Справа № 2-581/10
РІШЕННЯ

іменем України

"16" квітня 2010 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Вуїва О.В., при секретарях - Шевченко Т.В., Козачук О.С.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1, відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, який водночас виступав представником відповідачки ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому1 судовому засіданні в місті Вознесенську цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2009 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» (після зміни найменування - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до Король 1.В., ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в якому вказувало, що 15 вересня 2008 року позивач уклав з ОСОБА_4 кредитний договір,

відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 50 000 грн. на строк до 15 березня 2010 року, а остання зобовязалася вчасно повернути суму кредиту шляхом внесення щомісячних платежів згідно узгодженого сторонами графіку, а також сплачувати проценти за користування ним в розмірі 30 % річних від суми залишку заборгованості по кредиту,

Відповідно до договору наслідками порушення його умов в частині своєчасного виконання зобовязань позичальником є право позивача вимагати від ОСОБА_4 сплати підвищених відсотків - 60 % річних, сплату неустойки та дострокового повернення всієї суми кредиту.

Згідно договорів поруки від 15 вересня 2008 року відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_2 поручилися за вчасне та повне виконання зобовязань зі сторони позичальника та зобовязалися відповідати в солідарному порядку з ОСОБА_4 перед позивачем за порушення нею умов кредитного договору.

Проте, позичальник умови договору в частині вчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування ним виконувала не належним чином, в зв'язку з чим станом на 22 травня 2009 року в неї виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 45 785,01 грн. в тому числі:

- заборгованість за поточним кредитом в розмірі 30 389,94 грн.;

- заборгованість за простроченим кредитом в розмірі 11 436,71 грн.;

- заборгованість за простроченими процентами в розмірі 640,06 гри.;

- нараховано пеню за порушення умов договору в розмірі З 318,30 грн.

Враховуючи вказані обставини, позивач просив про стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором, а також всіх сплачених ним судових витрат.

Уточнень, доповнень до позову ПАТ КБ «ПриватБанк» не надавав.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в позові.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який водночас виступав представником відповідачки ОСОБА_4. в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, пояснивши, що неналежне виконання умов кредитного договору було обумовлене їхнім тяжким матеріальним становищем, цю обставину вони доводили до відома позивача, однак останній відмовився від перегляду умов та надання відстрочки у виконанні боржниками зобовязань за кредитним договором. Просили врахувати, що кредитні кошти вони використали без участі ОСОБА_4 Також просили про розстрочку' виконання рішення суду із зазначених вище обставин.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, причина її неявки суду не відома.

Суд вважав можливим розглядати справу без участі відповідачки Король 1.В., однак за участю її представника, оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.

Зокрема, судом встановлено, що 15 вересня 2008 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» (після зміни найменування - ПАТ КБ «ПриватБанк») уклало в письмовій формі з ОСОБА_4 кредитний договір N249476-CRED в якому сторони узгодили всі його умови.

Відповідно до договору банк надав позичальнику на споживчі потреби 50 000 грн. кредиту на строк до 15 березня 2010 року.

Зі своєї сторони позичальник зобовязалася щомісячно, частинами повертати отриманий кредит згідно узгодженого сторонами графіку погашення, а також сплачу вати проценти за користування ним в розмірі 30 % річних від суми залишку заборгованості по кредиту (при порушенні порядку погашення кредиту та сплати відсотків - 60 % річних).

Згідно договору наслідками порушення його умов щодо своєчасного виконання зобовязань позичальником є сплата нею банку пені, встановленої п. 5.1 кредитного договору, а саме 0,2% від суми непогашеного платежу за кожен день прострочки платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку У країни, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Разом з тим, згідно договорів поруки від 15 вересня 2008 року відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_2 поручилися за вчасне та повне виконання зобовязань зі сторони позичальника та зобов'язалася відповідати в солідарному' порядку з ОСОБА_4 перед позивачем за порушення нею умов кредитного договору*.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обовязку виконання зобовязання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором.

Крім цього, положення ст.ст. 546, 548-551, 553-554 ЦК України вказують на те, що сторони зобовязання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобовязання забезпечується зокрема неустойкою (штрафом, пенею), а також порукою.

Згідно ч. 1 ст. 553, ч.ч. 1,2 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

З матеріалів справи вбачається те, що позичальник дійсно порушила умови договору в частині вчасного повернення кредиту, а також сплати відсотків за користування ним в звязку з чим станом на 22 травня 2009 рою,' в неї виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 45 785,01 грн. в тому числі:

- заборгованість за поточним кредитом в розмірі 30 389,94 гри.;

- заборгованість за простроченим кредитом в розмірі 11 436,71 грн.;

- заборгованість за простроченими процентами в розмірі 640,06 грн.;

- нараховано пеню за порушення умов договору в розмірі 3 318,30 грн., тому вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідачів в солідарному7 порядку на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України.

Що стосується вимог відповідачів про розстрочку виконання рішення суду, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може надати розстрочити його виконання, про що зазначає в рішенні. Підставою для цього є наявність обставин, що утруднюють виконання рішення суду (хвороба боржника чи його членів сімї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо і т.п.), тобто обєктивні, незалежні від волі осіб обставини, які за своєю суттю надзвичайно ускладнюють виконання рішення суду' органу , що здійснює таке виконання або роблять його неможливим взагалі.

Однак зазначених обставин в судовому засіданні встановлено та доведено належними доказами не було, а тому суд не вбачає підстав для розстрочення виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів також підлягають стягненню в рівних частках судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду, а саме 250 грн. витрат з інформаційно - технічного забезпечення розгляду справи, а також 457,85 грн. державного мита.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 216, 217 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 солідарно з ОСОБА_5 за солідарно з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №249476-CRED від 15 вересня 2008 року, що утворилася станом на 22 травня 2009 року в сумі 45 785 (сорок пять тисяч сімсот вісімдесят пять) гривень 01 копійку, перерахувавши кошти на розрахунковий рахунок (р/р 3111, МФО 305299, ), а також в рівних частках 707 (сімсот сім) гривень 85 копійок судових витрат, по 235 (двісті тридцять пять) гривень 95 копійок з кожного, перерахувавши вказані суми на розрахунковий рахунок (р/р 0001, МФО 305299, ).

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження рішення протягом десяти днів з дня його проголошення та подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя О.В. Вуїв