Апеляційний суд Кіровоградської області
УХВАЛА

Іменем України

10 червня 2010 року колегія суддів-судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді - Бубличенко В.П.

суддів - Фомічова С.Є.

ОСОБА_1

при секретарі - Салабай М.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Добровеличківському районі Кіровоградської області про визнання дій відповідача неправомірними та зобов'язання провести перерахунок і виплату пенсії, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Добровеличківському районі Кіровоградської області на постанову Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2010 і

ВСТАНОВИЛА

Постановою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 11 лютого Е0І0 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Суд визнав протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в

Добровеличківєькому районі Кіровоградської області в частині ненарахування та не проведення виплати підвищення до .пенсії ОСОБА_2 в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком щомісячно за періоди з 09 липня по 31 грудня 2007 року, з 22 травня по 31 грудня 2008 року та з 01 січня по 31 грудня >2009 року, згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» №2195-Г? від 18 листопада 2004 року, розрахованого з урахуванням вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» і законодавчо визначеного розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого на час виплати у періоди липня-грудня місяців 2007 року, травня-грудня місяців 2008 року та січня-грудня місяців 2009 року.

Крім того, суд зобов'язав управління Пенсійного фонду України в Добровеличківському районі Кіровоградської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2, згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» №2195 -IV від 18 листопада 2004 року, з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч.1 ст. «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та провести відповідні виплати за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року, з 22 травня по 31 грудня 2( року та з 01 січня по 31 грудня 2009 року, керуючись законодавчо визначений мінімальної пенсії за віком, встановленим на час виплати у період липня-грудня травня-грудня: 2008 року, січня-грудня 2009 року.

У апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить постанову суду скасувати, застосувати процесуальний строк звернення до адміністративного суду шляхом відмови у задоволенні позовних вимог щодо перерахунку та виплати підвищення до пенсії за період 2007-2008 років, відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення у визначених статтею 303 ЦЇЖ України межах, колегія суддів вважає, що передбачених законом підстав для його скасування немає.

Встановлено, що позивач відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» набув статусу дитини війни.

Статтею 6 зазначеного Закону передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком.

Наявність у позивача права на призначення підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, гарантоване ст.46 Конституції України, є визначальною для вирішення даного спору.

У період з 2007 по 2009 роки управлінням Пенсійного фонду йому не нараховувалися кошти, передбачені ет.6 Закону «Про соціальний захист дітей війни».

Враховуючи наведене, суд обгрунтовано зобов'язав управління Пенсійного фонду України нарахувати та виплатити ОСОБА_2 зазначені кошти за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року, ; травня по 31 грудня 2008 року та з 01 січня по 31 грудня 2009 року, виходячи з того, що рішеннями Конституційного ОСОБА_1 України №6-рп/2007 від 09 липня 2007 року положення Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», яким було зупинено дію єт.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та рішенням Конституційного ОСОБА_1 України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 положення пункту 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» викладено в новій редакції, відповідно до якої дітям війни до пенсії виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Відповідно до ч,2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Положення ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» є чинними І на 2009 рік, оскільки її зміст не змінювався та розмір підвищення не коригувався, дія закону зупинена не була.

Суд дійшов правильного висновку, що посилання відповідача на відсутність бюджетних асигнувань на виплату соціальної надбавки дітям війни не є підставою для відмови у позові, оскільки реалізація особою права, пов'язаного з отриманням бюджетних коштів, яке базується на чинних на чає виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може залежати від бюджетних асигнувань.

У апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду посилається на те, що розмір підвищення до пенсії дітям війни не може бути визначений виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого статтею 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки зазначена норма застосовується тільки для визначення розмірів пенсій, призначених відповідно до цього Закону.

З такими доводами не можна погодитися, зважаючи на те, що розмір мінімальної пенсії за віком визначений лише статтею 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому, для осіб, що втратили працездатність.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про недоведеність факту порушення прав позивача у 2009 році в зв'язку з тим, що він у передбаченому частиною 4 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» порядку не звертався до Пенсійного фонду з заявою про перерахунок пенсії.

Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», на яку позивач посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, передбачено підвищення до пенсії а не її перерахунок, для проведення якого необхідно звернення з відповідною заявою.

У 2009 році відповідач не провів нарахування і виплату позивачу підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», тому у нього були підстави для звернення в суд за захистом порушеного права.

Також не можна визнати обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо відмови у позові про перерахунок і виплату підвищення до пенсії за 2007-2008 року в зв'язку із пропуском строку звернення до адміністративного суду.

Згідно з ч.1 ст.100 КАС України порушення строку звернення до суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

З матеріалів справи вбачається, що за заявою управління Пенсійного фонду суд розглянув справу у відсутності його представника. Проте, управління подало заперечення на адміністративний позов, в якому не наполягало на відмові у позові в зв'язку з порушенням строку звернення: до суду.

Постанова суду відповідає обставинам справи та вимогам закону, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому вони не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЩІК України, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами» від 18 лютого 2010 року, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

ухвалила:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Добровеличківському районі Кіровоградської області відхилити.

Постанову Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного ОСОБА_1 України протягом двох місяців.

Головуюча суддя:

Судді