Справа № 2-897/10
Провадження № 2-897/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2010 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С.І.

при секретарі Станько Р.О.

з участю адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2

позивача ОСОБА_3

представника позивача ОСОБА_4

відповідача ОСОБА_5

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третя особа Четверта Львівська державна нотаріальна контора про усунення від права на спадкування,-

в с т а н о в и в:

Позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом про усунення від права на спадкування за законом відповідача ОСОБА_5 після смерті її матері ОСОБА_7, яка померла 19.12.2008 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликаються на те, що відповідач ОСОБА_5 є дочкою померлої ОСОБА_7 від першого шлюбу, а позивачі сином та дочкою від другого шлюбу. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.08.2003 року ОСОБА_7 після смерті свого чоловіка успадкувала квартиру № 44 в будинку № 1 «А» по вул. М.Черемшини у м. Львові, яка складається з двох кімнат житловою площею 33,1 кв.м. та кухні, загальна площа квартири становить 50,2 кв.м. Державна реєстрація нерухомого майна була здійснена в той же день. Згідно договору дарування від 01.08.2003 року ОСОБА_7 подарувала ? ідеальну частку вказаної квартири своїй дочці ОСОБА_6 Державна реєстрація ? частки квартири була здійснена 29.06.2005 року. 19 грудня 2008 року в віці 91 рік мати сторін ОСОБА_7 померла. Відповідно на час її смерті їй належала ? ідеальна частка спірної квартири. Після смерті матері сторони звернулися в нотаріальну контору з заявами про прийняття спадщини. Однак, позивачі просять усунути від права на спадкування за законом ОСОБА_5, оскільки останніх пятнадцять років відповідач не підтримувала жодних родинних стосунків ні з мамою, ні з ними. ОСОБА_7, яка народилася 05.02.1917 року, в 1972 році вийшла на пенсію, але ще продовжувала працювати. З часом стан її здоров»я погіршився, з 1984 року вона постійно зверталася до лікарів і 02.08.2005 року їй було призначено першу групу інвалідності. З цього часу вона через похилий вік та хворобу не могла самостійно підтримувати себе, купувати продукти, готувати, прати, блудила внаслідок атеросклерозу, погано бачила, потребувала сторонньої допомоги. Оскільки ОСОБА_3 працював, то надавав допомогу матері лише у вихідні, а ОСОБА_6, будучи також зайнятою, запросила для догляду за матір»ю та надання їй допомоги родичку ОСОБА_8 Відповідачці було відомо про стан матері, однак будь-якого догляду і допомоги матері, яка через похилий вік і хворобу перебувала у безпорадному стані, не надавала, не цікавилася нею, навіть морально її не підтримувала. Кошти на утримання ОСОБА_7, на придбання ліків, продуктів, на оплату за комунальні послуги та квартиру щомісячно надсилала ОСОБА_6, яка проживає в Московській області. За таких обставин, покликаючись на ч.5 ст. 1224 ЦК України, вважають, що відповідачку слід усунути від права на спадкування за законом після смерті матері, як особу, що ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, яка через похилий вік, тяжку хворобу, була у безпорадному стані.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 підтримав свій позов в повному обсязі, дав пояснення аналогічні зазначеним в позовній заяві. Також вказав, що в останні роки життя їх мати потребувала стороннього догляду, коли він заходив у вихідні дні, то зважаючи на її стан, залишаючи квартиру, завжди перекривав газ, воду та зачиняв двері, щоб вона не вийшла одна на вулицю. Також зачиняли двері на ніч, бо вона залишалася сама. Зважаючи на кращий фінансовий стан, матеріальну допомогу матері надавала ОСОБА_6 При цьому відповідача ОСОБА_5 жодного разу в матері не бачив, також вона не була на її похоронах. Тому просить усунути її від права на спадкування за законом.

