Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа №ц2-641/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2010року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі : головуючого - судді - Ямкової О.О., при секретарі - Георгици Г.В., за участю відповідачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника відповідача - ОСОБА_3, спеціаліста - ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_5 Леонідівнидо ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про відшкодування матеріальних збитків та компенсації моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

12.10.2009року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просила стягнути з відповідача на її користь суму матеріальної шкоди в розмірі 1796грн.00коп. та компенсацію моральної шкоди в розмірі 20000грн. 00 коп., які були заподіяні їй у звязку з порушенням ОСОБА_1 правил утримання належної йому собаки породи "німецька вівчарка" по клички " Рембо".

Ухвалою суду від 1.02.2010року до участі у справі залученні в якості співвідповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_8.

Позивач до суду не зявилася, надала заяву , в якій вимоги позову підтримала та просила розглянути справу за її відсутністю.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 вимоги позову не визнав та пояснив, що він не є винним у порушенні правил утримання собаки, яку він знає та її взагалі не існує.

Відповідач ОСОБА_6 вимоги позову вважала такими, що непідлягають задоволенню та пояснила, що її нічого невідомо з приводу собаки та її господаря.

Відповідач ОСОБА_8 до суду незявилася , направила свого представника.

Представник відповідача вимоги позову вважав такими , що непідлягають задоволенню та пояснив, що дійсно відповідачу ОСОБА_8, що є донькою відповідача ОСОБА_1 раніше алежала собака, яку вона залишила невідомо кому, коли виїхала на постійне місце мешкання до іншої країни.

Вислухавши пояснення відповідачів, представника відповідача, показання спеціаліста. вивчивши матеріали справи судом встановленні наступні факти та відповідні правовідносини.

Як слідує з матеріалів перевірок Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області №3865 та копій наданих матеріалів адміністративної справи №3-13-3829/09, 29.04.2009року через незачинену хвіртку подвіря будинку № 15 по вулиціЛучевій в м. Миколаєві вибігла вівчарка та укусила позивача ОСОБА_5 за ногу, внаслідок чого їй буди заподіянні тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких.Власниця будинку - ОСОБА_8 за місцем проживання тривалий час не мешкає та залишили собаку для ддогляду іншій особі.

За даних фактом дільничним інспектором Центрального РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області була проведена перевірка в порядку ст. 97 КПК України, за наслідкама була винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи та складений протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП.

Постановою апеляційного суду Миколаївської області від 14.09.2009року відповідач ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, яке виразилося в порушені ним правил утримання переданої йому ОСОБА_8А, для догляду та належної йому з червня 2008року собаки породи "німецька вівчарка". За закінченням стороків його тнакладення.

Відповідно до частин 3,4 статті 61 ЦПК України обставини, встановленні судовим рішення у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказують при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановленно ці обставини. Постановою суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, шо розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалена постанова суду , з питань, чи мали місце ці дії та вчинені вони цією особою.

Таким чином. судом встановлено, що заподіяння тілесних ушкоджень позивачу безпосередньо пов'язано з порушенням відповідачем ОСОБА_1правил утримання собаки. Підстав для покладення цієї відповідальності на інших відповідачів суд не вбачає, як не вбачає підстав для звільнення відповідача ОСОБА_1 від цивільно -правової відповідальності.

Як слідує із оригіналів наданих суду квитанції ТОВ "Медфарм плюс" про придбання позивачем медичних документів та відповідей медичних установ, позивач ОСОБА_5 на лікуванні в медустановах після отримання тілесних ушкоджень не знаходилася та будь яких медичних призначень для придбання та використання нею, вказаних в квитанціях ліків на суму 1796грн.00коп. немає. Навпаки, суду надані достеменні дані про відсутність на період квітня- травня 2009 року у ТОВ "Медфарм плюс" будь-якої діяльності з продажу ліків та вказаних у квитанціях установчих даних.

Тому, суд вважає, що позивачем на обґрунтування заявлених вимог про відшкодування матеріальної шкоди відповідно до ст. 1166 ЦК України не надано жодних допустимих доказів.

Також, у зв'язку з порушення відповідачем ОСОБА_1 правил утриман йому собаки позивачу заподіяна моральна шкода, яка виразилися в стресовому стані і заподіяння їй тілесних ушкоджень при наявності у неї вагітності, необхідністю зміни розпорядку життя тасоціальних звязків. Грошову компенсацію за заподіяну моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 20000грн..

На підставі викладеного, у відповідності до ст. ст. 22, 23, 1166, 1167, ч. 1 ст.1168, 1187 ЦК України, суд прийшов до висновку, що відповідач ОСОБА_1 як власник собаки повинен був як сам дотримуватися правил утримання собак, так і приймати заходи у випадку відсутності для її належного утримання іншими особами, яким він доручає догляд за нею. Тому суд вважає, що внаслідок неналежного утримання відповідачем належної йому собаки, що створило небезпеку для інших осіб, позивачу були заподіяні тілесні ушкодження легкого ступеню тяжкості, які спричинили їй і моральні страждання. Виходячи з вказаного та з урахування обсягу заявлених вимог, суд вважає за необхідним задовольнити позов в часі стягнення компенсації моральної шкоди частково і стягнути на користь позивача з відповідача ОСОБА_1 компенсацію у розмірі 500грн.00коп., вважаючи останню достатнім розміром для поновлення як фізичного, так і психічного стану позивача, після отриманих нею тілесних ушкоджень та перенесеного стресу з можливістю додаткового поновлення нею соціальна життєвих зв 'язків.

Підстав для стягнення з відповідача матеріальної шкоди суд не вбачає.

Також суд вважає за необхідне відмовити у позові до ОСОБА_8 та ОСОБА_6..

Що стосується посилань відповідача про відсутність його вини та наявності інших власників собаки, то дане спростовується встановленими обставинами справи і досліджень удовому засіданні доказами, в тому числі і тими, які є преюдиціальними відповідно до ст. 61 ЦПК України.

У відповідності зі ст. ст. 81,88 ЦПК України з відповідача на користь держави витрати в розмірі 37 грн.00 коп.та судовий збір на користь держави в розмірі 8грн.50коп., а з позивача витрати з ІТЗ в розмірі 83грн.00коп. та судовий збір в розмірі 51 гри.00коп..

Керуючись ст.ст.14, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про відшкодування компенсації моральної шкоди - задоівольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 компенсації моральної шкоди в розмірі 500грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судоівий збір в розмірі 8грн.50коп., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення на користь Держбюджету Центрального районум. Миколаєва в розмірі 37грн. 00коп..

У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про відшкодуванняматеріальних збитків - відмовити .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держависудовий збір в розмірі 51 гри.00коп..,а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення на користь Держбюджету Центрального районум. Миколаєва в розмірі 87грн. 00коп.

У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_9 - відмовити .

Рішення набирає законної сили через десять днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачізаяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подачі цієї заяви.

СУДДЯ Ямкова О.О.