Справа № 2-848/10
РІШЕННЯ

іменем України

"22" червня 2010 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючої - судді Висоцької Г.А.

при секретарі - Попенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська цивільну справу за позовом Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія (далі ВАТ НАСК) "Оранта" в особі Одеської обласної філії до ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В :

10.03.2010 року позивач ВАТ НАСК "Оранта" в особі Одеської філії звернулися до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування у сумі 4197,49 грн.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що 10.07.2008 року між ВАТ НАСК "Оранта" в особі Жовтневого відділення та ОСОБА_2 був укладений Договір добровільного страхування транспортного засобу з 11.07.2008 року до 10.09.2009 року, довіреною особою страхувальника виступив ОСОБА_3

Позивач вказує, що 28.06.2009 року у м. Одеса по вул. Космонавтів сталася дорожньо-транспортна пригода між транспортним засобом І-VAN під керуванням ОСОБА_1 та "MERCEDES BENZ SPRINTER 313 CDI", під керуванням ОСОБА_3 внаслідок чого з вини позивача транспортний засіб останнього був пошкоджений на суму 4197,49 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 4197,49 грн.

Представник позивача в судове засідання не з"явився, судом належним чином був повідомлений, надіслав на адресу суду письмову заяву в якій вказав що позовні вимоги повністю підтримує, просять слухати справу у їх відсутність.

Відповідач позов визнав частково, пояснив, що визнає позов частково у розмірі франшизи - 510 грн.

Представник відповідача позов не визнав, пояснив, що ОСОБА_1 надавав послуги по перевезенню пасажирів на автомобілі НОМЕР_1, що належить ОСОБА_4, який в свою чергу 29.11.2008 року уклав договір обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності із Одеською філією УСК "Дженералі Гарант" строком до 28.11.2009 року. Вважає, що шкоду позивачу має відшкодовувати УСК " Дженералі Гарант".

Вислухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

10.07.2008 року між ВАТ НАСК "Оранта" в особі Жовтневого відділення та страхувальником ОСОБА_2 був укладений Договір добровільного страхування № 2008/30/984 транспортного засобу "MERCEDES BENZ SPRINTER 313 CDI", строком з 11.07.2008 року по 10.09.2009 року з страховою сумою 130726 грн, довіреною особою страхувальника в особі ОСОБА_3 ( а.с.6-8)

28.06.2009 року близько 23години 40 хвилин в м. Одеса по вул. Космонавтів ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом "І-VAN" д.н. НОМЕР_2, який рухався заднім ходом, не переконався, чи це безпечно, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого допустив наїзд на припаркований, транспорний засіб "MERCEDES BENZ SPRINTER 313 CDI", д.н. НОМЕР_3, у зв"язку з чим, обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

01.07.2009 року ОСОБА_3 звернувся до ТОВ НАСК "Оранта" з заявою про страхове відкодування. (а.с.9).

Постановою Вознесенського міськрайонного суду від 31.08.2009 року ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України та піддіаний адміністративному стягненню у вигляді штрафу (а.с.27).

Згідно звіту автотоварознавчого дослідження № 9/01797 від 17.07.2009 року вартість матеріального збитку власнику автобуса "MERCEDES BENZ SPRINTER 313 CDI", в результаті пошкодження складає 4197,49 грн, (а.с.14-16).

Регрес (зворотна вимога) - це право кредитора (регредієнта) вимагати відшкодування шкоди, що виникла в результаті виплати ним сум для виконання обов'язку або з вини боржника (регресата), і обов'язок останнього виконати цю вимогу.

При цьому слід зазначити, що вимоги за основним зобов'язанням і регресним зобов'язанням можуть бути різними, хоча нерідко і збігаються. Регресні вимоги завжди є зворотним стягненням виплаченого, тоді як основне зобов'язання за змістом, у переважній більшості випадків, пов'язане з виплатою боргу, стягненням санкцій, шкоди тощо.

Підставою виплати страхувальнику страхового відшкодування є страховий випадок, тобто дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої відбулось пошкодження майна, із володінням та користуванням якого пов'язані майнові інтереси страхувальника, що є об'єктом страхування за укладеним з ним договором.