Представник позивача ОСОБА_6 ОСОБА_4 підтримав позов з мотивів вказаних в заяві та пояснив, що його брат є чоловіком ОСОБА_6, вони проживають в Московській області. Оскільки ОСОБА_7 останні роки перед смертю потребувала стороннього догляду, і у позивачів не було фізичної можливості надавати такий догляд регулярно, тому його дружина ОСОБА_8 як близька людина доглядала ОСОБА_7, купувала продукти, готувала, прала, прибирала. Матеріальну підтримку надавала ОСОБА_6, також вона оплачувала роботу ОСОБА_8.

Позивач ОСОБА_6 в судове засідання 27.04.2010 року не з»явилася, однак попередньо в суді надала пояснення про підтримання позову, просила такий задоволити з тих підстав, що ОСОБА_5 завжди цікавилася лише матеріальним становищем матері, а не її станом здоров»я. Останні три роки перед смертю мати була в безпорадному стані через похилий вік, інвалідність, погано бачила, періодично не впізнавала рідних, потребувала стороннього догляду. Враховуючи, що позивачка проживала в Російській Федерації, позивач ОСОБА_3 працював, а відповідачка не хотіла доглядати матір, вона запросила ОСОБА_9 для догляду за мамою за відповідну платню. Ключі від квартири були в матері та в ОСОБА_9. При цьому ОСОБА_5 не зверталася до останньої щоб потрапити в квартиру, провідати маму, знаючи в якому вона стані. На пропозицію здійснювати необхідний догляд відмовилася, мотивуючи тим, що позивачі і так забрали все майно, тому вони повинні допомагати. Де саме проживала ОСОБА_5 позивачці не було відомо, вона для них чужа людина, тому навіть наміру повідомити відповідачку про смерть матері у них не було. Просила позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що вона є дочкою ОСОБА_7 від першого шлюбу, а позивачі її сином та дочкою від другого шлюбу. Повідомила, що тривалий час вона проживала в м. Донецьку, а пізніше переїхала у м. Львів щоб бути ближче біля матері. ОСОБА_7 останні роки перед смертю дійсно хворіла, була інвалідом 1 групи, погано бачила, не завжди впізнавала близьких, деколи говорила, що в неї зникають її речі. ОСОБА_6 телефонувала та пропонувала здійснювати постійний догляд за матір»ю, на що вона пояснила, що буде навідувати маму, допомагати їй, але безперервно перебувати в неї не зможе, оскільки в сина народилося двоє дітей, і вона також допомагає їх сім»ї. Крім того, відповідач будучи особою пенсійного віку, перенесла перелом руки та ноги, у звязку з чим мала проблеми із здоров»ям. Надавати матеріальну допомогу не було можливості, так як її пенсія становила близько 600 грн. Разом з тим, вона як дочка ніколи не ухилялася від надання допомоги матері, відвідувала її, до 2004 року - готувала, прала, також завжди телефонувала. Про це знав і позивач. Також відповідачці було відомо, що ОСОБА_9 допомагає матері, вона особисто з нею спілкувалася. Останні два роки перед смертю вона заходила до мами сама, або з сином, але та майже ніколи не відчиняла двері, хоча була вдома. Коли телефонувала, мама говорила, що не чула. А як спілкувалася з нею, то вона вже не впізнавала її як свою дочку. Також зазначила, що вони з позивачами і неприязних відносинах і їй дуже неприємно, що вони навіть не повідомили коли мама померла, тому вона не прийшла на похорон, а дізналася про це від знайомої десь за місяць після її смерті. Просила в позові відмовити.

Представник третьої особи Четвертої Львівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений судом про час та місце розгляду справи. Від третьої особи поступив лист про розгляд справи у відсутності представника нотаріальної контори та винесення рішення на розсуд суду. Враховуючи, що в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника Четвертої Львівської нотаріальної контори на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є сином, та позивач ОСОБА_6 є дочкою ОСОБА_7 від другого шлюбу з ОСОБА_10, а відповідач ОСОБА_5 дочкою ОСОБА_7 від першого шлюбу з ОСОБА_11, що стверджується свідоцтвами про їх народження, свідоцтвами про укладення шлюбу, наявними в матеріалах спадкової справи № 57/2009, які були оглянуті та оголошені в судовому засіданні, копіями матеріалів справи (а.с.8,9,28).

