АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
категорія поділ майна Доповідач - Пономаренко Ю.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2010 року

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого- Кукліної Н.О.,

суддів Черкасова В.В., Пономаренко Ю.А.

при секретарі Назаренко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 26 серпня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» про виділ частки зі спільного майна, встановлення порядку користування, стягнення компенсації

В С Т А Н О В И Л А:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, в якому просили припинити право спільної власності в ізольованій трикімнатній квартирі АДРЕСА_1, виділивши по ? частині у спільній частковій власності і визнати за позивачами право власності по ? частини в спірній квартирі у вигляді кімнати житловою площею 16,2 кв.м., а кухню, коридор, ванну, вбиральню, шухляду як місця загального користування, залишити в загальному користуванні. В позові також просили стягнути з відповідачів на користь позивачів грошову суму у вигляді компенсації за меншу частину у спільній сумісній власності у розмірі 39033,88 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивачі зазначали, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03.03.1997 року позивачам ОСОБА_1 та її сину ОСОБА_2 та відповідачам ОСОБА_5 та його матері ОСОБА_6 належить на праві спільної сумісної власності ізольована трикімнатна квартира АДРЕСА_2 загальною площею 64,6 кв.м., житловою - 43,9 кв.м., з яких: 1 кімната 13 кв.м., 2 кімната - 14,7 кв.м., З кімната - 16,2 кв.м., усі з яких мають окремий вхід до місць загального користування. Після приватизації спірної квартири, шлюб між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_5 був розірваний, після чого позивачка ОСОБА_1В створила іншу сім'ю і разом з сином - позивачем Чумак Б.О. стала проживати в іншому місці. Оскільки без виділу часток у спільній сумісній власності - спірній квартирі позивачі не можуть в повній мірі реалізувати своє право розпоряджатися належною їм власністю. Спірна квартира є трикімнатною, на кожного співвласника приходиться по 10,975 кв.м. житлової площі, а на позивачів - 21,95 кв.м. Враховуючи, що в спірній квартирі вказаний розмір житлової площі у вигляді ізольованих житлових приміщень з окремим входом виділити та закріпити за позивачами неможливо, позивачі просять закріпити за ними у користування житлову кімнату, площею 16,2 кв.м. і у звязку із зменшенням на 5,75 кв.м. частки позивачів у спільній сумісній власності стягнути з відповідачів компенсацію в сумі 39033,88 грн., виходячи з розрахунку вартості 1 кв.м. згідно інформаційної довідки Харківської товарної біржі від 01.07.2008 року.

Представник позивачів ОСОБА_3 уточнив та доповнив позовні вимоги та просив суд припинити право спільної власності в спірній квартирі, визначивши частки у спільній частковій власності, закріпивши за Дєгтярьовою О.В., ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_5 по ? частки в указаній квартирі; визначити порядок користування в ізольованій трикімнатній квартирі, закріпивши право користування за ОСОБА_1 ОСОБА_2 на кімнату, житловою площею 16,2 кв.м., а кухню, коридор, ванну, вбиральню, шухляду як місця загального користування, залишити в загальному користуванні. Просив також стягнути з відповідачів на користь позивачів грошову суму у вигляді компенсації за меншу частину у спільній частковій власності у розмірі 39033,88 грн.

Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та представники відповідачів ОСОБА_7, ОСОБА_8В позовні вимоги визнали частково, не заперечували проти припинення права спільної сумісної власності на спірну квартиру із визначенням часток у спільній власності по ? частині за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_5 Проти іншої частини позовних вимог заперечували.

Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 26 серпня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_5, третя особа: КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» про виділ частки зі спільного майна, встановлення порядку користування, стягнення компенсації було задоволено частково. Припинено право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_3 та визначено частки у спільній власності за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_5 по ? частині за кожним. В іншій частині позовних вимог було відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивачів ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо встановлення порядку користування жилим пріміщенням та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на ті обставини, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, а саме: неповно та не обєктивно зясував обставини, що мають значення для вирішення справи та неправильно застосував до них норми матеріального права.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, відповідно до ст.303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Рішення суду в частині припинення право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_4 та визначено частки у спільній власності за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_5 по ? частині за кожним ухвалене судом з додержання норм матеріального і процесуального права та сторонами не оскаржується. Рішення суду переглядається судовою колегією в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо встановлення порядку користування жилим пріміщенням.

Суд першої інстанції, розглядаючи справу та відмовляючи в задоволенні вимог щодо визначення порядку користування квартирою виходив з того, що житлова площа квартири становить 43,9 кв.м., а з урахуванням чотирьох співвласників частка кожного з них становить 10,975 кв.м. Таких кімнат, щоб задовольнити вимоги усіх чотирьох співвласників із дотриманням їх частки 10,975 кв.м. у квартирі немає. Оскільки сторони добровільно між собою не змогли визначити порядок користування квартирою відповідно до належних їм часток у власності, а відповідачі проти цього заперечували, суд вважав, що позовні вимоги про встановлення порядку користування спірною квартирою не підлягають задоволенню.

