Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 2-2152/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2010 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого судді Лешко С.М.

з секретарями: Янковою Ю.Д., Іванцовою Л.Б., Трохимчук І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Коростені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання і повернення дитини та відшкодування моральної шкоди

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який мотивувала тим, що з 26.04.1988 по 11.08.2004 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, від якого мають неповнолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після розірвання шлюбу вона продовжувала проживати з відповідачем однією сім'єю і 15.10.2005року у неї народилась дочка ОСОБА_4.

В жовтні 2009року позивачка припинила спільне проживання з ОСОБА_4 через його неправильну поведінку, яка проявлялась у зловживанні спиртними напоями та застосування фізичного насильства.

13.02.2010року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_5, а 16.02.2010року за їх взаємною заявою внесені зміни в актовий запис про народження ОСОБА_4 і батьком зазначено саме ОСОБА_5, оскільки раніше батько був зазначений в порядку ст. 135 СК України за її заявою.

В даний час вона бажає повернути неповнолітню ОСОБА_6 від відповідача, який не дозволяє з нею бачитись і спілкуватись. Також просила стягнути моральну шкоду в сумі 3000грн., яка полягає у душевних стражданнях, які вона зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача.

В суді Бех позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила його задовольнити. Пояснила, що в жовтні 2009року припинила спільне проживання з ОСОБА_4 і була вимушена переховуватись від нього, оскільки він застосовував до неї насильство. ОСОБА_7 вона не залишала, а була вимушено позбавлена можливості спілкуватись з нею.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав і пояснив, що ОСОБА_4 являється його дочкою і в свідоцтві про народження у графі батько зазначені його прізвище, ім'я та по батькові. Позивачка вирішила влаштувати своє особисте життя, уїхала жити і працювати в Житомирський район і покинула двох неповнолітніх дітей дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка в даний час вирішила проживати з ним, і дочку ОСОБА_8, 2005року народження. Долею дітей вона не цікавилась, їх вихованням не займалась. Навпаки, при розмові по телефону ображала дочку ОСОБА_3. Весь цей час діти перебували на його утриманні і вихованні, вони всім забезпечені, доглянуті, нічого не потребують. Тому рахує, що відсутні підстави для задоволення позову.

Представник органу опіки і піклування вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки Єгоров, який не віддає матері ОСОБА_8, згідно актового запису про народження не являється її батьком.

Вислухавши пояснення сторін, представника третьої особи, свідків, які давали протилежні пояснення з приводу поведінки Бех і ОСОБА_4 і їх участі у вихованні ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи у їх сукупності і давши їм оцінку, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в актовому записі про народження ОСОБА_4, 15 жовтня 2005року народження, відомості про батька дитини ОСОБА_2, були внесені на підставі ст. 135 СК України (за вказівкою матері). Після цього матері дитини ОСОБА_9 була видана довідка для в органи соцзахисту населення і вона отримувала допомогу на утримання дитиня, як одинока матір.

В подальшому, 16.02.2010року в актовий запис про народження ОСОБА_4 були внесені зміни на підставі спільної заяви батьків про визнання батьківства і батьком дитини зазначено ОСОБА_5. Також внесено зміни і в відомості про дитину і зазначено, що вона ОСОБА_6.

Таким чином судом встановлено, що в даний час дитина, про відібрання якої заявлено позов, проживає не з матір'ю, позивачкою по справі, а з чужою людиною.

У відповідності до ст. 163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними і мають право вимагати відібрання цієї дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду.

Ніяких достовірних даних про те, що проживання разом з матір'ю буде суперечити інтересам малолітньої ОСОБА_6, суду не представлено.

За таких обставин вимоги позивачки про відібрання дитини і її повернення суд визнає обґрунтованими.

Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд виходить з того, що місце проживання малолітньої дитини відповідачем змінено не було, вона залишилась проживати в тому ж будинку і з тими ж членами сім'ї, де проживала і раніше, відповідач її не викрадав, а тому і відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди, які передбачені ст. 162 СК України.

Керуючись ст.ст. 88, 213-215, 218, 367 ЦПК України, ст.ст. 162, 163 СК України суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Відібрати малолітню ОСОБА_6, 15.10.2005року народження від ОСОБА_2 і повернути її матері ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в сумі 171 (сто сімдесят одну) грн.

В решті позову відмовити за безпідставністю.

Допустити негайне виконання рішення в частині відібрання малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 від ОСОБА_2 і повернення її матері ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в апеляційний суд Житомирської області через Коростенський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Коростенського

міськрайонного суду ОСОБА_10