Як вбачається з свідоцтва про смерть серії 1-СГ № 162255, виданого 20.12.2008 року, ОСОБА_7 померла 19 грудня 2008 року, у віці 91 рік (а.с.6).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.08.2003 року після смерті чоловіка ОСОБА_10, витягу реєстру прав власності на нерухоме майно ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 01.08.2003 року (а.с.12,13) ОСОБА_7 за час життя набула у власність квартиру АДРЕСА_1, яка складається з двох кімнат житловою площею 33,1 кв.м. та кухні, загальна площа квартири становить 50,2 кв.м.

Згідно договору дарування від 01.08.2003 року ОСОБА_7 подарувала 1/2 ідеальну частку вказаної квартири своїй дочці ОСОБА_6 та остання зареєструвала своє право власності в ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» 29.06.2005 року (а.с.14,15).

Відповідно до витягу реєстру прав власності на нерухоме майно ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 18.06.2009 року квартира АДРЕСА_1 перебуває у приватній спільній частковій власності ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по ? ідеальної частки в кожного з них. Крім цього, згідно державного акту на право приватної власності на землю від 19.05.1995 року ОСОБА_7 передано земельну ділянку для ведення індивідуального садівництва, площею 0,0500 га в смт. Брюховичі та згідно повідомлення філії-Львівського міського відділення № 6319 їй належать грошові вклади (а.с.22-24 спадкової справи).

Таким чином, на час смерті ОСОБА_7 у її власності знаходилося вище згадане нерухоме майно та грошові кошти, на яке відкрилася спадщина. В судовому засіданні також встановлено, що у відповідності до ст. 1261 ЦК України, спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_7 є її діти ОСОБА_3, ОСОБА_12 та ОСОБА_5

Відповідно до ст. 1270 ЦК України в установлений законом шестимісячний строк сторони як спадкоємці звернулися з заявами до нотаріальної контори для прийняття спадщини за законом після смерті матері (а.с.1-3 спадкової справи).

Статтею 1224 ЦК України визначено обмеження в реалізації права на спадкування та осіб, які не мають права спадкувати. Так, позивачі, предявивши позовні вимоги до ОСОБА_5, покликаються на ч.5 вказаної статті Цивільного Кодексу, яка передбачає, що за рішенням суду особа може бути усунута від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Судом встановлено, що померлій ОСОБА_7 згідно довідки № 257715 від 02.08.2005 року (а.с.7) на підставі висновку МСЕК від 27.07.05р. встановлено інвалідність першої групи загального захворювання та її визнано особою, яка потребує постійного стороннього догляду. Згідно пенсійного посвідчення виданого 12.07.2005 року ОСОБА_7 отримувала пенсію по втраті годувальника (а.с.11). Компенсаційна виплата по догляду за інвалідом першої групи виплачувалась непрацюючій працездатній особі ОСОБА_8 (а.с.27). Також з медичних документів 2008 року (а.с.10) вбачається, що особа хворіла гіпертонічною хворобою 2-го ступеня, атеросклеротичним кардіосклерозом, дегенерацією сітківки. ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла у віці 91 рік. Про дані обставини ствердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 Відтак, в засіданні встановлено, що стан ОСОБА_7 перед смертю був безпорадним, оскільки такий був зумовленим її похилим віком, тяжкою хворобою, вона не могла самостійно забезпечити умови свого життя, потребувала стороннього догляду та допомоги.

Суд звертає увагу, що згідно з нормами Сімейного Кодексу України сторони зобовязані були надавати допомогу спадкодавцю їх матері. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.6 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, при розгляді даної категорії справ, слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обовязку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обовязку. Ч.5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, як тих, які відповідно до СК були зобовязані утримувати спадкодавця, так і тих, які не мали такого встановленого обовязку.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, оцінивши докази кожен окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до переконливого висновку, що відповідач ОСОБА_5 не ухилялася від утримання та надання допомоги своїй матері, тому суд не вбачає жодних правових підстав для усунення її від права на спадкування.