Судова колегія вважає, що такі висновки районного суду порушують норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Судова колегія приходить до висновку, що позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 підлягає задоволенню в частині встановлення порядку користування квартирою, виходячи із наступного.

Матеріали справи містять дані про те, що згідно із свідоцтвом про право власності на житло від 3 березня 1997 року, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, ОСОБА_6, ОСОБА_5С, ОСОБА_9, ОСОБА_2 належить на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1, загальною площею 64,6 кв.м.

Згідно з технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_1, зазначене приміщення складається з трьох кімнат житловою площею 43,9 кв.м., у тому числі: 13кв.м., 14,7кв.м., 16,2 кв.м., приміщень загального користування: коридору - 8,5 кв.м., кухні - 6,7 кв.м., вбиральні - 1,1 кв.м., ванної кімнати - 2,1 кв.м., вбудованої шафи - 0,6 кв.м.

Згідно з довідкою № 703 від 11.04.2008 року, виданою дільницею № 56 Фрунзенської філії КП «Жилкомсервіс», у спірній квартирі зареєстровані ОСОБА_4 - з 19.10.1978 року, її син ОСОБА_10 - з 05.07.2000р., невістка ОСОБА_9 - з 25.04.2001р. Також, як вбачається з довідки, ОСОБА_1 -колишня невістка та ОСОБА_11 - онук зняті з реєстрації 04.03.1998 року.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.14 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири, або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням, якщо про це заявлено позов.

У п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз'яснено, якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності. При неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація

У відповідності з ч.1 ст.357 ЦК України розмір часток позивача і відповідачів у праві спільної часткової власності на вказану квартиру є рівними, та обгрунтовано визначений судом по ? частини квартири за кожним.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього співвласник має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

З огляду на наведене, враховуючи взаємовідносини, які виникли між сторонами, позов у частині встановлення порядку користування жилим приміщенням слід задовольнити.

Матеріали справи містять дані про те, що квартира є неподільною і виділити належні сторонам частки в натурі неможливо. Сторони є колишнім подружжям і після розірвання шлюбу між ними склалися неприязні стосунки. Відповідачі з 1998 року в квартирі не проживають та знялися з реєстраційного обліку в ній.

Встановивши такі обставини, судова колегія дійшла висновку про наявність правових підстав для визначення порядку користування квартирою.

Судом 1 інстанції було встановлено, що сторони у справі перебувають у неприязних стосунках та не можуть добровільно домовитися про порядок володіння та користування квартирою.

Відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_5 своїх варіантів порядку користування квартирою суду не надали. Доказів того, що встановити порядок користування спірною квартирою неможливо, не надали.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Встановлюючи порядок користування спірною квартирою, суд апеляційної інстанції враховує, що спірна ізольована квартира є трикімнатною, загальною площею 64,6 кв.м., житловою - 43,9 кв.м., з яких: 1-ша кімната - 13 кв.м., 2-га кімната - 14,7 кв.м., 3-я кімната - 16,2 кв.м., із врахуванням планування квартири, що кімнати мають окремий вхід до місць загального користування, а також те, що позивачка має сина та враховуючи, що проживання в спірній квартирі двох сімей є можливим, висновок суду про відмову в задоволенні її позову про встановлення порядку користування житловим будинку передчасний.

З підстав наведеного, судова колегія, відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України змінює рішення суду в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визначення порядку користування житловим будинком та встановлює порядок користування квартирою № 98, буд № 240-г по вул.Салтівське шосе у м.Харкові наступним чином.

Виходячи з житлової площі квартири та з урахуванням чотирьох співвласників, частка кожного з них становить 10,975 кв.м. Враховуючи, що позивачі згодні про закріплення за ними у користування житлову кімнату, площею 16,2 кв.м. з балконом, що на 5,75 м2 менше ніж припадає на їх спільну ідеальну долю, судова колегія вважає за необхідне виділити в користування відповідачу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 дві жилі кімнати площею 14,7кв.м. та 13 кв.м

Таким чином, при встановленні порядку користування спільною квартирою, судова колегія виділяє у спільне користування сторін коридор, кухню, вбиральню, ванну кімнату.

На підставі викладеного, керуючись Постановами Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» Постановою Пленуму Верховного Суду України N15 від 25.05.98 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», ст.ст. 303, 304, п.1ч.1ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317,319 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 26 серпня 2010 року змінити.

Встановити між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4, ОСОБА_5 наступний порядок користування квартирою № 98, буд № 240-г по вул.Салтівське шосе у м.Харкові: визначити в користування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 жилу кімнату площею 16,2 кв.м. з балконом; визначити в користування відповідачу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 дві жилі кімнати площею 14,7кв.м. та 13 кв.м, залишити у спільному користуванні ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_6, ОСОБА_5 кухню площею 6,7 кв.м., коридор площею - 8,5кв.м, ванну площею 2,1 кв.м., вбудованої шафи - 0,6 кв.м., вбиральні - 1,1 кв.м.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - Судді -