Справа №22ц-7648/10 Головуючий у І інстанції: Невойт П.С
Категорія: 37 Доповідач: Шандра М.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Шандри М.М., Гончарук Л.Я.

при секретарі Панчуку І.С.

з участю ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 30 серпня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,-

встановила:

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 30 серпня 2010 року у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовлено повністю за безпідставністю.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд не надав належної оцінки тому, що ОСОБА_3 (син відповідача) взяв на себе зобов»язання виготовити апелянту сходи, фактично приступив до виконання своїх зобов»язань згідно умов договору, в свою чергу апелянт передав йому грошові кошти у розмірі 14000 грн., що підтверджується матеріалами кримінальної справи та показами свідків.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід відхилити з таких підстав.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, покликаючись на ст.ст.208, 218 ЦК України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду є підставними, оскільки грунтуються на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.208 ЦК України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмірів неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу належить вчиняти у письмовій формі.

Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» передбачено, що не може доводитися свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобов»язань, що виникли з правочину.

Як убачається з матеріалів справи, а саме пояснень позивача, на виконання домовленостей він передав ОСОБА_3 14 000 грн. за виготовлення дерев»яних сходів, проте жодних письмових угод не укладав. Враховуючи розмір вказаної позивачем суми, а відтак вимоги закону щодо письмової форми правочину, колегія суддів вважає, що суд підставно дійшов висновку, що в даному випадку обставини щодо надання чи отримання грошей не можуть підтверджуватись показаннями свідків.

Твердження апелянта про те, що факт передачі грошей доведено свідченнями свідків, і лише по причині смерті боржника було відмовлено у порушенні кримінальної справи не спростовують висновків суду, оскільки як зазначено вище не є доказом вчинення правочину (передачі грошей).

За відсутності належних та допустимих доказів та з урахуванням вимог чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд ухвалив законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а відтак відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, п.1 ч.1 ст.314, ст.315, ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 30 серпня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу апеляційного суду може бути подано касаційну скаргу протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: