, спорудами та двором окремого користування (на схемі розподілу позначено синім кольором) та 36,2 м2 під двором спільного користування з іншим співвласником (на схемі позначено жовтим кольором).

Відповідно до технічного паспорту на індивідуальний будинок № 136 по вул.Кабельників в м.Бердянськ станом на 15.01.10 року на території домоволодіння розташовано самочинні будівлі: прибудови «а2» та «а3». На плані будинку визначено, що прибудова «а2» та прибудова «а3», прибудовані до житлового приміщення «а4» (сарай «Б» в рішенні суду від 27.10.09 року), яке належить ОСОБА_2. Прибудови «а2» та «а3» мають спільну стіну з житловим приміщенням «а4». Зазначене сторонами визнане в судовому засіданні та відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Судом також встановлено, що відповідно до висновку судової будівельно-технічноі експертизи, копія якого долучена позивачем до позовної заяви, самочинна прибудова «а2» розташована на земельній ділянці, яка визначено рішенням суду від 27.10.09 року як земельна ділянка спільного користування.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що самочинно збудовані прибудови «а2» та «а3» порушують права співвласника домоволодіння ОСОБА_2.

Доводи позивача та його представника про те, що розміщенням самочинних споруд будівельні, протипожежні та санітарно-епідеміологічні норми не порушені, суд не приймає до уваги, оскільки зазначені висновки суперечать матеріалам справи, та не можуть слугувати доказами у справі, оскільки дослідження проведені не за ухвалою суду, а за зверненням позивача.

Технічний висновок про можливість оформлення самочинних будівель, складений КП «Архітектурно-планувальне бюро» Бердянської міської ради № 024/03/10, суд не приймає до уваги, оскільки суду не надано доказів, в підтвердження обставини, що вказане підприємство має ліцензію на проведення даного виду діяльності.

Розглядаючи спір відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, сул приходить до висновку, що позивачем не надано доказів в підтвердження обставини, що самочинно збудовані споруди не порушують права інших осіб, зокрема право власника 1/2 частини будинку ОСОБА_2 на володіння та користування житловим приміщенням «а4» та на користування частиною земельної ділянки, що виділена в спільне користування.

Виходячи з викладеного, суд вважає можливим в задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст.3-6, 11, 5762, 64, 212 - 215, 223, 294 ЦПК України, ст.ст. 375, 376 ЦК України (2003 рік), суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Бердянської міської ради та до ОСОБА_2 про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно відмовити

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.В.Парій