Право позивача вимагати відшкодування шкоди, що виникла в результаті виплати ним сум для виконання обов'язку або з вини боржника (регресата), походить зі змісту статті 993 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічна норма міститься і в частині 1 статті 1191 Цивільного кодексу України, згідно з якою особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Крім того, перехід права вимоги від страхувальника до страховика передбачений і статтею 27 ОСОБА_5 України "Про страхування", відповідно до якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

ОСОБА_5 України "Про страхування" є спеціальною по відношенню до норм ЦК України, які в даному випадку є загальними нормами. Отже, розмір вимоги, що переходить до страховика, дорівнює відповідно до статті 27 ОСОБА_5 України "Про страхування" фактичним затратам, тобто виплаченому страховому відшкодуванню.

При цьому правильність обчислення суми відшкодування підтверджена наявними в матеріалах справи висновками авто товарознавчого дослідження, а фактичний розмір виплати, який не перевищує страхової суми, визначеної пунктом 1.10 договору страхування транспортного засобу від 10.07.2008 року № 2008/30/984 - страховим актом та платіжним дорученням ( а.с. 14-21, 24-26).

Необхідними умовами наявності у страховика права вимоги є вина особи, яка спричинила збитки, тобто відповідальність відповідача за шкоду, заподіяну винною особою.

Як вбачається з матеріалів справи винною особою згідно постанови Вознесенського міськрайонного суду від 31.08.2009 року визнаний відповідач ОСОБА_1

Статтею 1172 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їх працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Правовий зв'язок юридичної особи з працівником втілюється у трудових відносинах. Покладення обов'язку відшкодувати шкоду на юридичну особу пояснюється тим, що працівник юридично втілює його волю, тобто юридична особа реалізує свою цивільну дієздатність, зокрема, деліктоздатність, через дії своїх працівників, отже, дії працівників юридично сприймаються як дії самої юридичної особи.

Згідно п 1.4 ОСОБА_5 України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року особи, відповідальність яких застрахована, - визначені в договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована згідно з цим договором, або, залежно від умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-які особи, що експлуатують забезпечений транспортний засіб.

Посилання відповідача, що він є особою, яка хоч і не є власником, але володіла транспортним засобом ( майном) оперативного управління, передбачене договором про надання послуг по перевезенню пасажирів, який діяв під час скоєння ним ДТП має право на захист свого володіння, суд сприймає критично, оскільки договір обов»язкового страхування 29.11.2008 року з Одеською філією УСК "Дженералі Гарант" автомобіля НОМЕР_1, був укладений його власником ОСОБА_4,

У відповідності до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні позови в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підтвердження своїх заперечень відповідачем та його представником суду належним чином оформлені докази не надано, хоча для реалізації зазначеного права за їх клопотанням було оголошено перерву, після закінчення якої інших доказів не надходило.

Факт перебування відповідача в договірних відносинах з власником автомобіля ОСОБА_1 належним чином не підтверджений, оскільки наданий ним договір по наданню послуг на перевезення пасажирів укладений після скоєння ним ДТП ( 28.06.2009 року), тобто 23.10.2009 року( а.с.41).Крім підтвердження того, що відповідач є страхувальником відповідно до законодавства України або розпоряджається транспортним засобом за дорученням ОСОБА_1 та його представник не надав, тому відшкодовувати шкоди, що виникла в результаті виплати страховиком суми має саме відповідач.

У відповідності до ч 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10,11, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р I Ш И В:

Позов Відкритого акціонерного товариства Національна страхова компанія « Оранта» в особі Одеської обласної дирекції до ОСОБА_1 про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства Національна страхова компанія «Оранта» суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 4197 ( чотири тисячи сто дев»яносто сім) грн. 49 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства Національна страхова компанія «Оранта» судовий збір 51 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення 120 грн., а всього 171 ( сто сімдесят одну) грн.

Рiшення може бути оскаржене до апеляцiйного суду Миколаiвськоi областi через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: Висоцька Г.А.