overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя
справа № 2-н-1161/10
УХВАЛА

про повернення заяви про видачу судового наказу

15 грудня 2010 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Тютюник М.С.

розглянувши заяву ОСОБА_1 до в/ч А - 1978 про видачу судового наказу, -

ВСТАНОВИВ:

15.12.2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з в/ч А - 1978 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2010 рік у розмірі 6308,25 грн.

15.12.2010 року заявником була подана заява про повернення заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 100 ЦПК України суддя повертає заяву про видачу судового наказу, у разі якщо: до моменту відкриття наказного провадження надійшло звернення заявника про повернення заяви про видачу судового наказу.

Суд розяснює стягувачу, що відповідно ч.1 ст. 101 ЦПК України повернення заяви у випадку, встановленому частиною першою статті 100 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 208-210 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 до в/ч А - 1978 про видачу судового наказу повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя М.С. Тютюник
Справа № 2-4108/2010 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

02 листопада 2010 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва, в складі: головуючого судді Костюченко Г.С., при секретарі Ордановій М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2010 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на садовий будинок, вказавши, що 26.05.1999 р. вона придбала у відповідачки земельну ділянку площею 0,058 га. з садовим будинком № 1578 з відповідними господарськими будівлями та спорудами у Садово виноградному товаристві «Ім. 61 Комунара», оформивши договір купівлі-продажу на Товарній Біржі «Нерухомість Центр». На теперішній час позивачка не має можливості розпоряджатися своїм майном. Продавець ніяких претензій не пред'являє, проте від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу відмовляється.

Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила суд визнати за нею право власності на вказаний садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Проти задоволення позову не заперечувала.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Земельна ділянка в СВТ «Ім. 61 комунара» належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку МК 112283 від 25.09.1998 р.

31.10.1997 р. на Товарній Біржі «Нерухомість Центр» був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0.580 га., розташованої під № 158 в СВТ «Ім. 61 комунара», укладений між ОСОБА_1 з однієї сторони та ОСОБА_2 з іншої сторони. Фактично при укладенні даного договору сторонами також було досягнуто домовленості стосовно купівлі-продажу садового будинку № 158 в СВТ «Ім. 61 комунара» з відповідними спорудами та огородженнями. Відповідачка ОСОБА_2 передала позивачці земельну ділянку з садовим будинком, спорудами та огородженнями.

10.06.1999 р. право власності на садовий будинок № 158 в СВТ «Ім. 61 комунара» було зареєстровано Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_1

Претензій сторони один до одного не мають, всі умови договору купівлі-продажу дотримані, проте від нотаріального посвідчення договору відповідачка відмовляється.

На підставі вищевикладеного, оцінюючи зібрані докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст.220 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 12, 14, 60, 62, 212-214 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на садовий будинок № 158 з господарськими будівлями та спорудами, розташований в СТ «Імені 61 комунара» в м. Миколаєві.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області в порядку ст. 294 ЦПК України.

Суддя:
Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 2-1029/10
Провадження № -
У Х В А Л А

Іменем України

23.03.2010м. Полтава

Ленінський районний суд міста Полтави у складі:

- головуючого - Кононенка С.Д.,

- при секретарі - Гарест О.М.,

розглянувши на попередньому розгляді у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПОКВТГ «Полтаватеплоенерго» звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання.

З метою врегулювання спору до судового розгляду або забезпечення правильного та швидкого вирішення справи, судом проведено попереднє судове засідання.

Приймаючи до уваги, що клопотань від сторін не надійшло, в матеріалах справи є достатньо доказів для її вирішення по суті, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду за участю сторін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 130, 156,209,210 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Закінчити підготовку справи до судового розгляду.

Справу за позовом ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання - призначити до судового розгляду.

Судове засідання призначити на 08.40 годин 20 квітня 2010 року у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за участю сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_2
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2010 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Боженко Л.В., при секретарі - Живченко О.А.,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся через суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на те, що 17.09.1994 року він зареєстрував шлюб з відповідачем по справі. Від зазначеного шлюбу вони мають одну неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Подружні відносини припинилися з 2006 року. їх сімя розпалася і збереження її неможливе, оскільки немає порозуміння та любові. Тому просить шлюб розірвати. Розірвання шлюбу здійснюють уперше.

Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти розірвання шлюбу.

Суд заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що сімя розпалася остаточно, збереження сімї неможливе, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. За таких обставин у суду є всі підстави для повного задоволення позову.

На підставі вищевикладеного-, керуючись ст. ст. 104, 105, 109 Сімейного Кодексу України, згідно сьт.ст. 10, 60,212 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 17.09.1994 року Межиріцькою сільською радою, Павлоградського району, Дніпропетровської області, актовий запис № 36.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 присвоїти прізвище «Луценко».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом пяти днів з дня його оголошення.

