АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-8212/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Повєткін В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2010 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Куценко Т.Р., Повєткіна В.В.

при секретарі: Шило С.Ю.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська

на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2010 року

за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська про зобовязання поновити виплату пенсії, -

В с т а н о в и в :

В лютому 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до УПФ України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська про зобовязання поновити виплату пенсії посилаючись на те, що він з квітня 2000 року отримує пенсію за віком на пільгових умовах. У 2005 році він з дружиною виїхав на постійне місце проживання до Німеччини, але у Дніпропетровську залишилась проживати його престаріла мати, яка потребує догляду, тому переважну частину року він проводить у Дніпропетровську. На його прохання відповідач поновлював йому виплату пенсії згідно довідки про тимчасове проживання, але з лютого 2008 року УПФ України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська припинило виплату пенсії на підставі ст.ст.49,51 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Просив суд зобовязати відповідача поновити йому виплату пенсії (а.с.2-4).

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені, відповідач зобовязаний поновити позивачу виплату пенсії з 12 листопада 2009 року (а.с.33-34).

В апеляційній скарзі (а.с.36-37) УПФ України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська просить постанову суду скасувати, як ухвалену з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки:

- згідно ст.47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця виключно в грошовій формі за зазначенням місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України;

- відповідно довідки ВГІРФО Індустріального РВ ДМУ УМВС України у Дніпропетровській області від 15 січня 2009 року позивача знято з реєстраційного обліку в звязку з виїздом на постійне місце проживання до Німеччини;

- ст.47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» Конституційним судом України не визнана такою, що не відповідає Конституції України;

- станом на дату розгляду справи в суді положення закону, який регламентує виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору, не приведено у відповідність до Конституції України, а тому підстав виплачувати пенсію позивачу немає.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є необґрунтованою і не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_2 є пенсіонером за віком безстроково та відповідно до закордонного паспорту є громадянином України з постійним місцем проживання у Німеччині, в той час як рішенням Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року визнані неконституційними положення ст.ст.49,51 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», на підставі яких відповідач припинив виплату пенсії позивачу.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, згідно з рішенням Конституційного Суду України право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні, оскільки держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

Відповідно до цього положення ст.47 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», на які відповідач посилається як на підставу відмови позивачу у поновленні виплати пенсії, також не є перешкодою для реалізації позивачем свого права на одержання призначеної йому пенсії.

З огляду на це колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про необґрунтованість постанови суду першої інстанції є безпідставними.

Суд першої інстанції всебічно і повно дослідив обставини справи, надав належну оцінку доказам, які надані суду сторонами, і ухвалив законну і обґрунтовану постанову про часткове задоволення позову.

Порушень матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення не допущено, підстав для скасування або зміни постанови суду першої інстанції немає.

У зв'язку з викладеним і керуючись ст.ст.307,308,314,315 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Дніпропетровська - відхилити.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2010 року залишити без зміни.

Ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: