РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Бучацький районний суд Тернопільської області

м. Бучач, вул. Міцкевича, 11, 48400, (03544) 2-16-40

29 квітня 2010 року

В складі : головуючого судді Кузевича Й.Я.,

при секретарі: Пастушаку І.Д.,

з участю позивачки-відповідачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2,

відповідача-позивача ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4,

представника органу опіки та піклування Бучацької РДА ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бучачі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третьої особи органу опіки та піклування про відібрання малолітньої дитини та повернення її за попереднім місцем проживання, -

встановив:

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27.12.2005 року. В шлюбі мають дитину доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка ОСОБА_1 просить суд розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи тим, що тривалий час вони проживають окремо, мають різні погляди на сімейне життя, відповідач не рахується з її думкою, між ними немає ні поваги , ні взаєморозуміння та згоди у вирішенні спільних проблем, тому вона переконалася, що шлюб носить суто формальний характер, сімя фактично розпалася і не може бути збережена.

Позивач ОСОБА_3 подав зустрічний позов і просить суд визначити місце проживання малолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, з ним в м.Бучачі Тернопільської області по вул. Коцюбинського,11, мотивуючи тим, що умови для проживання дитини в дружини за адресою м.Бучач, вул.Миру,9/6 є неприйнятними, оскільки в двохкімнатній квартирі проживає сім осіб, в тому числі хворий батько позивачки, що становить реальну небезпеку для здоровя дитини. В нього є свій житловий будинок, в якому є всі зручності для проживання та розвитку дитини.

Під час розгляду справи позивач ОСОБА_3 змінив позовні вимоги і просить суд відібрати доньку ОСОБА_5 у відповідачки дружини ОСОБА_1 і повернути її за попереднім місцем проживання ІНФОРМАЦІЯ_3, мотивуючи тим, що в листопаді 2008 року вона покинула сімю і без його згоди виїхала до Італії, де перебувала більше як 9 місяців, весь цей час дитина знаходилася на його утриманні та вихованні. Повернувшись, вона дитину у нього відібрала, та без його згоди змінила місце її проживання, в звязку з чим перешкоджає його участі у вихованні дитини та вільному спілкуванні з нею.

Позивачка-відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні первинний позов підтримала, зустрічний-заперечила, суду пояснила, що 27.12.2005 року вони зареєстрували шлюб. В цьому шлюбі 14.02.2007 року в них народилася донька ОСОБА_7 Після реєстрації шлюбу протягом десяти місяців проживали в її матері, чоловік хотів проживати окремо, тому вони певний час проживали на найманій квартирі, однак вона не опалювалася, тому через пів року перейшли проживати у квартиру матері відповідача по вул.Коцюбинського,11/1, однак залишалася зареєстрованою до гуртожитку по вул.Тичини,9, оскільки родичі чоловіка відмовляли їй в реєстрації. В неї склалися напружені відносини із свекрухою. З весни 2008 року чоловік не працював, грошей для дитини не давав. 9.11.2008 року з дитиною пішла проживати до своєї матері. Вона зрозуміла, що їм потрібне своє житло, тому 5.12.2008 року змушена була виїхати на заробітки в Італію, де перебувала девять місяців. За час її відсутності до 18.01.2009 року дитина перебувала у матері, а потім з батьком. Батько на утримання доньки використовував спільні кошти, які зберігалися в банку. Після повернення з Італії до чоловіка не поверталася. Тривалий час вони проживають окремо, мають різні погляди на сімейне життя, відповідач не рахується з її думкою, між ними немає ні поваги , ні взаєморозуміння та згоди у вирішенні спільних проблем, тому вона переконалася, що шлюб носить суто формальний характер, сімя фактично розпалася і не може бути збережена. Оскільки є матірю дитини, тому забрала дитину до себе в квартиру АДРЕСА_1, де постійно проживає, вважає, що дитина повинна знаходитися на її вихованні і проживати разом із нею.

Позивач-відповідач ОСОБА_3 первинний позов визнав, зустрічний підтримав, суду пояснив, що їх донька з моменту народження проживала за місцем його постійного проживання та реєстрації по вул.Коцюбинського,11 в м.Бучачі. Дружина ОСОБА_1 недобросовісно відносилася до сімейних обовязків та виховання дитини. В присутності дитини курила, змивала лак з нігтів ацетоном, наносила побої дитині, державну допомогу на дитину витрачала на свої потреби. В листопаді 2008 року покинула сімю і без його згоди виїхала до Італії, де перебувала більше як 9 місяців. Весь цей час дитина знаходилася на його утриманні та вихованні. Повернувшись, дитину у нього відібрала, та без його згоди змінила місце її проживання, а також перешкоджає його участі у вихованні дитини та вільному спілкуванні. Вважає, що умови для проживання дитини у позивачки в квартирі АДРЕСА_2 є неприйнятними, оскільки в двохкімнатній квартирі, яка знаходиться у будинку, не введеному в передбаченому порядку у експлуатацію, проживає сім осіб, в тому числі хворий батько позивачки, що становить реальну небезпеку для здоровя дитини. В нього є свій житловий будинок, в якому є всі зручності для проживання та розвитку дитини. Вважає, що ОСОБА_1 істотно погіршила умови проживання дитини, позбавила її права на користування житлом, яке належним чином забезпечувало її виховання та розвиток. Діючи виключно з інтересів дитини, готовий зберегти сімю.