Так, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно посвідчення № 163012 виданого в жовтні 2004 року (а.с.42) є пенсіонером за віком, дитиною війни, розмір пенсії визначено в розмірі 284,69 грн., яку в подальшому збільшено до 600 грн. Відповідачка проживає з сином та його сім»єю у м. Львів-Винники. В 2004 році та в 2006 році у сім»ї сина народилося двоє дітей (а.с.43,44), а тому очевидно, що вона проживаючи з ними, як бабця допомагала у їх вихованні. Слід також зважити і на похилий вік відповідачки.

Факт того, що ОСОБА_5 цікавилася станом здоров»я матері, телефонувала та періодично приїздила до неї підтверджується показаннями свідка ОСОБА_15, який пояснив, що між сторонами немає родинних стосунків з ініціативи позивачів. Він неодноразово був свідком того як його мати ОСОБА_5 приходила додому в сльозах та розповідала, що бабця не впізнає її, часом говорить, що у неї викрали якісь речі. Також він особисто підвозив маму до будинку бабці, але останній час перед смертю та не відчиняла двері. Вказав, що його мати старша жінка, має проблеми із здоров»ям, протягом 2006-2007 року перенесла дві операції, мала перелом руки та ноги в короткий період часу, по можливості допомагала у вихованні внуків. Разом з тим, вони були спокійні за ОСОБА_7, оскільки знали, що ОСОБА_6, яка фінансово забезпечена, запросила жіночку, якій платила гроші по догляду за бабцею. Крім цього, вказав, що їх навіть не повідомили коли померла бабця. Про це вони дізналися від знайомих і самі шукали місце її поховання.

Свідок ОСОБА_8 своїми показаннями підтвердила ту обставину, що здійснювала догляд за ОСОБА_7 з 2005 року, за що отримувала платню та додаткову допомогу. Вона заходила в будні дні, готувала, прибирала, прала. В її присутності відповідачка жодного разу не приходила до матері. Лише десь за рік чи пів року до смерті бабці при зустрічі ОСОБА_5 розпитувала як себе почуває мама.

Допитані свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14, які проживають по сусідству також підтвердили ту обставину, що ОСОБА_7 останні роки доглядала ОСОБА_8 та вони не бачили відповідачку, тому вважають, що вона не приходила до матері. Однак, такі пояснення суд вважає припущеннями, оскільки вони рідко навідували померлу і категорично ствердити того факту, що ОСОБА_5 не допомагала матері не можуть.

Як вбачається з пояснень сторін, показів свідків, між сторонами склалися неприязні відносини, що зокрема стверджується заявою позивача ОСОБА_3 до нотаріальної контори, в якій він не вказав відповідачку як спадкоємця, а також позивач ОСОБА_6 в своїй заяві відразу вказала, що має намір звертатися до суду з питання про усунення відповідачки від спадщини.

Однак, наведені вище позивачами обставини не дискредитують поведінку відповідачки по відношенні до своєї матері. Поведінка ОСОБА_5 свідчить про те, що вона свідомо не ухилялася від надання утримання та допомоги матері, відвідувала її, допомагала, а лише в силу об»єктивних причин - її вік, стан здоров»я, низькі матеріальні доходи, усвідомлення присутності інших осіб, які допомагають ОСОБА_7, та враховуючи неприязні відносини між сторонами, відповідачка не могла в повній мірі та безперервно здійснювати догляд за спадкодавцем. Поряд з цим, відсутні будь-які інші підстави передбачені ст. 1224 ЦК України для усунення відповідача від права на спадкування після смерті матері.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_6 про усунення ОСОБА_5 від права на спадкування за законом після смерті матері є необґрунтованими та безпідставними, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. 10,60,61,169,209,212-215,218 ЦПК України, ст. ст. 1224,1261,1270 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_3, ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третя особа Четверта Львівська державна нотаріальна контора про усунення від права на спадкування відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі у десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви на апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Суддя: Леньо С. І.