Київський районний суд м. Одеси
Справа №2-902 2010 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2010 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Васильків О.В.

при секретарі - Дикун В.Б.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Третя одеська нотаріальна контора, орган опіки та піклування Київської райадміністрації Одеської міськради про перешкоджання вступу в спадщину, визнання права спадщини за заповітом та за законом, компенсації матеріальних витрат, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, та уточнивши вимоги, просить визнати правові вчинки ОСОБА_2 та ОСОБА_4, пов'язані з перешкодою вступу у спадок, недійсними, зобов'язати ОСОБА_2 забезпечити вільний доступ і відвідування позивачем і членам його сім*ї до спільної нерухомості за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 58/Б, кв.37, з наданням комплекту ключів від вхідних дверей, визнати за ним право власності на усе рухоме майно та грошові накопичення, що належали його матері ОСОБА_5, в порядку спадкування за законом, визнати право позивача, як спадкоємця за заповітом х/і частини квартири за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 58 «Б», кв.37, що належала його матері ОСОБА_5, стягнути з ОСОБА_2 компенсацію за завдані реальні та судові витрати, пов'язані з переїздом та проживанням у м. Одесі в сумі 11944,40 грн., а також стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 15000 гривень. При цьому позивач посилається на те, шо він є спадкоємцем першої черги після смерті матері ОСОБА_5, а також спадкоємцем за заповітом її майнового права на частину житлової квартири №37 в будинку №58 «Б» по вул. Люстдорфська дорога в м. Одесі, яка належить на праві спільної часткової власності матері та відповідачу ОСОБА_2, з моменту відкриття спадщини вважає, що вся успадкована частина майна належить йому, однак ОСОБА_2 перешкоджає його вступу у спадщину, крім того відповідач ОСОБА_2 поміняв замки в квартиру, частина якої успадкована позивачем, та здав її внайм стороннім особам з метою отримання доходу. Позивач же зі своє родиною змушений перебуваючи в м. Одесі мешкати в чужих квартирах, що призводить до глибоких душевних страждань, завдає моральної шкоди та веде до матеріальних витрат, у зв'язку з чим позивач змушений звернутись до суду.

В судовому засіданні позивач підтримав уточнені позовні вимоги, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_6 в судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти його задоволення. При цьому вказав, шо позивача до спірної квартири він не впускає.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти його задоволення.

Представник третьої особи - Третьої одеської державної нотаріальної контори де судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій вирішення справи залишив на розсуд суду, просить розглянути справу за його відсутності.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Київської райадміністрації Одеської міськради до судового засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином, і причини неявки суду не повідомила.

Суд, вислухавши позивача, відповідачів, свідка ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, 30.04.2008 року померла ОСОБА_5 свідоцтво про смерть видане Першим відділом РАЦС Приморського районного правління юстиції м. Одеси 30.04.2008 року, актовий запис №3816/.

Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді частини квартири №37 будинку №58/Б по вул. Люстдорфська дорога в м. Одесі, яка належить їй на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 5.05.2001 року УЖКГ та ПЕК. Вказане свідоцтво зареєстровано в ОМБТІ та РОН 1.06.2001 р. під №387пр стр.168 реєстр 84 /а.с.12/. На підставі зазначеного свідоцтва квартира №37 будинку №58/Б по вул. Люстдорфська іорога в м. Одесі належить в рівних частках ОСОБА_5 та ОСОБА_2, тобто відповідачу ло справі.

Як вбачається з заповіту від 15.12.2001 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за №3-4974, ОСОБА_5 заповіла належну їй частину квартири, що знаходиться у м. Одесі, Люстдорфська дорога, будинок під №58-6, квартира під №37, синові ОСОБА_1. тобто позивачу по справі /а.с.7/.

Згідно договору дарування від 21.11.2008 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за №1-1894, ОСОБА_2 подарував належну йому !/г частину квартири №37 в будинку №58/Б по вул. Люстдорфська дорога в м.Одесі ОСОБА_4 /а.с.41/.

Відповідач ОСОБА_2 21.11.2008 року звертався до суду з позовом про визнання заповіту ОСОБА_5 від 15.12.2001 року недійсним, але в ході розгляду справи надав заяву про залишення позову без розгляду. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 6 травня 2010 року позов ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним та визнання за ним права власності, - залишено без розгляду, /а.с.247, т.1/.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_2 скористався своїм правом на пред'явлення позову, тому вказані дії не можна розцінювати як перешкоду у вступ у спадщину та вважати їх недійсними.

Відповідно до ст. 1223 ЦГІК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Тобто, на цей час ОСОБА_2 визнає, що ОСОБА_1 є правомірним спадкоємцем за заповітом ОСОБА_5

Відповідно до ст. 317 ЦПК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання відповідачів не чинити перешкод в здійсненні права власності ОСОБА_1, суд вважає правомірними, обгрунтованими та доведеними в ході розгляду справи.

Свідок ОСОБА_7 підтвердила той факт, що покійна ОСОБА_5 мала намір заповісти сину ОСОБА_1 належну їй частину квартири, та на сьогоднішній день свідку відомо, що ОСОБА_1 чинять перешкоди в користуванні зазначеною квартирою. Окрім того, відповідач ОСОБА_2 не заперечував, що він не впускав в квартиру 37 в будинку №58/Б по вул. Люстдорфська дорога в м. Одесі позивача після смерті матері.

Доводи позивача про стягнення компенсації за завдані реальні та судові витрати у розмірі 11944,40 грн. та моральної шкоди у розмірі 15000 грн., визнання майнового права за заповітом на /4 частину спірної квартири, визнання права власності на усе рухоме майно та накопичення, що належали ОСОБА_5 не можуть бути задоволенні, так як нічим не підтверджені, необгрунтовані та недоведені.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В ході судового розгляду позивач не надав доказів про належність ОСОБА_5 будь-якого іншого майна та грошових накопичень.

Заперечення відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 стосовно позовних вимог ОСОБА_1 суд вважає необгрунтованими, немотивованими та такими, що спростовуються дослідженими в ході судового розгляду доказами.

Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, так як частково обгрунтовані та доведені.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 319, 317, 328, 1223, 1235 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні 1/2 частиною квартири АДРЕСА_1, в задоволенні іншої частини вимог, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення або протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення.

Суддя: О.Васильків