Представник служби у справах дітей Бучацької РДА ОСОБА_5 в судовому засіданні позов про відібрання дитини у матері заперечив, пояснив, що сторонами тривалий час ведуться розмови про необхідність збереження сімї; враховуючи особисті характеристики сторін, їх прихильність до дитини та ставлення до виконання своїх батьківських обовязків, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дитини разом із матірю.

Допитана в суді як свідок ОСОБА_7 пояснила, що біля двох років її син разом із невісткою проживали разом із нею в квартирі АДРЕСА_3. Сімя була забезпеченою, оскільки син працював, невістка здійснювала догляд за донькою. Хотіла заробити грошей на окрему квартиру, тому коли дитині було один рік вісім місяців, без погодження із чоловіком виїхала на заробітки в Італію. На момент її відїзду дитина знаходилася у її матері.

Вислухавши сторони, свідка, представника органу опіки та піклування, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази , суд встановив такі обставини:

1. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 27 грудня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Бучацького районного управління юстиції, актовий запис №145.

2. У шлюбі народилася донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

3. Після реєстрації шлюбу протягом десяти місяців проживали в матері дружини. З липня по грудень 2006 року проживали на найманій квартирі, після того перейшли проживати у квартиру матері відповідача по вул.Коцюбинського,11/1, де проживали до кінця листопада 2008 року.

4. З листопада 2008 року подружжя проживає окремо: ОСОБА_1- в м.Бучачі по вул.

Миру,9/6, а ОСОБА_3- в м.Бучачі по вул. Коцюбинського,11/1. На даний час дитина знаходиться з матірю.

5. Із висновку органу опіки та піклування Бучацької РДА від 16.02.2010 року вбачається, що

в квартирі ОСОБА_8 проживає три сімї, а ОСОБА_3 проживає один в житловому будинку, який є власністю його матері ОСОБА_7 Умови проживання в обох сімях задовільні, у помешканнях є все необхідне для нормального розвитку та виховання дитини. Дитина з прихильністю ставиться до обох батьків. Визнано доцільним визначити місце про-

живання дитини із матірю.

Відповідно до ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини , яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Ст.29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Декларація прав дитини від 20 листопада 1959 року містить принцип 6, за яким дитина може бути розлучена з матірю лише у винятковій ситуації.

Таким чином, з врахуванням наведеного, суд приходить до переконання, що подружжя проживає окремо через неможливість проживати спільно. Спір між ними щодо місця проживання дитини в добровільному порядку не вирішений.

Виходячи з того, що дальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими , оскільки сімя фактично розпалася, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому первинний позов підлягає до задоволення, та, виходячи зі ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, віку дитини, особистих якостей батьків, можливості створення належним умов до виховання дітей, приймаючи до уваги ту обставину, що мати та батько не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, суд вважає , що зустрічний позов ОСОБА_3 необґрунтований, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Суд критично оцінює домовленість про місце утримання та проживання дитини , укладену між сторонами 31.08.2009 року, оскільки нею не вирішується спір щодо місця проживання дитини.

Суд вважає безпідставними твердження ОСОБА_3 про безвідповідальне відношення ОСОБА_1 до виконання материнських обовязків, самочинну зміну нею місця проживання дитини, оскільки вони не підтверджені жодними обєктивними доказами по справі, а тому прийшов до висновку, що дитина на законній підставі знаходиться за місцем проживання матері і повинна перебувати на її вихованні.

Керуючись ст.33,ч.3ст.51,ст.124 Конституції України , ст.ст.10,11,60,212,215,218 ЦПК України, ст.ст.105,110,112,160-162 Сімейного кодексу України, принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, суд,-

вирішив:

Первинний позов задовольнити. Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, зареєстрований 27 грудня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Бучацького районного управління юстиції, актовий запис №145.

Дитину залишити на вихованні позивачки ОСОБА_1

В зустрічному позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третьої особи органу опіки та піклування про відібрання малолітньої дитини та повернення її за попереднім місцем проживання відмовити за безпідставністю заявлених вимог.

При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦСу стягнути із ОСОБА_8-

ка О.П. та ОСОБА_1 по 8,5 грн. держмита в дохід держави.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Заява про апеляційне оскарження подається апеляційному суду Тернопільської області

через Бучацький районний суд на протязі десяти днів з дня проголошення рішен-

ня, а апеляційна скарга - на протязі 20 днів після подання апеляційної заяви або без попе-

реднього подання такої заяви в строк, встановлений законом.

Суддя: Й.Я.Кузевич