Справа №2а-1126/09 25.05.2010 25.05.2010 25.05.2010
Головуючий першої інстанції Раєвич Т.М.
Суддя - доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
УХВАЛА іменем України

25 травня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах віційного суду Миколаївської області в складі: головуючої - Вовненко Г.Ю., суддів - Лівійського І.М., Шаманської Н.О., при секретарі - Бобуйок І.Ф.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві |доіністративну справу

за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Єланецькому районі Миколаївської області (далі - УПФ)

постанову Єланецького районного суду Миколаївської області від !ігрудня2009 р. за позовом ОСОБА_2 до УПФ про снання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в ил а :

У грудні 2009 р. ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до УПФ, в му просила визнати протиправною бездіяльність щодо неперерахування їй як ібі. яка має правовий статус дитини війни, доплати (підвищення) до пенсії, Ііередбаченої Законом України від 18 листопада 2004 р. «Про соціальний захист м війни» (далі - Закон від 18 листопада 2004 p.), у розмірі 30% мінімальної ясіїза віком за період з 1 січня 2006 р. до 31 грудня 2007 р. та зобов'язати УПФ і здійснити перерахування такої допомоги і забезпечити виплату заборгованості.

Постановою Єланецького районного суду Миколаївської області від ІЬ'фудня 2009 р. позов задоволено частково. Визнано бездіяльність равомірною. Зобов'язано УПФ нарахувати та виплатити 30% підвищення до |исіїза віком за період з 9 липня по 31 грудня 2007 р. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі УПФ, посилаючись на невірне застосування судом Пори матеріального права, просило постанову скасувати і ухвалити нову постанову |про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідача, дослідивши обставини справи, колегія суддів І шиє, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка отримує пенсію за віком та належить ркатегорії громадян, яким визначено статус дитини війни.

Положення ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р. (у редакції, чинній на виникнення спірних правовідносин) передбачено, що дітям війни пенсії або Помісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що планується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

№22-Ц-1158 / 2010 p. ія: 5*7

Однак, згідно з пунктом 17 ст. 77 Закону України від 20 грудня 2005 р. І «Про Державний бюджет України на 2006 рік» дію ст. 6 Закону від 18 листопада 114 р. зупинено на 2006 р.

До того ж, Законом України від 19 січня 2006 р. «Про внесення змін доі Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» із положень Закоті України від 20 грудня 2005 р. «Про Державний бюджет України на 2006 рік»! виключено пункт 17 ст. 77 вказаного вище Закону, а новою редакцією ст. 110 цього! ж Закону встановлено, що пільги дітям війни, передбачені ст. 6 Закону від І 18 листопада 2004 p., запроваджуються у 2006 р. поетапно, за результатами! виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом! Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питанії бюджету.

Між тим, Кабінет Міністрів України протягом 2006 р. не приймав! рішення на виконання вимог ст. 110 Закону України від 20 грудня 2005 р. «ПроІ Державний бюджет України на 2006 рік».

Отже, пільги для дітей війни, передбачені ст. 6 Закону від! 18 листопада 2004 p., безпосередньо у 2006 р. запроваджено не було.

В подальшому пунктом 12 ст. 71 Закону України від 19 грудня 2006 р. І «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дію ст. 6 Закону віді 18 листопада 2004 р. зупинено на 2007 р. із урахуванням ст. 111 названого вищеі Закону.

Проте, рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 р,І № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнано такими, що неї відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 121 ст. 71 Закону України від 19 грудня 2006 р. «Про Державний бюджет України наі 2007 рік», яким зупинено на 2007 р. дію ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р. ізВ урахуванням ст. 111 цього ж Закону.

Законом України від 28 грудня 2007 р. «Про Державний бюджегИ України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», аі саме, підпунктом 2 пункту 41 розділу II зміст ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 p. І щодо розмірів підвищення пенсії дітям війни викладено в новій редакції.

Але , рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008р.М 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджети України) зміни, внесені підпунктом 2 пунктом 41 розділу II Закону України віді 28 грудня 2007 р. «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення! змін до деяких законодавчих актів України» щодо розмірів підвищення пенсії дітямі війни визнано такими, що не відповідають Конституції України (сі неконституційними).

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правовії акти або їх окремі положення, що визнанні неконституційними, втрачають! чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх ¦ неконституційність.

Таким чином, право на здійснення перерахунку підвищення до пенсії) ! розмірах, визначених ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 p., мають діти війни з І 9 липня до 31 грудня 2007 р. та з 22 травня 2008 р.

Суд першої інстанції, який розглядав на той час справу за правилами І адміністративного судочинства, повно та всебічно дослідив обставини спору, дав і належну оцінку наявним доказам, а тому прийшов до обґрунтованого висновку проИ те, що УПФ як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і вишші пенсії та доплат до них, повинен був діяти відповідно до вимог ст. 6 Закону від І 18 листопада 2004 р. і здійснити відповідні перерахування (за той період, том дай

в норми не була зупинена). Однак, УПФ у порушення зазначених положень їда Закону таких нарахувань не проводило, чим і допустило протиправну шість. На підставі чого суд обгрунтовано задовольнив позов частково, але в ах позовних вимог.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій із посиланням на ;)тність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни приймаються до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не є шетом цього спору. Проблеми надання бюджетних коштів УПФ для виконання ишдених на нього обов'язків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених йог і тому судом не розглядалися.

Безпідставними є також посилання відповідача на можливість юііьового використання коштів УПФ, оскільки суди не ухвалювали рішення про доведення виплат із власних джерел фінансування останнього.

З огляду на викладене судова колегія вважає за необхідне відхилити ршційну скаргу, а судове рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307 - 308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в (енецькому районі Миколаївської області відхилити, а постанову Єланецького щонного суду Миколаївської області від 25 грудня 2009 р. - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців після набрання нею законної сили.