Справа № 2-1187/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2010 року Рівненський міський суд

під головуванням судді Ковальова І.М.

при секретарі Мізера А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування,-

встановив:

В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування звернулась ОСОБА_1

В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримали, просять суд їх задоволити. Суду пояснили, що 21 квітня 2009 року померла рідна сестра позивача ОСОБА_3 Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру, що знаходиться з адресою АДРЕСА_1. Вона являється рідною сестрою померлої і має право на спадкування за законом другої черги, оскільки спадкоємців першої черги у сестри не було. Спадкоємцем другої черги також являється і відповідач по справі ОСОБА_2, який є рідним братом її та померлої сестри ОСОБА_3 Оскільки відповідач ОСОБА_2 не піклувався про сестру, її не відвідував, допомоги не надавав, якої вона потребувала у силу стану свого здоров"я, вважає, що їх з відповідачем сестра через хворобу була у безпорадному стані, потребувала сторонньої допомоги, а відповідач умисно ухилився від надання такої допомоги спадкодавцеві, тому з цих підстав, просять суд позов задоволити.

В судовому засіданні відповідач та представник відповідача заявлені позовні вимоги не визнали, просять суд відмовити у його задоволенні покликаючись на ті обставини, що спадкодавець ОСОБА_3 в безпорадному стані не знаходилась, вела звичайний спосіб життя, і лише 24 березня 2008 року рішенням Рівненського міського суду ОСОБА_3 було визнано обмежено дієздатною та встановлено над нею опіку. Відповідач, як рідний брат, в міру своїх можливостей, надавав матеріальну допомогу своїй покійній сестрі через своїх знайомих, які відвідували Україну. Оскільки він проживає за межами України, а саме в Ізраїлі та через свій похилий вік, не мав реальної змоги часто відвідувати сестру. Йому відомо про хворобу сестри, однак дана хвороба не привела спадкодавця до безпорадного стану. З цих підстав, просять суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши учасників судового процесу, свідків, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є рідними сестрами та братом.

21 квітня 2009 року померла ОСОБА_3 Дана обставина стверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про смерть серії 1-ГЮ №074573 від 22 квітня 2009 року, виданим Відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції, з якого вбачається, що ОСОБА_3 померла 21 квітня 2009 року, про що в Книзі реєстрації смертей 2009 року квітня місяця 22 числа зроблено відповідний актовий запис за №675.

Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_2.

Позивач та відповідач по справі є спадкоємцями другої черги, які у встановлені законом строки звернулись до Першої Рівненської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті сестри ОСОБА_3

Дана обставина стверджується дослідженою в судовому засіданні спадковою справою №220/2009 до майна померлої 21 квітня 2009 року ОСОБА_3, про що в судовому засіданні ствердила свідок ОСОБА_4 деревний нотаріус Першої Рівненської державної нотаріальної контори.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

24 березня 2008 року рішенням Рівненського міського суду по цивільній справі №2о-10/2008 за заявою органу опіки та піклування ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканку АДРЕСА_1 визнано обмежено дієздатною і встановлено над нею піклування. Призначено піклувальником обмежено дієздатної ОСОБА_3 - ОСОБА_5, яка є дочкою позивачки по справі, з тих підстав, що згідно висновку амбулаторної судово - психіатричної експертизи №452/07 від 13 грудня 2007 року ОСОБА_3 страждає хронічним маячним розладом. Через наявний у неї психічний розлад (маячні ідеї впливу) вона не здатна в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує сторонньої допомоги та лікування.

Оскільки, судом встановлено, що ОСОБА_5 є дієздатною особою, перебуває з ОСОБА_3 у родинних стосунках, є її племінницею, піклується про неї, діє виключно в її інтересах, спроможна виконувати обовязки піклувальника і виявляє таке бажання, тому подання органу опіки та піклування суд визнав обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунута від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухиляється від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво, був в безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми Закону, суд при вирішенні такої справи, згідно вимогам статті 214 ЦПК України, повинен установити, як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтва та потребу спадкодавця у допомозі цієї особи.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, не спроможність своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво, фізично чи матеріально самостійно забезпечувати умови свого життя, у звязку з чим, ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язків забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, повязане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обовязок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Дані ж обставини зазначені і в Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року, а саме п.2 ч.6 передбачає, що правило частини пятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобовязані утримувати спадкодавця.

Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрали законної сили не доказуються при розгляді інших справ, в яких беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлені ці обставини.

Оскільки рішенням Рівненського міського суду від 24 березня 2009 року у звязку з хворобою ОСОБА_3 вона визнана обмежено дієздатною, та потребувала сторонньої допомоги і лікування, над нею був призначений піклувальник ОСОБА_5, яка являється дочкою позивачки по справі, і є дієздатною особою, перебувала з ОСОБА_3 у родинних стосунках, є її племінницею, піклувалася про неї, діяла виключно в її інтересах, спроможна виконувати обовязки піклувальника і виявляла таке бажання.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 підтвердили пояснення позивачки ОСОБА_1 в тому, що вона разом зі своєю дочкою, надавали допомогу покійній сестрі, що виражалось у приведенні квартири ОСОБА_3, яка знаходилась у занедбаному стані у належний стан, що стверджується дослідженим в судовому засіданні актом від 12 січня 2008 року затвердженим начальником ЖКП "Центральне", сплаті комунальних послуг за житло, купівлі особистого одягу сестрі, а також підтвердили ті обставини, що відповідача по справі ОСОБА_2 вони ніколи у помешканні покійної сусідки ОСОБА_3 не бачили і з розмов покійної лише чули, що про неї піклується сестра ОСОБА_1 з племінницею. Крім того, пояснили суду, що вони не бачили людей, які приносили покійній ОСОБА_3 передачі від брата.

До показань свідків, допитаних зі сторони відповідача ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, суд відноситься критично і розцінює їх, як допомогу відповідачу спростувати пояснення позивача. Свої пояснення дані свідки будь-якими письмовими доказами не підтвердили, а саме те, що вони передавали кошти від відповідача його покійній сестрі ОСОБА_3, не зазначили дат коли саме це відбувалося та що вони відвідували покійну ОСОБА_3

Пояснення свідків зі сторони відповідача спростовуються поясненнями свідків зі сторони позивача, які суд бере до уваги, як докази, оскільки дані свідки тривалий проміжок часу являлися сусідами покійної ОСОБА_3, знали до смерті про її спосіб життя і безпосередньо спілкувалися з нею.

Що стосується письмових доказів наданих відповідачем, а саме квитанції про перевід коштів від 16 грудня 2007 року, згідно якої відповідач відправив переказ в розмірі 200 доларів США на імя сестри ОСОБА_3, суд не може взяти їх до уваги, оскільки стороною будь-якого письмового доказу про отримання ОСОБА_3 саме цих коштів немає.

Що стосується письмових доказів наданих відповідачем, а саме поштової кореспонденції (листів) покійної ОСОБА_3 на його імя, суд їх не приймає до уваги, оскільки будь-яких письмових доказів, наданих відповідачем про те, що саме в той період, коли покійна ОСОБА_3 потребувала сторонньої допомоги, нею були відправлені на імя відповідача, суду надано не було. Крім відповідачем не підтверджено, що він листувався з покійною сестрою.

Крім того, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 відвідував Україну лише 20 липня 2007 року, що стверджується дослідженим в судовому засіданні паспортом виданим на імя ОСОБА_2, №10800484, виданий ОСОБА_16 Ційон 30 березня 2005 року дійсний до 29 березня 2015 року, про що в паспорті зроблена відповідна відмітка.

Отже, пояснення свідків зі сторони відповідача про періодичне відвідування відповідачем своєї покійної сестри є не обґрунтований та безпідставними.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позивач заявлені позовні вимоги довела, а саме про те, що відповідач умисно ухилився від обовязку забезпечення підтримки та допомоги спадкодавцю, яка через свою хворобу потребувала сторонньої допомоги та не могла у повній мірі розуміти значення своїх дій та керувати ними, дана допомога була надана позивачем та її дочкою, при житті спадкодавця, тому з цих підстав позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки рішення прийнято на користь позивача, якою при подачі позову до суду було сплачено державне мито в розмірі 51,00 грн. згідно квитанції №665 від 18 вересня 2009 року, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в розмірі 120,00 грн. згідно квитанції №667 від 18 вересня 2009 року, тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,60,61,88,213,214, 215,294 ЦПК України, ст.214, ч.5 ст.1224 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування задоволити.

Усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті рідної сестри ОСОБА_3, яка померла 21 квітня 2009 року в м.Рівне Рівненської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі, а саме сплачене державне мито в розмірі 51,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в розмірі 120,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: