Справа №2-148/2010р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2010 року Бериславський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого судді Радченко С.В.

при секретарі Глушковій Л.М.

за участю представників:

позивачів ОСОБА_1С,

відповідачів ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бериславі справу за позовом ОСОБА_3, що діє в інтересах співвласників майнових паїв до товариства з обмеженою відповідальністю компанії „СІТ-Релайн", приватного сільськогосподарського підприємства „Труд" Горностаївського району, Херсонської області про визнання спільної часткової власності на майно та витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду в інтересах співвласників майнових паїв до товариства з обмеженою відповідальністю компанії „СІТ-Релайн", приватного сільськогосподарського підприємства „Труд" Горностаївського району, Херсонської області про визнання спільної часткової власності на майно та витребування майна з чужого незаконного володіння, посилаючись на те, що співвласники майна колишнього КСП „Груд" отримали в результаті паювання цього підприємства свідоцтва про право власності на майновий пай, які засвідчили їхнє право на частину майна зазначеного підприємства на суму, зазначену у свідоцтвах. Співвласники реалізували своє право на отримання майнового паю, а саме об"єднали свої майнові паї з паями інших співвласників, отримали майно у натурі у спільну часткову власність, уклали договір про спільне володіння майном та передали його в оренду, що підтверджується протоколом №2 загальних зборів від 21.02.2003 року, згідно якого співвласникам виділено майно на загальну суму 870тис.грн., актом приймання-передачі майна та договором оренди від 22.02.2003 року. Вважає, що моментом виникнення права власності у співвласників на механізований ток та склад паливно-мастильних матеріалів був момент отримання зазначеного майна від ПСП „Труд". В даний момент спірне майно знаходиться в незаконному володінні ТОВ Компанія „Сіт-релайн". Просить визнати за співвласниками майна колишнього КСП „Труд" право спільної часткової власності на майно механізованого току та склад паливно-мастильних матеріалів в частках, визначених протоколом загальних зборів громадян-співвласників майнових паїв спілки „Марийське" від 12.10.2006 року та витребувати зазначене майно з ТОВ Компанія „Сіт-релайн".

У судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_1 наполягали на задоволенні своїх позовних вимог з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснили, що співвласники майна передали своє майно в оренду КСП „Труд", потім дізналися про продаж майна компанії „Сіт-Релайн" і з того часу не можуть його повернути собі у власність.

Представник відповідачів ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що позивачі не є власниками спірного майна, оскільки у них відсутні належні докази, підтверджуючі право власності. Щодо вимог про визнання права власності на майно у судовому порядку, просив застосувати позовну давність та з цих підстав відмовити в задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вважає позов не підлягаючим задоволенню.

Судом встановлено, що співвласники майна колишнього КСП „Труд", які об'єдналися у громадську спілку „Маринське" отримали у спільне володіння, користування та розпорядження майном КСП „Труд", що підтверджується протоколом загальних зборів пайовиків від 21.02.2003 року (т.1 а.с.8), договорам про спільне володіння, користування та розпорядження майном, що знаходиться в спільній частковій власності від 21.02.2003 року (т.1 а.с.Ю).

Зазначене майно було передане співвласниками приватному сільськогосподарському підприємству ..Труд" в оренду згідно договору від 22.02.2003 року (т.1 а.с.17).

Згідно мирової угоди від 08.04.2004 року, частина зазначеного майна була передана у власність ТОВ компанії „Сіт-Релайн" в рахунок погашення боргу (т.1 а.с.23).

Вироком Горностаївського районного суду від 29.06.2005 року було засуджено директора ПСП „Труд" ОСОБА_4 та встановлено, що ОСОБА_5 заподіяв істотну шкоду членам спілки співвласників „Марийське" у вигляді порушення їх конституційного права володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю (т.1 а.с.24).

Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

Слід вважати, що співвласники майна дізналися про порушення свого права володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю з моменту вступу вироку в законну силу, тобто з 15.07.2003 року, і на протязі трьох років вони могли звернутися з позовом про визнання їх права власності на майно колишнього КСП „Труд".

З даним позовом ОСОБА_3 звернулася до суду 07.06.2010 року, тобто після спливу терміну позовної давності.

Відповідно до ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Поважних причин пропущення позовної давності позивачкою судом не встановлено.

Щодо позовних вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння суд вважає наступне.

Зі змісту статті 392 ЦК України вбачається, що виключно власник майна може пред'явити позов про порушення права його власності.

Відповідно до статей 316, 317, 321, 322, 325, 328, 331 та 345 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, власникові належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном. Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором і законом. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно з Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року за №7/5, право власності на нерухоме майно фізичних та юридичних осіб підлягає обов'язковій реєстрації органами технічної інвентаризації (БТІ).

Відповідно до вимог ст.334 ЦК, право власності на нерухоме майно, виникає з моменту державної реєстрації такого майна.

Суд вважає безпідставними посилання представника позивачів, що моментом виникнення права власності у співласників на механізований ток та склад паливно-мастильних матеріалів був момент отримання зазначеного майна від ПСП „Труд", оскільки на той час вже було чинним Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно і це майно підлягало обов'язковій реєстрації органами технічної інвентаризації.

Оскільки позивачкою не надано суду належних доказів, що можуть підтверджувати їх право власності на майно колишнього КСП „Труд", а саме на об'єкти нерухомості у вигляді зернотоку та складу ПММ, суд вважає її позовні вимоги в інтересах співвласників про витребування майна не підлягаючими задоволенню.

Керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3, що діє в інтересах співвласників майнових паїв до товариства з обмеженою відповідальністю компанії „СІТ-Релайн", приватного сільськогосподарського підприємства „Труд" Горностаївського району, Херсонської області про визнання спільної часткової власності на майно та витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовити.

На рішення суду може бути подано заяву про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду через Бериславський районний суд. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.В. Радченко