Суддя: Л.В. Боженко
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа№ц2-3753/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2010року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого - судді - Ямкової О.О., при секретарі - Петровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння, на цьому ґрунті часто відбуваються сварки.

У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву, в якій вимоги позову підтримала та просила розглянути за її відсутністю.

Відповідач також у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій вимоги позову визнав та просив розглянути справу за його відсутністю. Ухвалою суду справа розглянута за відсутністю сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін

Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, сторони знаходяться у шлюбі з 30.08.2002року, від шлюбу мають неповнолітню дитину Олексія, 2005року народження. Подружні відносини і ведення сумісного господарства між ними припинені з червня 2009року.

У сімї склалися ненормальні взаємини, внаслідок чого подружні відносини припинені і не підтримуються по теперішній час. Сторони миритися не бажають, загальне господарство не ведуть, проживають окремо. Неповнолітня дитина залишилася на проживання сумісно з позивачем, знаходиться на її утриманні і вихованні.

На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам сторін, зокрема інтересам позивача, які мають істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України судовий збір слід стягнути з позивача згідно заяв сторін.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити .

Шлюб зареєстрований 30 серпня 2002року в відділу реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Миколаєва (актовий запис №602) між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 - розірвати.

Стягнути при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦС судовий збір з позивача ОСОБА_1 у розмірі 25грн.50коп. на користь держави, відповідача звільнити від сплати судового збору.

Рішення набирає законної сили через десять днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подачі цієї заяви.

СУДДЯ О.О. ЯМКОВА
Ленінський районний суд м. Запоріжжя
справа № 2- 2161/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2010 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Козлової Н.Ю.,

при секретарі Вакареско Н.С.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, де вказав, що 20 серпня 1999 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінської районної адміністрації м. Запоріжжя, між ним та ОСОБА_2 зареєстрований шлюб, актовий запис № 453.

Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Різність характерів та не розуміння один одного, призвели до розпаду сімейних стосунків, а відсутність любові та поваги припинили шлюбні відносини.

У судове засідання позивач не зявився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності. На позовних вимогах наполягає.

Відповідач у судовому засіданні пояснила, що шлюбні відносини з позивачем припинились з 2007 року по причині постійних сварок що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. З вказаного періоду подружжя проживають окремо. Проти розірвання шлюбу не заперечує. Спору про поділ майна між сторонами не має.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що між сторонами досягнуто згоди щодо подальшого проживання дитини разом з матірю.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як доведено у судовому засіданні, відсутність між сторонами взаєморозуміння та згоди, різність характерів, призвели до розпаду їх сімейних стосунків. Подружжя спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки поновлювати не бажають, тому підстав для збереження сімї немає.

Вищевказані підстави дозволяють суду розірвати укладений 20 серпня 1999 року відділом РАЦС Ленінської районної адміністрації м. Запоріжжя, актовий запис № 453, поклавши на позивача витрати по оформленню розірвання шлюбу в органах РАГСу.

Керуючись ст.ст. 110, 112 СК України, ст.ст.10, 60, 88, 212 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений 20 серпня 1999 року відділом РАЦС Ленінської районної адміністрації м. Запоріжжя, актовий запис № 453 - розірвати.

Витрати по реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦСа в розмірі 17 гривень, покласти на ОСОБА_1, звільнивши від витрат ОСОБА_2.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Суддя
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 3-311/10
УХВАЛА

06 грудня 2010 року

Центральний районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Батченко О.В., при секретарі Яценко Л.В., розглянувши подання Центрального відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції про примусове входження до житла,-

ВСТАНОВИВ:

Начальник Центрального відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції звернувся до суду з поданням про примусове входження до житла ОСОБА_1 за адресою: м. Миколаїв, пр..Леніна, 183-А,кВ.21.

В силу вимог ст..376 ЦПК України, суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Дослідивши матеріали подання та подані документи, суд встановив наступне.

На виконанні Центрального ВДВС ММУЮ знаходиться зведене виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-04-7 від 13.06.2008 року виданого Миколаївським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 шкоди в сумі 11081 грн. 00 коп.

Державним виконавцем 11.08.2008 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Державним виконавцем 01.07.2009 р.,11.02.2009р., 01.06.2010р.було здійснено вихід за адресою м. Миколаїв, пр..Леніна, 183-А, кВ.21, за місцем знаходження та проживання боржника ОСОБА_3, але останній був відсутній, про що державним виконавцем складено відповідні акти.

На підставі викладеного, згідно ст.376 ЦПК України, ст.5 Закону Про виконавче провадження, суд вважає подання обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 376 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Дозволити Центральному відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції примусове входження до квартири №21, будинку №183-А по пр..Леніна в м. Миколаєві, що належить ОСОБА_4 для фактичного виконання рішення суду.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя Центрального районного суду

м.Миколаєва ОСОБА_5
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 2-1-6073/2010 р.
УХВАЛА

18 жовтня 2010 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкова Н.П. розглянувши матеріали позовної заяви

ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» в особі Миколаївської обласної дирекції до Приватного підприємства «ОСОБА_1 - Транс» в особі директора ОСОБА_2. ОСОБА_3, ОСОБА_4 про дострокове розірвання кредитного договору, договору поруки ,-

ВСТАНОВИЛА:

Прокурора Центрального району м. Миколаєва звернувся до суду в інтересах ОСОБА_5 з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України.

