Справа № 2-1256/10 Провадження № 22ц-5942/2010
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

09 грудня 2010 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого Луценка В.В., суддів Гуцола П.П., Денишенко Т.О., при секретарі Торбасюк О.І.,

за участю позивачки ОСОБА_1, апелянта ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 21 вересня 2010 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 21. 09.2010 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі. Стяг -нуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі 500,00 гривень щомісячно, починаючи з 26.08.2010 року до досяг -нення дитиною повноліття. Стягнуто з відповідача на користь держави державне мито в сумі 51,00 гривні та витрати на ІТЗ розгляду справи в сумі 120, 00 гривень ( а. с. 17 ).

Не погодившись з ухваленим рішенням у справі, відповідач ОСОБА_2 оскаржує його в апеляційному порядку, просить рішення скасувати та ухвалити нове про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі 350,00 гривень. Апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права ( а. с. 23 ).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та заперечення ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути за кбнним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих пра -вовідносин тощо.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочин -ства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обгрунтованості є повне і всебічне з'ясування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду об -ставинам справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд першої інстанції встановив дійсні правовідносини, що склалися між сторонами, дав їм належну правову оцінку та дійшов підставного висновку про задоволення позову, при цьому правильно застосувавши норми матеріального права, не порушивши вимоги процесуального права.

Відповідно до ст. 84 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони у справі перебуваючи у шлюбі ( а. с. 4 ), проживають окремо. Неповнолітній ОСОБА_3, 26.08.2003 р. н. являється сином ОСОБА_2, що підтер- джується свідоцтвом про народження ( а. с. 5 ). З довідки Мартенівської амбулаторної загальної практики-сімейної медицини від 17.08.2010 року № 13 вбачається, що дитина проживає в с. Межирів разом з матірю, знаходиться на диспансерному обліку, часто хворіє простудними захворюваннями, дисфункцією шлунково кишкового тракту, хронічною анемією. За станом свого здоровя потребує додаткового обстеження і лікування ( а. с. 7 ). Однак, відповідач будь-якої допомоги на утримання сина не надає, хоча за станом здоровя є цілком фізично здоровою людиною. Дані обставини ОСОБА_2 не заперечувалися.

Дослідивши фактичні обставини справи, врахувавши стан здоровя хлопчика та місце його проживання з матірю, матеріальне становище дитини і платника аліментів ( а. с. 16 ), суд першої інстанції прийшов до переконливого висновку щодо спроможності ОСОБА_2 сплачувати аліменти ОСОБА_1 на утримання їх спільної дитини в розмірі 500,00 гривень щомісячно, до досягнення сином повноліття.

Висновок суду першої інстанції є підставним, обгрунтованим і справед- ливим.

Отже, судом повно з'ясовано обставини справи, відповідно до положень ст. 212 ЦПК України дано належну оцінку зібраним доказам, тому підстав для скасування оскарженого рішення судова колегія не вбачає.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 безпідставні, необгрунтовані і висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 21 ве -ресня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сидр з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 20 днів.

Головуючий:

Судді: