Броварський міськрайонний суд Київської області
справа 2-223/10
РІШЕННЯ

Іменем України

24 березня 2010 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Білик Г.О.

при секретарях Заковоротній Т.І.,Ковальчук Н.В., Самогран С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про вселення та усунення перешкод у користуванні квартирою,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про вселення та усунення перешкод в користуванні квартирою № 47, що знаходиться за адресою: вул.Гагаріна, 16 в м.Бровари Київської області.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є співвласником квартири АДРЕСА_1, іншим співвласником є його сестра, відповідач по справі, ОСОБА_2, в даний час в спірній квартирі проживає їхня матір ОСОБА_3. Як стверджує позивач в тексті позовної заяви, він неодноразово звертався до відповідачів з проханням не перешкоджати його проживанню в спірній квартирі, надати ключі від вхідних дверей та не заважати внесенню ліжка та особистих речей до квартири, але відповідачі неодноразово йому відмовляли. В позовній заяві позивач також зазначив, що він є інвалідом першої групи та потребує постійного стороннього догляду, на даний час тимчасово проживає в квартирі колишньої дружини, зазначив, що за умови вселення його до спірної квартири колишня дружина і донька будуть доглядати позивача за місцем його постійного проживання.

Позивач в судове засідання не зявився, до суду надав заяву, посвідчену державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_4, в якій просить розглянути справу за його відсутності.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, додатково пояснила, що позивач є співвласником спірної квартири, але на даний час в нього відсутні правовстановлюючі документи, оскільки свідоцтво про право власності на зазначену квартиру знаходиться у відповідача ОСОБА_2, додала те, що позивач не проживає в спірній квартирі з 1985 року, оскільки він тривалий час хворів і перебував на стаціонарному лікуванні, неодноразово намагався вселитись в квартиру, де він є співвласником, але відповідачі перешкоджають вселенню позивача: не надають ключі, забороняють заходити до квартири.

Представник позивача ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснення надала аналогічні позовній заяві, звернула увагу суду на те, що позивач є співвласником спірної квартири, своїми діями відповідачі порушують його право власності, іншого житла в позивача немає, на даний час він проживає в квартирі колишньої дружини за адресою: АДРЕСА_2, де відсутні умови для його проживання, адже він інвалід першої групи і йому потрібна окрема кімната для проживання, в той час як в спірній двокімнатній квартирі проживає тільки матір позивача ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю, пояснила, що заперечує щодо вселення позивача до спірної квартири, адже він зловживає спиртними напоями, застосовує фізичну силу до матері, ображає її, а матір є дуже хворою людиною, їй не можна нервувати, додала що з липня 2008 року по травень 2009 року дозволила проживати позивачу в окремій квартирі, власником якої вона є, однак за цей час позивач привів в квартиру в неналежний стан, тому попросила його виселитись.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала повністю, пояснила суду, що її син, позивач, страждає на хронічний алкоголізм, внаслідок чого поводить себе неадекватно, застосовує силу до матері, ображає словесно, крім того він є інвалідом першої групи та потребує постійного стороннього догляду, вона ж доглядати його не зможе, тому що сама є інвалідом другої групи, онкохворою.

Представник відповідача ОСОБА_7 в судовому засіданні позов не визнала в повному обсязі, зазначила, що позивач має діагноз синдром відміни від алкоголю та є агресивною і некерованою людиною, відповідач ОСОБА_3 боїться сина, крім того позивач є інвалідом першої групи, потребує постійного догляду, ОСОБА_3 є інвалідом другої групи і доглядати позивача фізично не зможе, в той час як за адресою, де проживає зараз позивач проживає також і його повнолітня донька, яка зобовязана доглядати батька, крім того представник відповідача наголосила, що одна з кімнат в спірній двокімнатній квартирі є прохідною, тому в даному випадку є неможливим вселення позивача, що є інвалідом першої групи, до спірної квартири.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 підтвердили пояснення представника позивача ОСОБА_5 стосовно того, що відповідачі перешкоджають проживанню позивача в квартирі за адресою: вул.Гагаріна, 16 в м.Бровари Київської області.

Вислухавши пояснення представників позивача, відповідачів та їх представника, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідно свідоцтва про право власності на житло від 10 лютого 1998 року, виданого Фондом комунального майна Броварського міськвиконкомуАДРЕСА_3 за адресою вул.Гагаріна, 16 в м.Бровари Київської області належить на праві власності ОСОБА_11 та членам його сімї ОСОБА_3, ОСОБА_1 в рівних долях .

Відповідно договору дарування частини квартири від 22 березня 2006 року, посвідченого державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_12В, ОСОБА_11 та ОСОБА_3 безоплатно передали у власність ОСОБА_2 належні їм на праві приватної власності 2/3 частки квартири № 47 за адресою вул.Гагаріна, 16 в м.Бровари Київської області.

Своїм Рішенням від 14 лютого 2005 року Броварський міськрайонний суд Київської області виселив ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_4.

На даний час позивач ОСОБА_1, що є співвласником квартири № 47 за адресою вул.Гагаріна, 16 в м.Бровари Київської області тимчасово проживає без реєстрації в квартирі колишньої дружини за адресою АДРЕСА_5.

В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2, яка є співвласником спірної квартири, та відповідач ОСОБА_3, яка проживає в спірній квартирі перешкоджають ОСОБА_1 у вселенні в квартиру № 47 за адресою вул.Гагаріна, 16 в м.Бровари Київської області.

Відповідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.150 та ст. 155 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Жилі будинки(квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством України.

Як визначено ст.ст.368, 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності здійснюється за згодою всіх співвласників.

Відповідно ст.60 ЦПК України кожна особа повинна довести ті підстави, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином в ході розгляду справи представниками позивача наведені обгрунтовані підстави з посиланням на докази стосовно вселення позивача ОСОБА_1, як співвласника, в квартиру № 47 за адресою: вул.Гагаріна, 16 в м.Бровари Київської області.

Керуючись ст.ст. 321, 368, 369 ЦК України, ст. 150,155 ЖК України, ст.ст. 60, 213- 215 ЦПК України, - суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру № 47, що знаходиться за адресою: вул.Гагаріна, 16 в м.Бровари Київської області і належить йому на праві спільної сумісної власності.

Зобовязати ОСОБА_2, ОСОБА_3 забезпечити доступ шляхом надання ключів від квартири АДРЕСА_1 та не чинити перешкод в користуванні ОСОБА_1 квартирою № 47, що знаходиться за адресою: вул.Гагаріна, 16 в м.Бровари Київської області і належить йому на праві спільної сумісної власності.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.О. Білик