Справа № 2-2854/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2010 р. Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді - Шрамко Л.Л.,

при секретарі - Куніциній М.Е.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом законного представника ОСОБА_1 - його опікуна ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області про визнання дій неправомірними, зобовязання провести перерахунок та виплату недоплаченої пенсії

В С Т А Н О В И В:

Законний представник позивача, визнаного судом недієздатним, - його опікун ОСОБА_2, яка діє в інтересах позивача, звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу основної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, з порушенням вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон №796) ; зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату його основної пенсії, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії, інваліду 1-ї групи, відповідно до ст. ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з розрахунку не нижче 10 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 100% мінімальної пенсії за віком, виходячи їз розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність - за період з 1 квітня 2007 р. по 1 квітня 2010 р. в сумі 194 403 грн., з урахуванням проведених виплат; зобовязати відповідача призначити (встановити) йому як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії, 1 групи інвалідності, основну та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до вимог ст. ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Також просить стягнути з відповідача понесені витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи судом у сумі 120 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач діяв неправомірно, керуючись при розрахунку його пенсій Постановами Кабінету Міністрів України № 530 від 28 травня 2008 р. та №654 від 16 липня 2008 р., а не вищезазначеним Законом.

У судове засідання законний представник - опікун ОСОБА_2 не зявилася, просила справу розглядати у його відсутності.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав суду письмові заперечення з проханням справу слухати у відсутності представника. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представників сторін.

У письмових запереченнях відповідач послався на те, що Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області при нарахуванні позивачу основної та додаткової пенсії керувалося нормами закону та постановами КМ України. Конкретний розмір пенсії визначає Кабінет Міністрів України своїми нормативно-правовими актами. Управління при нарахування основної та додаткової пенсії позивачу керувалося нормами Постанови КМУ «Про підвищення розмірі пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» від 3 січня 2002 р., пп. «а», «б» ч.1, якою встановлено, що виходячи з розміру 19 грн. 91 коп. проводиться розрахунок пенсій, призначених відповідно до ч.4 ст. 54 Закону №796 та додаткової пенсії відповідно до ст. 50 зазначеного Закону. Згідно з Постановою КМ України від 13 липня 2004 р. №894 мінімальний розмір пенсії збільшується на 12%, а згідно з Постановою КМ України від 27 грудня 2005 р. №1293 пенсії учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 р. по інвалідності збільшено у 3,5 рази, а мінімальний розмір пенсії для інвалідів 1 групи встановлено у розмірі 540 грн. Оскільки Законом «Про внесення змін до Закону України ««Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» стаття 67 доповнена частиною третьою такого змісту «у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4, розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок здійснюється з дня встановлення нового прожиткового мінімуму», однак зміни до статті 54 Закону 796 не внесені, вимоги щодо встановлення мінімального розміру пенсії по інвалідності, виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, є безпідставними. З 1 січня 2008 р. Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 р. № 107 були внесені зміни до Закону №796. В новій редакції ст. 54 Закону передбачено, що розміри пенсій інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по 1-й групі інвалідності - 220% процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Розмір додаткової пенсії відповідно до зазначених змін до Закону для інвалідів 1 групи становить 30% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Статті 50 та 54 Закону №796 доповнені абзацом, який зазначає, що розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії згідно їз Законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами. Ці зміни і були враховані при обчисленні основної та додаткової пенсії позивачу.

Розмір пенсій, встановлений ч.4 ст. 54 Закону №796, був визначений, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, який для цієї категорії пенсіонерів законодавчо встановлений не був.

Положення ч.3 ст. 28 Закону №1058 «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» щодо встановлених обмежень застосування розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного ч.1 Закону, Конституційним судом такими, що не відповідають Конституції України, не визнавались, а тому підлягають виконанню.

Ухвалою Конституційного Суду України від 19 травня 2009р. №27-у/2009 підтверджено, що у частині третій статті 28 Закону «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» закладено одноразову вимогу щодо застосування мінімального розміру пенсій за віком, установленого в абзаці 1 частини 3 цієї статті, - виключно для визначення розміру пенсій за віком на правовідносини, що виникають на підставі інших законів, крім цього закону.

