Рівненський міський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2010 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді Цвіркуна О.С.

при секретарі Власюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення грошової компенсації за продовольче забезпечення, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся в суд із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 в якій просить стягнути грошову компенсацію за продовольче забезпечення. В позовній заяві позивач зазначив, що проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 де і перебуває на продовольчому забезпеченні.

У відповідності до ч.2ст. 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям матеріальне та інше забезпечення у розмірах, що стимулюють заінтересованість громадян у військовій службі. В обгрунтування свого позову посилається на Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їхніх родин» та Рішення Конституційного Суду України за № 5-рп/2001 від 20.03.2002 року відповідно до якого права і свободи громадян не можуть бути обмеженні або призупиненні.

Військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 березня 1996 року № 316 „Про норми забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства, військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу Міністерства внутрішніх справ і службовців гідрографічних підприємств" за нормою № 7 за рахунок держави забезпечуються: генерали, адмірали, офіцери, прапорщики, мічмани, військовослужбовці, які проходять службу за контрактом, Збройних Сил, Прикордонних військ, Національної гвардії, Служби безпеки, Цивільної оборони відповідним продовольчим пайком.

Продовольчий пайок він перестав отримувати з червня 2007 року по травень 2010 року, заборгованість за цей період по виплаті компенсації за продовольчий пайок з врахуванням індексу інфляції становить 26199 грн. 08 коп.

Позивач в судове засідання не прибув, подав заяву з клопотанням розглянути справу без його участі, позов підтримує повністю з підстав, викладених у позовній заяві просить суд стягнути на його користь з урахуванням індексу інфляції з відповідача 26199 грн. 08 коп. заборгованість за продовольчий пайок.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, однак подав заперечення з яких вбачається, що позов не визнає у зв`язку з тим, що у відповідності до ст. 2 Закону України „Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів" від 17 лютого 2000 року, з 11 березня 2000 року призупинено дію ч. 2 ст. 9 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" стосовно одержання військовослужбовцями речового майна і продовольчих пайків або замість них грошової компенсації за бажанням військовослужбовців. Проведення розрахунків з виплати грошової компенсації замість належних продовольчих пайків можливо лише з відновленням у чинному порядку дії ч. 2 ст. 9 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а тому на підставі вищенаведеного просив суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити у зв`язку з їх безпідставністю. Крім того, з заперечень вбачається, що позивач дійсно перебуває на продовольчому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 , а також відповідач просить справу розглянути без його участі.

Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до п.2 ст.15 ЦПК України, спори з приводу призначення, обчислення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням та інших соціальних виплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, речового майна, пайків або грошової компенсації замість них;

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 де і перебуває на продовольчому забезпеченні. У відповідності до ч.2 ст. 9 Закону України „Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

Статтями 9 та 9і Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців і членів їхніх родин», передбачено що військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за їхнім бажанням, грошову компенсацію.

Згідно ч. 4 ст. 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців і членів їхніх родин» порядок і розміри грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців та компенсація замість речового майна і продовольчих пайків встановлюються КМУ з урахуванням коефіцієнта індексації грошових доходів».

Механізм реалізації наведеного Закону визначений безпосередньо Постановою КМУ від 12.03.1996 року № 316 «Про норми забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил України й інших військових формувань». Судом встановлено, що вказаною постановою до 10.03.2000 року позивач забезпечувався продовольчим пайком по нормі № 7.

Постановою КМУ від 29.03.2002 року за № 426 «Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил України, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту» скасовано Постанову КМУ від 12.03.1996 року № 316 «Про норми забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил України й інших військових формувань».

В свою чергу Законом України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від 17.02.2000 року була призупинена дія ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їхніх родин» у частині одержання військовослужбовцями продовольчих пайків або за їх бажанням грошової компенсації замість них.

Суд бере до уваги той факт, що вказаним Законом не було скасовано ч. 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їхніх родин», що гарантує військовослужбовцям матеріальне та інше забезпечення у розмірах, що стимулюють заінтересованість громадян України у військовій службі.

Із Рішення Конституційного Суду України від 20.03.2002 року за № 5-рп/2002 вбачається, що оскільки для значної кількості громадян України пільги, компенсації і гарантії, право на які передбачено чинним законодавством є додатком до основних джерел існування, необхідною складовою конституційного права на забезпечення життєвого рівня, який принаймні не може бути нижчим від прожиткового мінімуму встановленого законом, то звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст. 22 Конституції України не допускається. Зупинення його дії можливе за умови введення відповідно до ст, 92 Конституції України надзвичайного стану. Поряд з тим, даним рішенням визнано такими, що не відповідають Конституції України положення ст. 58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2001 рік» щодо зупинення дії положень законодавчих актів України в частині наданні пільг, компенсацій і гарантій, які фінансуються з бюджетів усіх рівнів.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, а також членів їх сімей. Безпосередньо порядок реалізації даної норм визначає Закон України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців і членів їхніх родин», нормами якого, зокрема, передбачено право позивача на отримання грошової компенсації взамін продовольчого забезпечення. Зупинення даної норми іншим законодавчим актом Законом України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від 17.02.2000 року на який як на підставу своїх заперечень посилався в судовому засіданні представник відповідача, не заслуговує на увагу суду. Оскільки, відповідно до ст. 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїх гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Поряд з тим, у відповідності до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Крім того, відповідно до ст. 16 Закону України «Про Збройні Сили України» військовослужбовцям гарантується одержання за рахунок держави житла, фінансового, речового, продовольчого, медичного та інших видів забезпечення у розмірах визначених КМУ.

Таким чином, суд вважає, що невиплата відповідачем грошової компенсації позивачу взамін продовольчого забезпечення порушує конституційні права останнього передбачені ст.ст. 17, 21 та 22 Конституції України. Позиція суду стверджується й рішенням Конституційного Суду України від 20.03.2002 року за № 5-рп/002.

Отже, у зв`язку з тим, що дія норми № 7, що затверджена Постановою КМУ від 12.03.1996 року № 316 «Про норми забезпечення продовольчими пайками військовослужбовців Збройних Сил України й інших військових формувань» була припинена, то суд погоджується з тим, що позивача повинні були перевести на іншу норму продовольчого забезпечення. На сьогодні з усіх діючих норм продовольчого забезпечення має норма № 1 (загальновійськова), таким чином позивача повинні були забезпечувати саме за цією нормою

Відповідно до постанови КМУ від 20.12.1997 року за № 1427 «Про затвердження Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати» за період заборгованості до 01.01.2001 року та у подальшому - постановою КМУ від 21.02.2001 року за № 159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати», шо прийнята з метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам витрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів.

Суд повністю погоджується із розрахунком позивача зробленим до позовної заяви щодо розміру компенсації за продовольче забезпечення на загальну суму 26199,88 грн.. Оскільки, така заборгованість виникла за період з червня 2007 року по травень 2010 року і підлягає компенсації у відповідності до наведених нормативно-правових актів.

Керуючись ст..ст. 10,59,60,208,209, 213,214,215,218,223,294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати дії командування Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації взамін продовольчого забезпечення незаконними.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 КПКВ 2101020 КЕКВ 1112 «Утримання особового складу Збройних Сил України» на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію взамін продовольчого забезпечення за період з червня 2007 року по червень 2010 року у розмірі 26199,08 (двадцять шість тисяч сто дев`яносто дев`ять гривень вісім копійок) гривень.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь держави судовий збір у розмірі 261 грн. (двісті шістдесят одну гривню ) та 120 грн. (сто двадцять гривень) витрат на інформаційно - технічне забезпечення.
Апеляційна скарга подаються до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Рівненського міського суду О.С.Цвіркун