Справа № 2-140/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2010 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Трегубенко Л. О. ,

при секретарі Лемішко А. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7Г1. та Головне управління юстиції м. Києва. - про визнання добросовісними набувачами та власником квартири, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6. ОСОБА_1 та ОСОБА_2, треті особи: Головне управління юстиції м. Києва, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7. - про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним та скасування договору купівлі-продажу цієї квартири, визнання права власності на квартиру, усунення перешкод в користуванні,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2005 р. ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_6. ОСОБА_1 та ОСОБА_2. із урахуванням уточнень від 04.04.2006 р., просив визнати недійсними договори купівлі-продажу квартири №14 по вул. Галицькій. 7- а у м. Києві, перший від 25.12.2002 р.. укладений між ним та ОСОБА_6 1.С., який ііяв за дорученням від імені ОСОБА_6 1.. та другий від 23.04.2004 р. - цієї ж квартири, укладений між ОСОБА_6 . який діяв за дорученням від імені ОСОБА_6 Т.1,. та ОСОБА_1 і ОСОБА_2.

Заочним рішенням від 15.06.2006 р. позов ОСОБА_3 задоволений, оспорювані договори купівлі-продажу спірної квартири визнані недійсними.

21.09.2006 р. заочне рішення від 15.06.2006 р. за заявою ОСОБА_1 скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному порядку.

У жовтні 2006 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали зустрічний позов із урахуванням доповнень від 12.02.2007 р. та від 23.04. 2007 р., - про визнання добросовісними набувачами і власниками спірної квартири ( ОСОБА_1 - 2/3 частин квартири. ОСОБА_2 - 1/3 частини) і зобов»язання ОСОБА_3 та ОСОБА_8 усунути перешкоди у здійсненні права власності на квартиру шляхом виселення зі зняттям з реєстраційного обліку.

17.07.2007 р. повноважний представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зменшив зустрічні позовні вимоги до зобов»язання ОСОБА_3 та ОСОБА_8 усунути перешкоди у здійсненні права власності на квартиру та виселення зі зняттям з реєстраційного обліку.

Ухвалою від 17.07.2007 р. позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів купівлі - продажу спірної квартири залишена без розгляду.

Заочним рішенням від 18.07.2007 р. позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволений. зобов""язано ОСОБА_3 усунути перешкоди у здійсненні права власності на спірну квартиру та виселено разом із неповнолітнім сином. Рішення виконано в повному обсязі..

Ухвалою від 18.07.2008 р. зазначене заочне рішення від 18.07.2007 р. за заявою ОСОБА_3. скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подав уточнену позовну заяву, відповідно до останньої редакції просив визнати довірителів добросовісними набувачами спірної квартири ( ОСОБА_1 - 2/3 частин. ОСОБА_2 - 1/3 частини), і ОСОБА_1 - власником цієї квартири.

Зазначив, що 23.04.2004 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, реєстр № 5с-439. придбали у ОСОБА_6. від імені якої на за довіреністю діяв ОСОБА_5, - стали співвласниками спірної квартири.

На момент відчуження, спірна квартира належала продавцю на підставі договору купівлі-продажу від 25.12.2002 р.. укладеного з ОСОБА_3, за змістом якого відсутні жодні застереження щодо правомірності укладення цього договору на підставі волевиявлення сторін та набуття права власності попереднім власником.

Спочатку, до укладення договору купівлі-продажу від 25.12.2002 р.. спірна квартира в забезпечення виконання боргових зобов"язань за договором позики від 20.03.2002 р. на строк до 20.03.2003 р. ОСОБА_3 була передана ОСОБА_5 в заставу за договором застави від 20.03.2002 р.

ОСОБА_3, який оспорює договір купівлі - продажу від 25.12.2002 р. з підстав удаваності правочину. був обізнаний, що перед укладенням цього договору ОСОБА_5 зняв заборону на відчуження спірної квартири, особисто підписав договір і продав квартиру ОСОБА_6. що свідчить про направленість його волевиявлення на відчуження . а не на приховування іншої угоди, яку сторони ніби - то мали на увазі насправді.

ОСОБА_6, придбавши спірну квартиру, зареєструвала право власності в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об"єкти нерухомого майна, і як власник, на законних підставах продала її ОСОБА_1 та ОСОБА_2. на момент відчуження правомірність договору купівлі-продажу від 2.2002 р. ОСОБА_3 не оспорювалась.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2. як добросовісні набувачі, придбали спірну квартиру на підставі договору . півлі-продажу від 23.04.2004 р., який зареєстрували у Київському міському бюро технічної інвентаризації та пеєстрації прав власності на об"єкти нерухомого майна, і стал'и власниками, не знали і не могли знати про стверджувану ОСОБА_3 удаваність договору від 25.12.2002 р..

Наведені обставини встановлені рішення Подільського районного суду м. Киева від 21.06.2006 р. за їхнім позовом, як співвласників спірної квартири, про виселення ОСОБА_9. яка протиправно проживала, тобто, вживали заходи до усунення перешкод у обмеженні їхнього права власності.

ОСОБА_3 оспорює договір купівлі-продажу. на підставі якого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбали спірну квартиру, не визнає їхнє право власності.

ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 25.12.2007 р. подарував належну йому 1/3 частину цієї квартири ОСОБА_1.

Представник позивачів просив визнати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 добросовісними набувачами спірної квартири ( ОСОБА_1 - 2/3 частини квартири. ОСОБА_2 - 1/3 квартири), і ОСОБА_1 - власником квартири.

Відповідач ОСОБА_3 позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не визнав, подав зустрічну позовну заяву про визнання недійсним договору купівлі - продажу спірної квартири від 25.12.2002 р., укладеного між ним та ОСОБА_6 1.С., який діяв за дорученням від імені ОСОБА_6, та скасування договору купівлі-продажу цієї квартири від 23.04.2004 р.. укладеного між ОСОБА_6 1.С. та ОСОБА_1 і ОСОБА_2. а за ним - права власності та усунути перешкоди у коритуванні.

Обґрунтовує тим. що 25.12.2002 р. позичив у ОСОБА_5 гроші, необхідні на особисті потреби, у сумі 7500 і. С 111 А. що було еквівалентно 37875 грн., під заставу однокімнатної квартири №14 по вул. Галицькій. 7-а у м. Києві, підтверджує розпискою від 25.12.2002 р..

25.12.2002 р. уклав із ОСОБА_5. який діяв від імені своєї дружини ОСОБА_6. договір купівлі-продажу на спірну квартиру, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, реєстр №4604. за яким ОСОБА_5 придбав цю квартиру за 25000 грн..

В усній і письмовій формі у 2003 р. неодноразово пропонував ОСОБА_5 отримати борг у сумі 7500 дол. США та повернути заставлену квартиру, відповідач на ці пропозиції не реагував, на зустрічі не з»являвся.

При укладенні договору купівлі -продажу не мав наміру відчужувати квартиру, ця угода носила удаваний характер, і була направлена на прикриття договору застави.

Відповідно до ст. 58 ЦК України (в редакції 1963 р.), якщо угода укладена з метою приховати іншу угоду (удавана угода), то застосовуються правила, що регулюють ту угоду, яку сторони мали на увазі..

У червні 2005 р. дізнався, що 23.04.2004 р. ОСОБА_5 продав спірну квартиру ОСОБА_1 та ОСОБА_2. не поставивши його до відома.

Стверджує, що уклав договір купівлі-продажу внаслідок обману зі сторони ОСОБА_5. який не мав наміру повертати квартиру, скористався скрутним становищем та необхідністю грошей, і спонукав до укладення договір на вкрай невигідних умовах.

Удаваність договору купівлі-продажу від 25.12.2002 р., укладеного внаслідок обману, підтверджує власноручною розпискою ОСОБА_5С . яка на його думку свідчить, що фактично мала місце застава.

Укладаючи договір купівлі-продажу від 23.04.2004 р. з ОСОБА_1 та ОСОБА_2, . ОСОБА_5 обманув покупців, не попередивши, що спірна квартира знаходиться під заставою, що на його думку є підставою до асування цього договру у порядку ст. 659 ЦК України.

На підставі ст. ст. 57 - 59 ЦК України ( в редакції 1963 р. ) ОСОБА_3 просив визнати недійсним договір купівлі-продажу спірної квартири від 25.12.2002 р. та скасувати договір купівлі - продажу цієї квартири від 23.04.2004 р а за ним визнати право власності та усунути перешкоди у користуванні..

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі довіреності - ОСОБА_10 позовні вимоги довірителів підтримав із наведених у заяві підстав, просить задовольнити, зустрічний позов не визнав.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник на підставі довіреності ОСОБА_11 позовні вимоги не визнали, підтримали зустрічний позов із підстав, наведених у заяві, просять задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та представники третіх осіб із позовом ознайомлені, у судове засідання не з'явилися.

Суд. заслухавши представника позивачів, відповідача та його представника, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги та зустрічні позовні вимоги не підтверджені та задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Положення ст. ст. 224, 227 ЦК України ( в редакції 1963 р.) передбачали, що за договором купівлі -продажу продавець зобов"язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу).

Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради... .

Суд установив, що відповідно до договору купівлі-продажу від 25.12.2002 р.. посвідченого приватним отаріусом Київського міського нотаріального округу, реєстр №944. зареєстрованого 08.10.2003 р. в Київському оюро технічної інвентарізації та реєстрації права власності на об"єкти нерухомого майна за реєстровим № ";!. відповідач ОСОБА_3 продав ОСОБА_6. від імені якої на підставі довіреності діяв ОСОБА_6 1.С., - за 25000 ¦ спірну однокімнатну квартиру №14 по вул. Галицькій. 7- а у м. Києві, загальною площею 34. 40 кв. м. жилою - 18, 30 кв. м (а.с. 8).

Сторони за договором домовилися, що продавець повністю звільнить відчужувану квартиру для вільного користування і безперешкодного володіння покупцем та забезпечить зняття з реєстраційного обліку усіх зареєстрованих осіб до 25.12.2003 р. ( п. 8).

Відповідач ОСОБА_3 оспорює цей договір з тих підстав, що не мав наміру відчужувати квартиру. 25.12.2002 р. позичив у ОСОБА_5 на особисті потреби гроші у сумі 7500 дол. СІ1ІА, еквівалентній 37875 грн.. під її заставу, а угода носила удаваний характер, і була направлена на прикриття договору застави.

На момент виникнення спірних правовідносин положення ст. 58 ЦК України ( в редакції 1963 р.) передбачали.

що у випадку, якщо угода укладена з метою приховати іншу угоду (удавана угода), то застосовуються правила, що регулюють ту угоду, яку сторони дійсно мали на увазі..

Твердження відповідача ОСОБА_3, наведені в обгрунтування зустрічних позовних вимог, спростовуються наступним.

Відповідач мав боргові зобов'язання перед ОСОБА_5' І.Г. на суму 21000 грн., але відповідно до договору позики від 20.03.2002 р., укладеного на строк до 20.03.2003 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, реєстр №1106 ( т. 1 а.с.245).

В забезпечення виконання боргових зобов'язань за договором позики, 20.03.2003 р. сторони уклали договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, реєстр № 1110, відповідно до якого придбану на підставі договору купівлі-продажу від 15.02.2002 р. спірну квартиру ОСОБА_3 передав у ' іставу ОСОБА_12, на відчуження якої була накладена заборона ( т. 1 а.с. 243-244).

25.12.2002 р. за заявою ОСОБА_12 заборона на відчуження спірної квартири була знята до спливу строку дії юговору, в зв'Язку із виконанням боргових зобов"язань за договором позики від 20.03.2002 р. ( т. 1 а.с. 253).

В той же день. 25.12.2002 р. ОСОБА_3 продав спірну квартиру ОСОБА_6, від імені якої діяв ОСОБА_5 на підставі довіреності від 13.06.2002 р (т. 1 а.с. 73, 79 ).

Наведені обставини свідчать про те, що ОСОБА_3 на момент укладення оспорюваного договору купівлі- продажу був обізнаний як з його правовою природою, так договору застави, і наслідками укладення цих правочинів.

