Апеляційний суд Рівненської області
Справа № 22-581/2010 Головуючий в 1 інстанції: Цвіркун О.С.
Категорія: 57 Доповідач: Демянчук С.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2010 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Рівненської області у складі:

Головуючого судді: Демянчук С.В.

суддів: Василевича В.С., Шимківа С.С.

при секретарі: Чалій Н.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» в особі Рівненської філії ТОВ «Укрпромбанк» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 09 лютого 2010 року в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» в особі Рівненської філії ТОВ «Укрпромбанк» про визнання правочинів недійсними.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які зявилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів ,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 09 лютого 2010 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано недійсним кредитний договір № 13 СМБ від 27 серпня 2007 року, додаток № 1 від 27 серпня 2007 року до кредитного договору № 13 СМБ від 27 серпня 2007 року, додаток № 2 від 27 серпня 2007 року до кредитного договору № 13 СМБ від 27 серпня 2007 року, додатковий договір № 1 від 06 травня 2008 року до кредитного договору № 13 СМБ від 27 серпня 2007 року, додатковий договір № 2 від 02 червня 2008 року до кредитного договору № 13 СМБ від 27 серпня 2007 року, додатковий договір № 3 від 05 серпня 2008 року до кредитного договору № 13 СМБ від 27 серпня 2007 року, додатковий договір № 4 від 19 червня 2009 року до кредитного договору № 13 СМБ від 27 серпня 2007 року укладені між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» від імені якого діє Рівненська філія ТОВ «Укрпромбанк».

Визнано недійсним іпотечний договір за № 13/Zембвіn-07 від 27 серпня 2007 року укладений ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» від імені якого діє Рівненська філія ТОВ «Укрпромбанк» та нотаріально посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_2.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» від імені якого діє Рівненська філія ТОВ «Укрпромбанк» кошти в сумі 96716 доларів США, які еквівалентні на день звернення до суду відповідно до офіційного курсу НБУ 772760,84 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ТзОБ «Український промисловий банк» в особі Рівненської філії ТОВ «Укрпромбанк» подало апеляційну скаргу. Вважає, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, мало місце неповне зясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права, що у відповідності до ст. 309 ЦПК України є підставами для скасування рішення.

Зазначає, що укладений кредитний договір є підставою для виникнення у його сторін певних прав та обовязків, визначених ним. Норми ст. 638 ЦК України передбачають, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору.

Кредитодавець ТОВ «Укрпромбанк» повністю виконав свої договірні зобовязання за кредитним договором № 13 СМБ від 27 серпня 2007 року та надав Позичальнику (ОСОБА_1В.) обумовлену договором суму, що визнає і сам Позичальник.

Вказує, що звернення ОСОБА_1 з позовом про визнання недійсним кредитного договору № 13 СМБ від 27 серпня 2007 року викликає критичне ставлення, оскільки ОСОБА_1 при підписанні вказаного кредитного договору погодилася з його умовами та не заперечувала проти надання кредиту в іноземній валюті доларах США, але після двох років користування кредитними коштами вирішила визнати кредитний договір недійсним.

Крім того зазначає, що недобросовісні платники за кредитними договорами намагаються визнати їх недійсними, що тягне за собою виплату лише суми тіла кредиту (без сплати відсотків за користування кредитом і комісії), а також визнання недійсними іпотечних договорів, укладених для забезпечення зобовязання за кредитним договором.

Просили скасувати рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 09 лютого 2010 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю.

В судовому засіданні представник ТзОВ «Український промисловий банк» підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі.

Представник ОСОБА_1, адвокат ОСОБА_3, апеляційну скаргу не визнав, вважає висновки суду першої інстанції правильними. Просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, а також вимог, заявлених в суді першої інстанції, правильність застосування судом норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно ч.3 ст.533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускаються у випадку, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» на підставі банківської ліцензії банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями.

Банківською ліцензією № 67, виданою товариству з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», зареєстрованому Національним банком України 21 квітня1993 року та дозволом № 67-з, виданого Національним банком України 13 грудня 2001 року банку надано право на здійснення операцій з валютними цінностями.

В судовому засіданні встановлено, що 27 серпня 2007 року між ТзОВ «Український промисловий банк» в особі Рівненської філії ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 13 СМБ, відповідно до якого Банк надав позивачці відкличну відновлювальну мультивалютну лінію та в її межах надав кредитні кошти, на наступних умовах: валюта ліміту кредитування долари США, ліміт кредитування 130 000 доларів США, що змінюється відповідно до графіку зменшення ліміту кредитування, наведеного у додатку № 1 до цього договору. Як вбачається із наведеного договору, валюта кредитування гривня, долар США та євро. Крім того, 27 серпня 2009 року між позивачкою та відповідачем було підписано додаток № 2 до вказаного договору, яким закріплено графік платежів. В подальшому між вказаними сторонами по справі було укладено додаткові договори № 1, 2, 3, 4 до кредитного договору № 13 СМБ від 27 серпня 2007 року, якими додатково врегулювали відносини щодо кредитної лінії (кредиту), який ОСОБА_1 отримала 27 серпня 2007 року за основним договором кредиту.

З вищевказаного кредитного договору вбачається, що цей правочин вчинений у письмовій формі з дотриманням всіх вимог, передбачених чинним законодавством, між Банком та ОСОБА_1 погоджено всі істотні умови договору, про що свідчать підписи сторін, скріплена печаткою юридичної особи.

Судом встановлено, що договір, укладений 27 серпня 2007 року, підписаний сторонами, з умовами договору ОСОБА_1 була згідна.

Правовою підставою для здійснення банкам кредитування в іноземній валюті згідно вимог ст.. 5 Декрету КМУ є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій.

Однак, разом з цим згідно ст. 11 Декрету, Національний банк України у сфері валютного регулювання видає у межах, передбачених цим Декретом, обовязкові для виконання нормативні акти щодо здійснення операцій на валютному ринку України.

Як вбачається з Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України, як засобу платежу, затвердженого постановою Правління НБУ 14 жовтня 2004 року № 483, використання іноземної валюти як засобу платежу (валютна операція) це використання іноземної валюти на території України для використання будь-яких грошових зобовязань або оплати товарів, що придбаваються.

Відповідно до п. 1.5 цього Положення, використання іноземної валюти, як засобу платежу, без ліцензії дозволяється якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями).

Тому надання та одержання кредиту в іноземній валюті та сплата процентів за кредитним договором не потребує наявності індивідуальної ліцензії.

Згідно принципу диспозитивності цивільного судочинства / ст.11 ЦПК України/ , суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до норм ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Обов'язок доказування і подання доказів процесуальним Законом / ст.60 ЦПК/, покладено на сторони.

Колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 не надала суду належних та достатніх доказів в спростування встановлених обставин.

Виходячи з наведеного, суд не вбачає підстав для визнання кредитного договору, укладеного між ТзОБ «Український промисловий банк» в особі Рівненської філії ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_1 27 серпня 2007 року недійсним.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 303, 307, 308, 309, 313-317 ЦПК України, ч. 2 ст. 207 , ч.3 ст.533, 590, ч.1 ст.1054, 1055 ЦК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» в особі Рівненської філії ТОВ «Укрпромбанк» задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 09 лютого 2010 року скасувати.

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» в особі Рівненської філії ТОВ «Укрпромбанк» про визнання правочинів недійсними.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним чинності.

Головуючий суддя: Демянчук С.В.

Судді : Василевича В.С.

ОСОБА_4