У звязку з прийняттям Рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 р. змін щодо збільшення бюджетних призначень на фінансування бюджетної програми пенсійного забезпечення осіб цієї категорії до законів України про Державний бюджет не вносилося. Кошти пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України.

Постановою КМ України від 28 травня 2008 р. № 530 встановлено, що особам, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачується - інвалідам 1 групи - у розмірі 30% прожиткового мінімуму, встановленого законом, для осіб, які втратили працездатність. Пунктом 6 Постанови закріплено положення стосовно розмірів пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, яка для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС по 1 групі інвалідності не може бути нижчою від 1060 грн.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16 липня 2008 р. № 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» з 1 липня 2008 р. встановлено доплату окремим категоріям з тим, щоб їх пенсія (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсій за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат, встановлених законодавством, тобто основний розмір пенсії), зокрема, розмір пенсії для інвалідів 1 групи становить 1200 грн

Статтею 28 Закону «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, проте частина 3 вказаної статті встановлює мінімальний розмір пенсії за віком виключно для визначення розміру пенсій, призначених згідно з цим законом. Положення частини 3 ст. 28 Закону №1058 щодо встановлених обмежень застосування розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного ч.1 цього Закону, Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України, не визнавались, а тому підлягають виконанню. Крім того, вважає необґрунтованими і вимоги позивача в частині зобовязати відповідача вчинити певні дії на майбутнє.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на підставі наступного.

Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області, має статус особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1-ї категорії, визнаний інвалідом 1 групи, безстроково, внаслідок захворювання, отриманого при ліквідації аварії на ЧАЕС, що підтверджено посвідченням серії А№069435 від 26.06.1997 р., та довідкою МСЕК №019135 від 24.02.2003 р..

Рішенням виконкому Московської районної у м. Харкові ради №297/29 від 23 листопада 1999 р. ОСОБА_2 призначено опікуном брата - ОСОБА_1, визнаного недієздатним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 1999 р.

Нарахування та виплата пенсії позивачу провадиться в розмірі і порядку, викладеному у вищезазначених запереченнях відповідача.

Статтею 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до частини 4 статті 54 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), якою визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1, та у зв'язку з утратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів 1 групи, щодо котрих установлено зв'язок із Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчими 10 мінімальних пенсій за віком.

Згідно ст. 50 Закону N 796 особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, зокрема, інвалідам 1 групи - у розмірі 100 відсотків мінімальної пенсії за віком. Як передбачено статтею 53 того самого Закону, виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про прожитковий мінімум" встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

У відповідності до Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі-Закон №107-Y1) внесено зміни до статті 50, 54 Закону України "Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Законом України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 107 У1 ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими : для учасників ліквідації аварії на ЧАЕС у 1986 році по 1-й групі інвалідності - 220 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 50 Закону України №796, зі змінами, внесеними Законом України № 107-УІ , особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю: інвалідам 1 групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 67 зазначеного Закону максимальний розмір пенсій, призначених відповідно до цього Закону ( з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством ) не може перевищувати дванадцять мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування .

Рішенням Конституційного Суду України №10 від 22 05 2008 року у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 65 розділу І пунктів 61,62,63,64, розділу ІІ пункту 3 розділу ІІІ, та положень статті 67, розділу І, пунктів 1-4, 6-22, 24-100 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 107-УІ , вказані положення визнані неконституційними, втратили чинність з дня ухвалення рішення судом, оскільки зменшують розміри виплат, обмежують права та свободи і мають місце лише у випадках, передбачених ст. 64 Конституції України.

При цьому Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Рішення Конституційного Суду України не має зворотної дії у часі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. № 530 врегульовано деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян, зокрема, громадян, які отримують пенсії, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Частиною 4 зазначеної постанови з 22.05.2008 р. передбачено: щомісячна додаткова пенсія інвалідам1 групи у розмірі 30% від розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність. Постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 р. № 654 «Про підвищення пенсійного забезпечення громадян» для осіб, що отримують пенсію відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.07.2008 р. встановлено мінімальний розмір пенсій для інвалідів 1 групи 1200 грн.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 8 вересня 2009 року у справі № 1-27/2009 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 10 Постанови Кабінету Міністрів України „Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян визнано неконституційним пункт 10 Постанови Кабінету Міністрів України „Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян від 28 травня 2008 року № 530 ( 530-2008-п ).

Статтею 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі? в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України, Закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку.

Згідно з положеннями ч.4 ст. 8 ЦПК України у разі невідповідності нормативно-правового акта закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, виходячи з принципу пріоритетності законів над підзаконними актами, суд приходить до висновку, що при визначенні розміру пенсії позивачеві застосуванню підлягають ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не Постанови Кабінету Міністрів України, оскільки останні істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на ч.7 ст.54 вищезгаданого Закону№796-ХII, якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальних пенсій за віком.

Зі змісту ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" випливає, що за основу нарахування пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, береться мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно чинного законодавства визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Статтями 50 та 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначені підстави та умови призначення державних пенсій та додаткових пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсії виступає мінімальна пенсія за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком, згідно статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Положення частини 3 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною 1 цієї статті тільки стосовно визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат, пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на положення ч.3 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи в розміру мінімальної пенсії за віком, що передбачено ст.ст. 49, 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ч.3 ст.67 зазначеного Закону, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки позивачеві слід визначати пенсію виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, при розрахунку державної та додаткової пенсій передбачених статтями 50, 54 Закону України № 796 застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Відповідно до ст. 3 Цивільно-процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона зобовязана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно з ч.9 ст. 8 ЦПК України забороняється відмова в розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Таким чином, доводи відповідача в частині неврегульованості на законодавчому рівні порядку здійснення нарахування та виплати пенсій у визначеному Законом розмірі , не може бути підставою для їх нездійснення або відмови в задоволенні позову.

Виходячи із системного аналізу зазначених норм законодавства, рішення Конституційного Суді України від 22.05.2008 року та приписів ч.2 ст.152 Конституції України, суд дійшов висновку, що слід визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу основної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, з порушенням вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату його основної пенсії, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії, інваліду 1-ї групи, відповідно до ст. ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з розрахунку не нижче 10 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 100% мінімальної пенсії за віком, виходячи їз розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність - за період з 1 квітня 2007 р. по 31 грудня 2007 р., та з 22 травня 2008 р. по 1 квітня 2010 р., з урахуванням проведених виплат; зобовязати відповідача призначити (встановити) йому як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії, 1 групи інвалідності, основну та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до вимог ст. ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Враховуючи, що відповідно до п.34 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» Пенсійний фонд України та його установи звільнені від сплати судового збору, витрати по оплаті судового збору покладаються на державу.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України у відшкодування понесених позивачем витрат на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи судом з урахуванням часткового задоволенню позову з відповідача н користь позивача підлягає стягненню 18 грн. 50 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 64, 124, 152 Конституції України, ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», ст. ст. 3,4,8, 10,11, 15, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги законного представника ОСОБА_1 - його опікуна ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 основної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, з порушенням вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» період з 1 квітня 2007 р. по 31 грудня 2007 р., та з 22 травня 2008 р. по 1 квітня 2010 р.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії, інваліду 1-ї групи, відповідно до ст. ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з розрахунку не нижче 10 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 100% мінімальної пенсії за віком, виходячи їз розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність - за період з 1 квітня 2007 р. по 31 грудня 2007 р., та з 22 травня 2008 р. по 1 квітня 2010 р., з урахуванням проведених виплат.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області призначити ОСОБА_1, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії, 1 групи інвалідності, основну та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до вимог ст. ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Стягнути на користь позивача ОСОБА_1 з управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області у відшкодування витрат на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи судом 18 грн. 50 коп.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, через Ленінський районний суд м. Харкова або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя Л.Л. Шрамко