Направленість волевиявлення ОСОБА_3А на відчуження спірної квартири засвідчує його поведінка, яка виражалась в комплексі дій, вчинених протягом 2002 р. щодо збору документів, необхідних до укладення договору купівлі-продажу: 19.03.2002 р. замовив акт оцінки вартості квартири, 20.03.2002 р. отримав нотаріально посвідчену згоду від дружини на відчуження, 24.12.2002 р. - довідку - характеристику на відчуженняи. яку замовляв заздалегідь ( т. 1 а. с. 75, 77, 126, 249).

Відповідно до ст. 181 ЦК України (в редакції 1963 р.) в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Застава виникає в силу договору чи закону.

Положення ст. ст. 4. 12, 13. 28 Закону України "Про заставу" передбачають, що предметом застави може бути майно, яке відповідно до законодавства України може бути відчужено заставодавцем та на яке може бути звернене стягнення.

У договорі застави визначаються суть, розмір та строк виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, опис предмета застави, а також інші умови, відносно яких за заявою однієї із сторін повинна бути досягнута угода.

Договір застави повинен бути укладений у письмовій формі. У випадках, коли предметом застави є нерухоме мийно, ...що підлягає державній реєстрації, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений.

Застава припиняється ... в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно... . Відповідно до змісту розписки від 25.12.2002 р.. на яку посилається ОСОБА_3 в обгрунтування своїх вимог. ОСОБА_5 надав у борг суму, еквівалентну 7500 дол. США під заставу спірної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 25.12.2002 р., і зобов'язується при поверненні боргу розірвати цей договір, оформлений на його дружину (т. 1 а.с.6).

Слід зазначити, що у підтвердження укладення договору позики у цивільно-правових правовідносинах існує поняття - "розписка позичальника", а не "розписка позикодаця".

Наведена розписка за своєю суттю, змістом та формою не є договором застави, і з врахуванням вимог чинного на той час законодавства, не може бути підтвердженням укладення такого договору, що спростовує і самостійну підставу до недійсності угоди, укладеної внаслідок обману. ... збігу тяжких обставин, передбачену ст. 57 ЦК України (в редакції 1963 р.). доречно зазначити, що ОСОБА_12 не був власником квартири за оспорюваним договором.

Інших обставин в огрунтування самостійної підстави до недійсності угоди, укладеної внаслідок обману, ... збіг)' тяжких обставин, передбаченої ст. 57 ЦК України (в редакції 1963 р.). відповідач ОСОБА_3 не навів, доказів у підтвердження її наявності не надав.

Відповідачка ОСОБА_6 придбала спірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 25.12.2002 р.. 08.10.2003 р. зареєструвала у Київському міському бюро технічної інвентарізації та реєстрації права власності на об"єкти нерухомого майна за реєстровим № 2731. і як власник, на законних підставах, відповідно до договору купівлі- продажу від 23.04.2004 р., посвідченого державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальнорї гори, реєстр №5с-439. продала ОСОБА_1 - 2/3 частки та ОСОБА_2 -1/3 частку цієї квартири, на ієні відчуження якої правомірність придбання ОСОБА_3 не оспорювалась.

Відповідно до ст. 658 ЦК України, продавець зобов'язаний попередити покупця про всі права третіх осіб на 'нар. що продається (права наймача, право застави, право довічного користування тощо). У разі невиконання цієї вимоги покупець має право вимагати зниження ціни або розірвання договору купівлі-продажу. якщо він не знав і не міг знати про права третіх осіб на товар.

Наведені положення закону не можуть бути підставою до скасування договору купівлі-продажу спірної квартири від 23.04.2004 р.. оскільки не підтверджена наявність підстав до її продажу, які перешкоджали б укладенню цього договору, зокрема того, що квартира була під заставою.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 11.06.2004 р. зареєстрували договір купівлі-продажу спірної квартири від 23.04.2004 р. в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об"єкти нерухомого майна за реєстровим № 2731, і стали співласниками.

Наведені обставини встановлені рішення Подільського районного суду м. Києва від 21.06.2006 р.. що набрало законної сили, у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як співвласників, про виселення ОСОБА_9, яка протиправно проживала, тобто, вживали заходів до усунення перешкод у обмеженні права власності ( а. с.115-119).

На підставі ст.61 ч. 3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній ... справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предЯвити позов про визнання його права власності, що це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його власності.

Представник позивачів обґрунтовує позовні вимоги довірителів про визнання їх добросовісними набувачами

спірної квартири ( ОСОБА_1 - 2/3 частини квартири. ОСОБА_2 - 1/3 квартири), а ОСОБА_1 - власником квартири, з врахуванням того, що ОСОБА_13 подарив йому свою 1/3 частку, з тих підстав, що відповідач ОСОБА_3 оспорює договори купівлі-продажу, на підставі яких вони придбали цю квартиру та стали її власниками.

Проте з такими доводами суд не погоджується з наступних підстав.

Положення ст. 328 ЦК України передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

На підставі ст. 204 ч. 1 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Так, відповідно до нотаріально посвідченого договору дарування частини квартири від 05.12.2007 р. ОСОБА_2 належну її 1/3 частку подарував ОСОБА_1 ( т. 3 а.с. 35).

Відповідач ОСОБА_3 не оспорює, що позивачі є добросовісними набувачами, невірно трактуючи за своїм суб'єктивним сприйняттям зміст ст. 658 ЦК України, без врахування положень ст. 388 ЦК України, обґрунтовує свої вимоги про скасування договору купівлі-продажу від 23.04.2004 р.. як укладеного ними внаслідок обману зі сторони ОСОБА_12. що не знайшло свого об'єктивного підтвердження.

З урахуванням того, що право власності на спірну квартиру ОСОБА_1 набув на підставі правочинів ( на Я частини - на підставі договору купівлі-продажу від 23.04.2004 р. та на 1/3 частини - на підставі договору дарування від 05.12.2007 р.), дійсність яких не оспорена, суд не вбачає підстав у визнанні його власником цієї квартири, оскільки право власності набуто із правочинів.

Представник позивачів подав заяву в порядку ст. 267 ч. З ЦК України до зустрічних позовних вимог застосувати трьох річний строк позовної давності і відмовити у задоволенні.

Положення ст.267 ч. З, 4 ЦК України передбачають, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено _ стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної

давності, порушене право підлягає захисту.

Суд, з врахуванням фактичних обставин, досліджуваних 18.07.2008 р. в судовому засіданні при перегляді заочного рішення від 18.07.2007 р.. які вплинули на позовну давність, вважає необхідним визнати поважними причини пропущення відповідачем ОСОБА_3 позовної давності ( т. 2 а. с. 60-63).

Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами у сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 добросовісними набувачами спірної квартири ( ОСОБА_1 - 2/3 частин , ОСОБА_2 1/3 частини), і ОСОБА_1 - власником квартири та зустрічні -» позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 25.12.2002 р. і скасування договору

купівлі - продажу від 23.04.2004 р. спірної квартири та за ним визнання права на квартиру, усунення перешкоди у користуванні., - не доведені і не підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, ст.ст. 16. 181, 182, 204. 316, 317, 328. 330, 334. 346. 388. 392. 655. 658. 659 ЦК України, .сі. 57-59. 227 ЦК (в редакції 1963 р.), ст. ст. 2. 12,13, 28 Закону України "Про заставу", керуючись ст. ст. 10, 11.61, 174. 208. 212, 213-215. 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 ія Анатолійовича та ОСОБА_4. ОСОБА_5 та ОСОБА_6, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та Головне управління юстиції м. Києва. - про визнання добросовісними набувачами та ОСОБА_1 власником квартири АДРЕСА_1. - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6. ОСОБА_1 та ОСОБА_2, треті особи: Київське міське управління юстиції, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7. - про визнання договору купівлі-продажу квартири від 25.12.2002 р. недійсним та скасування договору купівлі-продажу цієї квартири від 23.04.2004 р. та визнання за ним права власності і усунення перешкод в користуванні, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва в установленому законом порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення рішення, - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя ОСОБА_14