Апеляційний суд Черкаської області
Справа № 22 ц 171/2010р. Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 - ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2010 р. Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 листопада 2009 року по справі за позовом ОСОБА_6 до відкритого акціонерного товариства «Банк Столиця», третя особа: тимчасовий адміністратор Полховський Ігор Стахійович про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу, відшкодування збитків, упущеної вигоди та моральної шкоди.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, колегія суддів,-

в с т а н о в и л а :

31 серпня 2009 року позивач звернувся до суду з позовом до ВАТ «Банк Столиця», третя особа: тимчасовий адміністратор Полховський І.С. про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу, відшкодування збитків, упущеної вигоди та моральної шкоди, посилаючись на те, що 08 серпня 2008 року між ним та ТОВ КБ «Столиця», правонаступником якого є ВАТ «Банк Столиця» був укладений договір банківського вкладу (депозиту) № 31-120/08, згідно якого позивач вніс, а банк прийняв депозитний вклад в сумі 6 000 000 грн. на строк 12 місяців з виплатою процентів за користування вкладом щомісячно у розмірах, визначених згідно п. 2.3 вказаного договору. Відповідно до договору про внесення змін № 2 від 21 лютого 2009 року, розмір відсотків починаючи з 20 лютого 2009 року визначений в розмірі 23 % річних. По закінченні строку депозитного вкладу відповідач не повернув суму вкладу та не виплатив нараховані згідно умов договору між сторонами відсотки за липень-серпнень 2009 року, чим порушені права та законні інтереси позивача. Заборгованість за договором банківського вкладу складає 6 000 000 грн. суми вкладу та 147 452,06 грн. відсотків. Крім того, внаслідок порушення відповідачем договірних зобовязань позивачу завдана моральна шкода в звязку з душевними хвилюваннями, повязаними неможливістю розпорядитись вкладом на свій розсуд. Суму моральної шкоди позивач оцінив в 10 000 грн. Крім того, вказував, що гроші в сумі 6 000 000 грн. були ним внесені на депозит після отримання в позику на підставі договору поворотної фінансової допомоги № 3 від 07 серпня 2008 року, згідно якого позивач був зобовязаний повернути борг не пізніше, ніж через 5 днів після остаточної дати користування позикою, тобто 07 серпня 2009 року. Внаслідок неповернення своєчасно позики позивачем оплачені 19 серпня 2009 року штрафні санкції в сумі 123 908 грн.. Таким чином внаслідок порушення банком договірних зобовязань позивачем понесені матеріальні збитки в сумі 123 908 грн..

Крім того, зазначав, що згідно п. 4.4.3 укладеного між сторонами договору вкладу від 08 серпня 2008 року, у випадку збільшення курсу НБУ в доларах США до 5 грн. за один долар вкладник має право достроково зняти вклад без перерахування відсотків і відкрити відповідний вклад в банку в доларах США на суму знятого вкладу. 24 жовтня 2009 року в звязку з тим, що курс НБУ долара США був встановлений в розмірі понад 5 грн. за долар позивач звернувся до банку з питанням дострокового зняття вкладу з подальшим відкриттям в доларах США по офіційному курсу НБУ, в чому йому було відмовлено, внаслідок цього позивач не здійснив конвертацію вкладу в іноземну валюту та в звязку з цим не отримав доходи, які би реально одержати за звичайних обставин (упущена вигода), розмір якої визначив в сумі 3 395 520,50 грн..

Просив стягнути з відповідача вклад в сумі 6 000 000 грн., відсотки за липень-серпень 2009 року в сумі 147 452,06 грн., реальні збитки в сумі 123 908 грн., упущену вигоду в сумі 3 395 520,5 грн., моральну шкоду в сумі 10 000 грн., всього стягнути 9 676 880,56 грн..

В судовому засіданні позовні вимоги були уточнені, оскільки відсотки за договором вкладу станом на 09 серпня 2009 року банком були виплачені. Разом з тим, з урахуванням положення договору від 08 серпня 2008 року щодо терміну його дії до повного виконання зобовязань сторонами, беручи до уваги, що вклад фактично перебуває в користуванні відповідача до даного часу, до стягнення з банку підлягають відсотки з розрахунку передбачених договором 23 % річних за період з 09 жовтня 2008 року по 27 жовтня 2009 року в сумі 302 465,75 грн., а також 3 % річних за прострочення виконання грошового зобовязання за даний період в сумі 39 452 грн..

Просив суд стягнути з відповідача вклад в сумі 6 000 000 грн., відсотки за період з 09 серпня 2009 року по 27 жовтня 2009 року за користування вкладом згідно договору в сумі 302 465,75., 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання в сумі 39 452 грн., реальні збитки в сумі 123 908 грн., упущену вигоду в сумі 3 395 520,5 грн., моральну шкоду в сумі 10 000 грн., а всього стягнути 9 871 346,25 грн..

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 листопада позов задоволено частково.

Стягнуто з ВАТ «Банк Столиця» на користь ОСОБА_6 сумі вкладу в розмірі 6 000 000 грн., заборгованість по відсотках в сумі 302 465,75 грн., судові витрати в сумі 120 грн., всього стягнуто 6 302 585 грн. 75 коп..

