Справа №22ц-1090/10 Головуючий у 1 інстанції: Марчук В.І.
Категорія: 34 Доповідач: Каблак П.І.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Каблака П.І.

суддів: Крайник Н.П., Кота І.Н.

при секретарі: Балюк О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 30 грудня 2009 року, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням в задоволені позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 та ОСОБА_2 На думку апелянтів, суд не дав належної оцінки тому, що у заяві відповідача ОСОБА_3 до суду з приватним обвинуваченням викладено завідомо неправдиві відомості, саме звернення до суду в порядку приватного обвинувачення було викликано не наміром виконати свій громадський обов'язок або захистити свої права, а з метою підірвати їх ділову репутацію та втягнути у значні матеріальні затрати на правову допомогу. Позивачі вважають, що суд безпідставно не вирішив питання про відшкодування моральної шкоди, при визначені якої суду слід було керуватися Постановою Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Просять рішення районного суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивачі, звертаючись з даним позовом до суду, вважали що внаслідок незаконних дій відповідача щодо порушення відносно них кримінальної справи приватного звинувачення, їм завдана матеріальна шкода, понесена з наданням їм юридичної допомоги та моральна шкода. При цьому покликалися на положення ст. ст. 11, 16, 22, 23, 201, 280, 297, 1166, 1167 ЦК України.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду.

У частині першій ст. 27 КПК України зазначено, що справи про злочини, передбачені статтею 125, ч.1 ст. 126 Кримінального кодексу України, а також справи про злочини передбачені статтею 356 Кримінального кодексу України щодо дій, якими заподіяно шкоду правам та інтересам окремих громадян, порушуються не інакше як за скаргою потерпілого, якому і належить в такому разі право підтримувати обвинувачення.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3, звертався в органи міліції, щодо незаконних дій позивачів по даній справі, однак в порушенні кримінальної справи було відмовлено, в подальшому він звернувся до суду зі скаргою в порядку ст. 27 КПК України (приватного обвинувачення), вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 26 грудня 2008 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виправдано за ст. 365 КК України за відсутністю у їх діях складу злочину. Даний вирок набрав законної сили. Таким чином, суд прийшов до вірного висновку про те, що мало місце незаконне притягнення позивачів до кримінальної відповідальності.

За змістом положень ч. 1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незалежно від того, чи мало це місце в порядку приватного звинувачення чи обвинувачення підтримувалося державою, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду.

Завдана в порядку передбаченому ст. 1176 ЦК України шкода відшкодовується в порядку визначеному Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду", відповідно до ст. 4 якого відшкодування такої шкоди проводиться за рахунок державного бюджету.

Згідно зі ст. 11 цього Закону та п.п. 11, 12 та 24 Положення про застосування Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду від 4 березня 1996 року у разі постановлення виправдувального вироку, суд зобовязаний розяснити громадянинові порядок поновлення його порушених прав та відшкодування завданої шкоди.

Статтею 12 цього Закону передбачено, що розмір відшкодованої шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі дії чи розглядав справу, в місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи дізнання, досудового слідства, прокуратури і суд, про що виносять постанову (ухвалу). У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку. Оскарження до суду не позбавляє громадянина права звернутись із скаргою до відповідного прокурора.

Матеріали справи не містять доказів звернення позивачів до Трускавецького міського суду Львівської області з вимогою про винесення постанови про відшкодування завданої їм незаконним притягнення до кримінальної відповідальності шкоди.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає правильним висновок районного суду про відсутність вини відповідача ОСОБА_3 за завдану позивачам шкоду, останній діяв правомірно, в порядку ст. 27 КПК України, оскільки вважав, що своїми діями позивачі порушили його права та законні інтереси.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, подані сторонами докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює. Доводи апеляційної скарги, висновків суду не спростовують.

Судом першої інстанції прийнято рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч.1 ст. 307, ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 30 грудня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Каблак П.І.

Судді: Крайник Н.П.

ОСОБА_4