Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

Іменем України

13 квітня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житоллирської області в складі:

головуючої судді КосигіноїЛ.М.

суддів: Жигановської О.С., Котік Т.С.

при секретарі Порохня М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 до ОСОБА_3, дільниці "Благоустрій-сервіс Володарсько-Волинської селищної ради, третіх осіб - Володарсько-Волинської селищної ради, ВАТ Кварцсамоцвіти про визнання частково недійсними протоколу спільного засідання адміністрації та профкому ВАТ "Кварцсамоцвіти № 10 від 21.10.2002 року, рішення Володарсько-Волинської селищної ради № 311 від 20.11.2002 року, свідоцтва про право власності на житло

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 23 лютого 2010 року, -

встановила:

У липні 2009 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним позовом в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2, вимоги якого під час розгляду справи уточнила /а.с. 88/ та просила визнати недійсними протокол спільного засідання адміністрації і профкому ВАТ "Кварцсамоцвіти" № 10 від 21.10.2002 року та рішення Володарсько-Волинської селищної ради № 311 від 20.11.2002 року в частині видачі ордерів ОСОБА_3 на квартиру № 21-А та ОСОБА_1 на квартиру N° 21 в будинку № 7 по вул. Чкалова в м. Житомирі; свідоцтва про право власності на зазначене житло, та зобовязати дільницю "Благоустрій-сервіс" видати свідоцтво про право спільної частково власності на квартиру АДРЕСА_1, включивши в число осіб з правом на спільну часткову власність по 1/3 частині ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що у 1994 році вона отримала кімнату в гуртожитку ВАТ "Кварцсамоцвіти". У 1996 році уклала шлюб, від якого 24.09.1997 року народилась дочка ОСОБА_4. У грудні 1998 року рішенням профкому підприємства на її сім'ю виділено житловий блок № 15, який було переобладнано в окрему квартиру АДРЕСА_2. 11.04.2002 року шлюб розірвано. В цьому ж році ОСОБА_3 без її відома та згоди отримав ордер на окрему кімнату в їх квартирі та свідоцтво про право власності на квартиру № 21-А. Тільки отримавши 02.11.2006 року свідоцтво про право власності на квартиру № 21, вона дізналась про порушення своїх прав та прав неповнолітньої дочки.

Рішенням Володарсько-Волинського районного суду від 23 лютого 2010 року визнано недійсними протокол спільного засідання адміністрації і профкому ВАТ "Кварцсамоцвіти" № 10 від 21.10.2002 року та рішення Володарсько-Волинської селищної ради № 311 від 20.11.2002 року в частині видачі ордерів ОСОБА_3 на квартиру № 21-А та ОСОБА_1 на квартиру N° 21 в будинку № 7 по вул. Чалова в м. Житомирі. Визнано недійсними свідоцтва про право власності на житло, видані ОСОБА_3 на квартиру № 21-А та ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_3. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та держави судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права 'та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове - про відмову в задоволенні позову. Зокрема зазначив, що позивачці було достовірно відомо ще у 2002 році про те, що надана їм у 1998 році квартира поділена на дві окремі - № 21 та № 21-А. Позивачка отримала ордер 10.02.2003 року, в якому було зазначено, що квартира загальною площею 21,2 кв.м. складається з однієї кімнати 12,8 кв.м. ОСОБА_3 вважає, що за таких обставин, немає підстав для поновлення пропущеного строку. Крім того, суд не дослідив порядок видачі ордерів та проведення приватизації, пославшись тільки на лист ВАТ "Кварцсамоцвіти" № 02-114 від 01.12.2009 року.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. ЗО ЦПК України сторонами в цивільному процесі є лише позивач та відповідач.

Обсяг прав і обовязків осіб, які беруть участь у справі, встановлений ст. 27 ЦПК України. Статтею 31 ЦПК України визначені процесуальні права та обов'язки сторін у справі, обсяг прав яких значно ширший від прав третіх осіб без самостійних вимог, оскільки вони не заявляють самостійних вимог на предмет спору і не користуються правом на заміну підстав чи предмета позову, відмову від позову, визнання позову повністю або частково, пред'явлення зустрічного позову тощо.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання частково недійсними протоколу спільного засідання адміністрації і профкому ВАТ "Кварцсамоцвіти" № 10 від 21.10.2002 року, рішення Володарсько-Волинської селищної ради № 311 від

20.11.2002року та свідоцтва про право власності на житло, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що ВАТ "Кварцсамоцвіти" та Володарсько-Волинська селищна рада приймали участь у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог.

За таких підстав, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в порядку п. 4 ст. 311 ЦПК України.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 також просила суд зобов'язати дільницю "Благоустрій-сервіс" видати на імя ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 свідоцтво про право спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_4 /а.с. З, 88/. Від вказаних вимог ні позивачка, ні її представник в порядку, передбаченому ст. 174 ЦПК України не відмовлялися. Також, не просили залишити їх без розгляду /п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК УкраїниМ

Під час апеляційного розгляду представник позивачки пояснив, що він в судових дебатах не підтримав вимогу щодо зобов'язання вчинити певні дії, однак з письмовою заявою до суду не звертався.

Суд першої інстанції не постановлював ухвалу про закриття провадження у справі в частині вимог позивачки або про залишення їх без розгляду. Дані вимоги не були досліджені судом і під час ухвалення рішення.

Враховуючи викладене, рішення суду підлягає обов'язковому скасуванню на підставі п. 5 ч. 1 ст. 311 ЦПК України.

Під час нового розгляду, суду слід звернути увагу на те, що ОСОБА_1 просить визнати недійсними свідоцтва про право власності на житло № 343 від 14.01.2003 року та № 583а від 02.11.2006 року /а.с. 8, 37/, однак при цьому не оскаржує розпорядження органу приватизації, на підставі яких вищезазначені свідоцтва були видані /а.с. 49/. Також, в матеріалах справи відсутні документи /заява,

розпорядження тощо/ щодо приватизації ОСОБА_3 у 2003 році квартири № 21.

Крім того, суду необхідно з'ясувати, чи є дільниця "Благоустрій-сервіс юридичною особою, тобто особою, яка відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України може бути відповідачем у справі.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 311, 313, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 23 лютого 2010 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до того ж суду іншим суддею.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з часу набрання нею законної сили.

Головуюча

Судді