У відповідності до ст. 16 ЦПК України, не допускається обєднання у одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Суди розглядають в порядку цивільного судочинства за правилами ч. 1 ст. 15 ЦПК України, справи про захист порушених, невизначених, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Загальні суди розглядають в порядку цивільного судочинства і інші справи, що виникають з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється за правилами іншого судочинства.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1, ст. 12 ГПК України, справи, у яких сторонами є юридичні особи і в установленому порядку набули статусу субєкта підприємницької діяльності, розглядаються господарськими судами.

З матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги банку виникли з кредитного договору, укладеного з юридичною особою.

У відповідності до ч.2 ст. 122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження по справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За такого, керуючись п.1 ч. 2 ст. 122 України,

УХВАЛИЛА:

Відмовити позивачу у відкритті провадження у справі за позовною заявою ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» в особі Миколаївської обласної дирекції до Приватного підприємства «ОСОБА_1 - Транс» в особі директора ОСОБА_2. ОСОБА_3, ОСОБА_4 про дострокове розірвання кредитного договору.

Ухвала може бути оскаржена в строки та в порядку, передбаченому ст. 294 ЦПК України.

Суддя Н.П. Черенкова
справа №2-2090/2010 р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2010 року смт. Комінтернівське

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Іванчук В.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2010 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Комінтернівського районного суду з позовною заявою до Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно - дачний будинок № 57/247 по вул. Молодіжній в с. Фонтанка Комінтернівського району Одеської області.

Відповідно до п.1 ст.122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Статтею 24 Закону України «Про планування і забудову територій» передбачено, що фізичні чи юридичні особи, які мають намір здійснити будівництво об'єкта містобудування зобов'язані отримати дозвіл від виконавчого комітету ради.

Згідно з підп. 6 п. б ч. 1 ст. 31 України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення відповідно до законодавства спорів питань містобудування належить до повноважень виконавчих органів.

Будівництво, переобладнання і прийняття в експлуатацію збудованих або переобладнаних будинків (квартир) проводиться з дозволу і за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування чи органу державної влади, а не за рішенням суду.

Доказів про звернення з заявою про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом, житлового будинку( видачу сертифікату), або відмови в видачі сертифікату суду не надано.

Отже заявлена вимога не підвідомча суду.

Виходячи з наведеного, керуючись п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі за його позовом до Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно.

Ухвала може бути оскаржена через районний суд до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі в 5-денний строк з дня винесення ухвали заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 10 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя:
УХВАЛА іменем України

м. Токмак 14 квітня 2010 року

Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого Селіверстова СМ., при секретарі Жмурко Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, в якому зазначено, що в квартирі відповідача відбулась пожежа, в наслідок якої була пошкоджена квартира позивачів. В добровільному порядку відповідач не погоджується відшкодувати вартість ремонту, тому позивачі просять стягнути завдану матеріальну та моральну шкоду.

Позивачами було заявлене клопотання про призначення судової будівельної експертизи, у зв'язку із тим, що для встановлення дійсного розміру завданої пожежею шкоди необхідні спеціальні знання.

Відповідач не заперечував проти призначення експертизи та просив врахувати його питання до експерта, а саме: чи дійсно дві кімнати знаходяться у аварійному стані, як стверджують позивачі, та в чому полягає їх аварійність; чи має суттєві відмінності стан двох кімнат, які постраждали від пожежі від стану інших кімнат.

Суд вважає за необхідне призначити зазначену експертизу, так як для з'ясування обставин, що мають значення для справи, потрібні спеціальні зання в галузі будівництва.

Керуючись ст.ст.143, 144 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ: Призначити по справі судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання:

1.В якому стані знаходяться дві кімнати, які постраждали від пожежі в квартирі АДРЕСА_1?

2.Чи є стан постраждалих кімнат аварійним, якщо так, то в чому полягає їх аварійність?

3.Чи має відмінність стан постраждалих кімнат від стану інших кімнат квартири?

4.Яка вартість заподіяної шкоди та вартість відновлювального ремонту в постраждалих кімнатах?

Проведення експертизи доручити експертам Запорізької торгово-промислової палати, попередивши експерта про відповідальність за ст. 384, 385 КК України.

Оплату за проведення експертизи покласти на позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_2, роз'яснити їй положення ст. 146 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в пятиденний строк з дня винесення ухвали заяви про апеляційне оскарженя і поданням після цього протягом десяти днів апеляційної скарги.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно

Суддя: