Апеляційний суд Житомирської області
09 вересня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого - судді: Олексієнка М.М., суддів: Кашапової Л.М., Снітка С.О., при секретарі судового засідання: Ганько Ю.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Луганському районі на постанову Луганського районного суду від 11 листопада 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці і соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації (надалі - управління праці), управління Пенсійного фонду України в Луганському районі (наділі - УПФ) про стягнення компенсації, передбаченої ст. ст. 37, 39 Законом України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (надалі - Закон №796-12),
В решті в позові відмовлено.
В апеляційній скарзі представник УПФ просить постанову районного суду в частині стягнення компенсації з управління Пенсійного фонду скасувати і ухвалити нову про відмову у задоволенні позову в цій частині. Вказує на те, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією Закону №796-12, в тому числі у підвищенні пенсії непрацюючим пенсіонерам, здійснюється за рахунок Державного бюджету України. Кошти Пенсійного фонду України не включаться до Державного бюджету України. При цьому, постановляючи рішення про стягнення коштів з УПФ, суд не з'ясував, чи були перераховані бюджетні кошти на рахунок ПФУ., тому суд не мав правових підстав до стягнення компенсації з УПФ. Крім того, доплати непрацюючим пенсіонерам, в тому числі позивачці, здійснювалось в порядку та розмірах встановлених постановою Кабінету Міністрів України, зокрема постановою №836 від 26.07.1996 року. Такі дії узгоджуються з чинним законодавством. Не дотримано судом і положення ст. ст. 66, 163 КАС України.
З'ясувавши обставини справи в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, з наступних підстав.
Згідно матеріалів справи, зокрема копії посвідчення, довідок Управління пенсійного фонду, судом вірно встановлено, що позивачка, будучи постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи та пенсіонеркою, проживає на території радіоактивного забруднення, тому має право на компенсаційні виплати.
Вказані виплати, передбачені Законом №796-12. Зокрема, згідно ст. 37 згаданого закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), громадянам, які проживають на території радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв'язку з обмеженням споживання продукт ів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства, за ч.2 ст. 39 - громадянам, які працюють на території радіоактивного забруднення, проводиться доплата в кратному розмірі від мінімальної заробітної плати в Україні. Частина 3 згаданої статті, передбачає доплату до пенсії непрацюючому пенсіонеру. Позивачка набула статусу непрацюючого пенсіонера з 22.07.1994 року.
Виходячи із загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами, вирішуючи даний спір, районний суд прийшов до обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру виплат застосуванню підлягає саме Закон №786-12, а не постанова КМУ №836, яка істотно звужуй обсяг встановлених законом прав.
Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2007 року №1261 та з урахуванням Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 року №8-2 (з відповідними змінами), управління Пенсійного фонду в районах, містах, районах у містах забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, безпосередньо призначає
(здійснює перерахунок) і виплачує пенсій та інші виплати відповідно до чинного законодавства. Тому, у справах щодо здійснення перерахунку, підвищення до пенсії належним відповідачем повинно виступати Управління пенсійного фонду, а не управління праці та соціального захисту населення.
Будь-яких порушень процесуального законодавства, які б давали підстави до зміни чи скасування судового рішення, колегія суддів не вбачає.
За даних обставин, постанова суду є обґрунтованою, відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи, тому підстав до її скасування немає.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.І ст.307, ст. ст.308, 315, 324 ЦПК України, колегія суддів,
Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Лугинському районі Житомирської області відхилити, а постанову Лугинського районного суду від 11 листопада 2009 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.