Апеляційний суд Тернопільської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2010 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах

апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого: Ткача З.Є.,

Суддів: Храпак Н.М., Хоми М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 30 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі про визнання неправомірними дій та зобов'язання провести виплату недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2010 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пред'явила позов до управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі про визнання неправомірними дій відповідача щодо не нарахування та невиплати їй щомісячної державної соціальної допомоги у розмірі 30 % надбавки до пенсії як дитині війни, стягнення з відповідача на її користь недоплаченої щомісячної соціальної державної допомоги за період 2007-2009 років у відповідності до вимог Закону України "Про соціальний захист дітей війни" (далі №2195-IV).

В обґрунтування вимог позивачка посилається на те, що вона є дитиною війни та відповідно до вимог ст.6 Закону України №2195-IV має право на одержання підвищеної пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком, оскільки Конституційним Судом України визнано такими, що не відповідають Конституції України, відповідні положення Законів України «Про Державний бюджет України» на 2007 та 2008 роки, якими була зупинена дія положень ст. 6 Закону України №2195-IV, що обмежувала соціальні гарантії. Позивачка вважає, що відповідач зобов'язаний здійснити перерахування пенсії, привівши її у відповідність з рішеннями Конституційного Суду України. Однак, управління Пенсійного фонду України відмовляє у проведенні перерахунку.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 30 червня 2010 року вирішено: "Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії, передбачене ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року №2195-IV, у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, за періоди з 19.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, з 01.01.2010 року по 30.06.2010 року включно, з врахуванням виплачених сум.

Стягнути з Управління Пенсійного Фонду України в м. Тернополі в користь УДК в м. Тернополі 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді.

Витрати по оплаті судового збору компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити."

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким апеляційну скаргу управління задовольнити. Зазначає, що Законом України №2195-ІУ передбачено проведення фінансування виплат, згідно з даним Законом, із Державного бюджету України, а не з бюджету Пенсійного фонду України, який затверджується Кабінетом Міністрів України. Крім того, законодавством України не передбачено, які органи повинні виплачувати підвищення пенсії, за рахунок яких коштів і джерел, в якому порядку, яким чином обчислюється вказаний розмір пенсії. Діючим законодавством не визначено поняття "мінімальна пенсія за віком", як розрахункової величини для підвищення пенсії, оскільки наведене у ч. З ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначення мінімального розміру пенсії за віком застосовується виключно до розмірів пенсій, призначених за цим Законом.

Розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було порушено права позивачки на перерахунок та виплату підвищення пенсії, відповідно до вимог ст. 6 Закону України №2195-IV у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за періоди з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року включно, які підлягають захисту шляхом зобов'язання відповідача провести позивачу відповідні нарахування та виплату пенсії.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду як таким, що відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 отримує пенсію за віком та належить до категорії громадян, яким встановлено статус дитини війни. Відповідно до норми ст. 6 Закону України №2195-IV, у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, позивач мав право на підвищення виплачуваної пенсій за віком.

Згідно з вимогами ст. 6 Закону України №2195-IV (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Положенням п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» дію статті 6 Закону України №2195-IV з урахуванням ст. 111 цього Закону, було зупинено.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року визнано такими, що не відповідають Конституції України і є неконституційними положення п.12 ст. 71 та ст. 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України №2195-IV, з урахуванням статті 111 цього Закону.

Вимогами пп.2 п. 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року №107-УІ було змінено положення ст.6 Закону України №2195-IV. Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року ці зміни визнані неконституційними, оскільки за правилами ч.2 ст.З Закону України №2195-IV державні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом,не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивачці у період з 9 липня 2007 року, з повинна нараховуватись підвищена пенсія, яка передбачена для дітей війни. Відмова в такому нарахуванні та виплаті є протиправною.

Колегія суддів не приймає до уваги твердження апелянта про відсутність, визначення у законодавстві поняття «мінімальна пенсія за віком», як розрахункової величини для підвищення пенсії, згідно із вимогами ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». За чинним законодавством України розмір мінімальної пенсії за віком визначається за правилами ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і норми закону щодо заборони застосування даного розміру для розрахунку інших, пов'язаних з нею, пенсій чи доплат відсутні. Зважаючи на наведене, вищезазначені доводи апелянта є безпідставними.

Необгрунтованими є також посилання апелянта на можливість не цільового використання коштів Пенсійного фонду України, оскільки судом не ухвалено рішення про проведення виплат із власних джерел фінансування останнього.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта щодо відсутності бюджетного фінансування на виплату передбаченого Законом України «Про соціальний захист дітей війни» підвищення до пенсії, оскільки відсутність такого фінансування не може бути підставою невиконання відповідним суб'єктом владних повноважень покладених на нього зобов'язань та не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України»від 08.11.2005 року).

Підстав для скасування постанови суду з мотивів, наведених в апеляційній скарзі колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 30 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Тернопільської області ОСОБА_3