АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-9051/10 Головуючий у 1-й інстанції Щабельська І.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого - МАРТЄВА С.Ю.,

суддів - ПІКУЛЯ В.П., НОВОХАТНЬОЇ В.А.

при секретарі - Зеленській О.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Диканського районного суду Полтавської області від 18 червня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 18 червня 2010 року в задоволенні позову відмовлено за безпідставністю вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, зменшивши з 1/4 частини всіх видів заробітку до 100 грн. на місяць.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційний скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи і вірно встановлено судом, рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 13 квітня 2005 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4, аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісячно на дитину, до досягнення дитиною 18 років.

Також судом встановлено, що ОСОБА_2 на протязі останніх років має заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_3, про що він неодноразово офіційно повідомлявся ВДВС Диканського РУЮ та був попереджений про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів.

Згідно запису з трудової книжки ОСОБА_2 з останнього місця роботи він був звільнений 1 березня 2010 року за появу на роботі в нетверезому стані. В центрі зайнятості, як особа яка шукає роботу, ОСОБА_2 не перебуває. Довідок щодо негативного стану здоровя, що заважає йому працювати позивач також суду не надав.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути зменшено за рішенням суду за позовом платника у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоровя.

Згідно ч. З ст. 184 СК України, якщо розмір аліментів визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру передбаченого ч.2 ст. 182 цього Кодексу,то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судова колегія погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції, що змінюючи розмір аліментів та прохаючи стягувати їх у твердій грошовій сумі, позивач таким чином ухиляється від сплати аліментів та перекладає свій обовязок, як батька, по утриманню сина на державу.

Посилання апелянта на неможливість сплачувати аліментив розмірі визначеним рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 13 квітня 2005 року в звязку з утворенням нової сімї та народженням доньки 24 лютого 2008 року, в звязку з фінансово економічною кризою, як причиною його безробіття, є необєктивними, оскільки заборгованість по сплаті аліментів існувала в нього і в 2007 році, і в 2008 році.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому судова колегія приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Диканського районного суду Полтавської області від 18 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий у справі:

Судді:

З оригіналом вірно.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області