Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2010 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Чередниченко В.Є., при секретарі - Штонді 0.0., за участю позивача : ОСОБА_1, представника позивача : ОСОБА_2, відповідача

ОСОБА_3, відповідача : ОСОБА_4 та її представників : ОСОБА_5С,

ОСОБА_6, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8, про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

Позивачка звернулась до суду з позовом посилаючись на те, що відповідачі по справі, домовившись між собою, стали розповсюджувати відносно неї неправдиві та негативні данні. 10 березня 2010 року ОСОБА_4 зайшла до неї в квартиру та обзивала її нецензурними словами, крім того порізала їй руку та вирвала з її голови волосся. Відповідачі, домовившись між собою, писали на її адресу листи, в яких зазначали погане про неї. По їх неправдивих листах її поклали до психіатричної лікарні. Відповідачі розбили вазу на могилі її чоловіка та потоптали квіти. ОСОБА_3 розмалювала їй двері та підсипала під її двері сміття, крім того, щоб принизити її, розповсюджувала слухи, що вона мала інтимні стосунки з її співмешканцем Сорока, та є недієздатною. ОСОБА_4 погрожувала їй, що вб'є її. ОСОБА_8 завдав їй тілесних ушкоджень, систематично телефонував їй по телефону і погрожував їй, а також написав їй, що її колишній чоловік хворів на сухоти.

Внаслідок незаконних дій відповідачі завдали їй моральну шкоду, оскільки вона перенесла приниження та великі муки. Тому позивачка просить суд в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнути на її користь з відповідачів : ОСОБА_4 дев'ять тисяч гривень, з ОСОБА_8 та ОСОБА_3 по одинадцять тисяч гривень з кожного.

У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, надала суду пояснення що відповідають змісту позову, додатково зазначивши що завдана їй відповідачами моральна шкода полягає в пережитих нею хвилюваннях та в отриманому у зв'язку з цим гіпертонічному захворюванню, крім того, встановлюючи розмір моральної шкоди вона виходила з того, що оскільки вона народилася дев'ятого березня, а її син одинадцятого квітня, тому розмір відшкодування повинен складати дев'ять та одинадцять тисяч гривен. Представник позивача суду пояснив, що отримані позивачем листи мають брутальний характер, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

У судове засідання відповідач ОСОБА_8 не з'явився, надав суду заяву згідно з якою просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги не визнає, просить суд у задоволені позову відмовити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що дійсно писала позивачу листи, однак не у 2007 та 2008 році як зазначає позивач, а у 2003 році. Всі інші твердження позивача не відповідають дійсності.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що листів позивачу не писала. Всі інші твердження позивачки не відповідають дійсності. Крім того позивачка їй писала образливі листи та побила її. Представники відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначили, що позовні вимоги є необґрунтованими.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм цивільні правовідносини.

05 березня 2004 року рішенням Павлоградського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 було визнано недієздатною. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2008 року цивільну дієздатність ОСОБА_1 було поновлено (а.с.15). Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу брак між позивачем та відповідачем - ОСОБА_8 було розірвано 12 вересня 2000 року (а.с.17). 18 квітня 2003 року позивачка одружилась з ОСОБА_9 (а. с. 18) , який помер 16 вересня 2006 року.

У зв'язку з знайомством позивача з відповідачем - ОСОБА_8, позивачка познайомилась з іншими відповідачами. Під час зазначеного знайомства між позивачкою та відповідачами виникло поштове листування, в ході якого сторони обмінювалися між собою листами. При цьому відповідач ОСОБА_10, після смерті ОСОБА_9, направила позивачу листи (а.с.45-51), котрі містять певні вислови які на думку позивача завдали їй моральної шкоди. Крім того згідно з актами судово-медичного обстеження № 142 від 11 березня 2010 року (а.с.11) та № 575 від 05 червня 2000 року (а.с.41) позивачу було завдано легкі тілесні ушкодження, однак у зв'язку з цим до суду з відповідними заявами позивач не зверталась, винних осіб в завданні їй тілесних ушкоджень встановлено не було. Згідно з постановою про відмову у порушенні кримінальної справи від 26 липня 2007 року будь- яких слідів злочину на місці захоронення ОСОБА_9 встановлено не було, у зв'язку з цим у порушенні кримінальної справи було відмовлено (а.с.10).

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Суд вважає, що позивач не виконала вимог ст. 60 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, та не надала суду доказів що свідчать про протиправність дій відповідачів щодо неї, розповсюдження відповідачами відносно неї будь-яких даних, наявності у неї душевних страждань викликаних діями відповідачів, доказів наявності причинного зв'язку між діями відповідачів та наявністю у неї гіпертонічної хвороби. Крім того міркування, з яких виходила позивач встановлюючи розмір відшкодування шкоди, та які залежать від дати її народження та дати народження її сина, свідчать прр необґрунтованість розміру позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, відповідача ОСОБА_3, відповідача : ОСОБА_4 та її представників, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про відсутність порушень особистих немайнових прав позивача відповідачами, та у зв'язку з цим вважає необхідним у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат задоволенню не підлягають, оскільки їй в позові відмовлено.

На підставі ст. ст. 16,23,280,297 ЦК України, керуючись ст.ст.10,15,60,208-210,212- 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволені позову до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд шляхом подачі в 10- денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: В.Є. Чередниченко