Київський районний суд м. Одеси
№2-2133/2010р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2010 року Київський районний суд м. Одеси у складі: головуючого-судді - Васильків О.В. при секретарі - Дикун В.Б. розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до Одеського національного академічного театру опери та балету, треті особи ОСОБА_2, Одеська обласна організація Всеукраїнської професійної спілки працівників малого та середнього бізнесу «Єднання» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, суд. -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Одеського національного академічного театру опери та балету, в якому просить поновити його на посаді заступника начальника машинно-декораційного цех) Одеського національного академічного театру опери та балету, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та зобов*язати відповідача відшкодувати йому моральну шкоду у розмірі 4000 гривень. При цьому позивач посилається на те, що звільнення його з посади заступника начальника машинно- декораційного цеху театру за прогул 29.10.2009 року є незаконним, оскільки в цей день він знаходився у відрядженні у м. Києві за усною згодою керівника, про відмову в наданні відрядження йому не повідомили, крім того звільнення не було погоджено з профспілкою, членом якої він є, в зв*язку з чим він змушений звернутись до суду за захистом своїх прав

У судовому засіданні, позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просять позов задовольнити у повному обсязі,

Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали, надали 2.04.2010 року та 6.05.2010 року заперечення на позовну заяву, в яких просять у задоволенні вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі, мотивуючи це тим, що посилання ОСОБА_1 у своєму позові не відповідають дійсності, оскільки в.о. генерального директора театру ОСОБА_2, у якого ОСОБА_1 Е».В. начебто отримав усну згоду на відрядження, з 23.10.09р. по 27.11.09р. знаходився на лікарняному, тому не міг 27.10.09р. дати згоду на відрядження. Крім того, ОСОБА_1 був запрошений до Міністерства культури і туризму України в якості голови профспілкової організації театру, у той час як позивач обіймав в театрі посаду заступника начальника машинно-декораційного цеху ОНАТОБ. Представника відповідача стверджують, що театр звільнив позивача з дотриманням умов, передбачених діючим законодавством, в зв*язку з чим позовна заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Представник третьої особи - Одеської обласної організації Всеукраїнської професійної спілки працівників малого та середнього бізнесу «Єднання», підтримав позовні вимоги ОСОБА_1, не заперечує проти задоволення позову.

Представник третьої особи - в.о. генерального директора Одеського національного академічного театру опери і балету ОСОБА_2, позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення.

Суд, вислухавши сторони та представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, згідно наказу №285-К від 28 листопада 2009 року ОСОБА_1 було звільнено з посади заступника начальника машинно-декораційного цеху Одеського національного академічного театру опери та балету за прогул без поважних причин /29 жовтня 2009 року був відсутній на роботі протягом робочого дня/ за п.4 ст.40 Кодексу законів про працю України на підставі рапорту завідувача художньо-постановчою частиною від ЗОЛ і.09р., пояснювальної записки ОСОБА_1 від 30.11,09р. /а.с.7/.

Згідно рапорту від 30.10.09р. вбачається, що 29.10.2009 року заступник начальника машинно-декораційного цеху ОНАТОБ ОСОБА_1 був відсутнім на роботі, причина відсутності не встановлена /а.с.56/.

Судом також досліджено лист Міністерства культури та туризму України №404/7-1 /24-09 від 20.11.2009 року з якого вбачається, що 29 жовтня 2009 року відбулося засідання колегії МІСТ, на якому на запрошення Міністерства був присутній Голова профкому Первинної незалежної профспілкової організації Одеського національного академічного театру опери та балету ОСОБА_3 /а.с.63/. Крім того, з листа Міністерства культури та туризму України №1121/19/13- 09 від 23.10.2009 року судом вбачається, що ОСОБА_1 був запрошений взяти участь 29 жовтня на засіданні колегії Міністерства культури і туризму України як голова первинної незалежної профспілкової організації Одеського національного академічного театру опери та балету.

Таким чином, суд погоджується з доводами представників відповідача стосовно того, що керівництво театру не могло надавати згоду на відрядження ОСОБА_1 та видавати з цього приводу наказ, оскільки ОСОБА_1 не був запрошений до Міністерства культури і туризму України як працівник театру, проти чого не заперечував сам позивач, пояснивши, що його було запрошено у якості голови профспілкової організації театру.

Крім того, посилання ОСОБА_1 на те, що 27.10.2009 року вік отримав усну згоду на відрядження у керівника, тобто в.о. генерального директора театру ОСОБА_2, спростовуються доказами дослідженими в судовому засіданні, а саме наказом №250-К від 23.10.2009 року на а.с.54, яким в.о. генерального директора театру ОСОБА_2 на період своєї хвороби виконання обов*язків генерального директора театру поклав на заступника генерального директора основної діяльності ОСОБА_4 з 23 жовтня 2009 року, крім того лікарняним ОСОБА_2 з 23.10.2009 по 09.11.2009 року, після чого ОСОБА_2 продовжував хворіти, а також поясненнями представника ОСОБА_2, які свідчать про те, що ОСОБА_2 не міг 27.10.2009 року дати згоду позивачу на відрядження.

Згідно ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він знаходився у відрядженні за згодою керівника, що керівництву театру він подав заяву №35 від 27.10.2009 року про надання йому як голові профкому незалежної профспілки відрядження для участі в колегії Міністерства культури і туризму не можуть бути прийняті судом у якості поважних причин відсутності на роботі 29.10.2009 року, оскільки відповіддю на вказану заяву є відмова та до поважних причин відсутності на роботі суд відносить такі причини, як доведена непрацездатність працівника, відмова працівника від переведення на іншу роботу, якщо вона протипоказана працівнику за станом здоров*я, причини сімейно-побутового характеру, якщо вихід працівника на роботу при наявності таких причин міг би причинити працівнику чи іншим особам шкоду, значно більшу, ніж та шкода, яка заподіяна власнику невиходом на роботу. Причини відсутності ОСОБА_1 на роботі не можуть бути віднесені до поважних, так як суд приходить до висновку, що у відсутності позивача на роботі є його вина, оскільки подавши заяву про відрядження до керівництва театру, він не пересвідчився, що його заяву задоволено, хоча згідно діючого законодавства працівник повинен був ознайомитися з наказом з цього приводу під розпис, та позивача не збентежила відсутність такого наказу, та не перевіривши чи дозволено йому керівництвом театру виїхати у відрядження ОСОБА_1 В,В. не вийшов 29.10.2009 року на роботу.

Доводи позивача та представника третьої особи Одеської обласної організації Всеукраїнської професійної спілки працівників малого та середнього бізнесу «Єднання» стосовно того, що ОСОБА_1 звільнений за профспілкову діяльність, суд вважає безпідставними.

Згідно ч.7 ст. 43 КЗпП України, рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обгрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обгрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним органу має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Як вбачається з рішення первинної незалежної профспілкової організації ОНАТОБ, а саме з витягу із протоколу №24 від 20.11.2009 року засідання профкому, на якому слухали подання адміністрації театру від 06.11.2009 року №07- 25/493 щодо звільнення ОСОБА_1 за прогул без поважних причин за п.4 ст. 40 КЗпП України та ухвалили не дати згоду на його звільнення, при цьому обгрунтування відмови у погодженні на його звільнення відсутнє а.с.47

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992р., при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звіль іених за п.4 ст.40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Таким чином, суд вважає, що звільнення ОСОБА_1 проведено без порушень трудового законодавства та підстав для поновлення на роботі немає, тому і вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди задоволенню не підлягають.

За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212, 213. 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 40, 43, 252 КЗпП України, Постановою Пленуму Верховного суду України №9 від 06,11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Одеського національного академічного театру опери та балету, треті особи ОСОБА_2, Одеська обласна організація Всеукраїнської професійної спілки працівників малого та середнього бізнесу «Єднання» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, - відмовити.

Суддя:

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення, та шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до апеляційного суду через суд першої інстанції.

Суддя О.Васильків