Стягнуто з ВАТ «Банк Столиця» державне мито в дохід держави в сумі 1 700 грн..

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 листопада 2009 року, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно зясовані обставини, що мають значення для справи і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ст. 213 ЦПК України вказує, що рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ст. 1058 ЦК України, за договором вкладу (депозиту) одна сторона, що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку встановлених договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків внесення вкладів юридичними особами.

Як вбачається з матеріалів справи 08 серпня 2008 року був укладений договір банківського вкладу (депозиту) № 31-120/08. Сторонами даного договору являються ОСОБА_6 і ТОВ КБ «Столиця». Згідно укладеного договору ОСОБА_6 вніс, а банк прийняв депозитний вклад в сумі 6 000 000 грн.(що підтверджується платіжним дорученням № 16 від 08 серпня 2008 року) на строк 12 місяців. Відповідно до договору про внесення змін № 2 від 21 лютого 2009 року розмір відсотків з 20 лютого 2009 року був визначений в розмірі 23 % річних.

Судом встановлено, що правонаступником ТОВ КБ «Столиця» стало ВАТ «Банк Столиця» згідно Статуту, погодженого НБУ 23 січня 2009 року та затвердженого установчими зборами 05 грудня 2008 року. Наказом від 30 вересня 2009 року з 22 жовтня 2009 року припинено діяльність філії ВАТ «Банк Столиця» в м. Черкаси з утворенням на її базі відділення банку. Постановою Правління Національного банку України № 408 від 17 липня 2009 року у ВАТ ОСОБА_7» було призначено тимчасову адміністрацію, тимчасовим адміністратором був призначений ОСОБА_8, також введений мораторій на задоволення вимог кредиторів строком на 6 місяців з 20 липня 2009 року до 19 січня 2010 року.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_6 лише в частині стягнення суми вкладу в розмірі 6 000 000 грн. та відсотків за період з 09 серпня 2009 року по 27 жовтня 2009 року в сумі 302 465,75 грн.. Такі висновки обґрунтовані тим, що відповідно п.2.2 договору вкладу від 08 серпня 2008 року термін повернення вкладу складав 09 серпня 2009 року і до цього терміну позивачу депозитний вклад не було повернуто, хоча по закінченню дії договору, відсотки відповідачем були виплачені 09 серпня 2009 року і такий факт сторони підтвердили в судовому засіданні. Разом з тим, колегія суддів бере до уваги той факт, що вклад фактично перебуває у користуванні відповідача і з урахуванням 23 % річних була визначена сума стягнення відсотків за користування вкладом з 09 жовтня 2008 року по 27 жовтня 2009 року, яка була визначена в розмірі 302 465,75 грн. і була стягнута районним судом. Такий висновок в цій частині задоволення позову відповідає вимогам закону та умовам укладеного між сторонами банківського договору.

Відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність» з урахуванням змін і доповнень до цього Закону від 24 липня 2009 року, які набрали чинності з дня опублікування 06 серпня 2009 року і діяли на момент настання строку повернення вкладу 09 серпня 2009 року мораторій зупинення виконання банком зобовязань перед кредиторами та зобовязань щодо сплати податків та зборів (обовязкових платежів) та зупинення виконання цих зобовязань.

Ст. 56 даного Закону вказує, що банк не відповідає за невизнання або несвоєчасне виконання зобовязань у разі оголошення мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ст. 85 Закону України « Про банки і банківську діяльність» протягом дії мораторію не нараховуються неустойка (штраф, пеня), інші фінансові (економічні) санкції за невиконання чи неналежне виконання зобовязань перед кредиторами. З моменту закінчення дії мораторію на задоволення вимог кредиторів неустойка (штраф, пеня) а також суми завданих збитків, які банк зобовязаний відшкодувати кредиторам за грошовими зобовязаннями, можуть бути заявлені до сплати в розмірах, що існували на дату введення мораторію, якщо інше не передбачено Законом.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд обґрунтовано відмовив позивачу у задоволенні його позовних вимог в частині стягнення з банку матеріальних збитків позивача в сумі 123 908 грн., понесених збитків внаслідок порушення банком вкладу в іноземну валюту в сумі 3 395 520,5 грн., а також стягнення 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання в сумі 39 452 грн., тому що на час винесення рішення суду першої інстанції не закінчилась дія введеного в банку мораторію на задоволення вимог кредиторів і такі нарахування не могли бути здійснені банком протягом дії мораторію.

Крім того доводи апелянта про те, що відповідач по справі не виконав вимоги п.4.4.3 Договору є безпідставними.

Так, відповідно до вищезазначеного пункту договору вкладник має право достроково зняти вклад і відкрити відповідний вклад в банку в доларах США на суму знятого депозиту у випадку збільшення курсу НБУ в доларах США до 5,0 грн. за один долар, про те ОСОБА_6 не надав суду доказів того, що до введення в дію мораторію ОСОБА_6 звертався до банку з вимогою повернення вкладу і відкриття валютного рахунку.

Щодо відмови в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, колегія суддів приходить до того ж висновку, що й суд першої інстанції, оскільки відмовляючи в задоволенні позовних вимог в цій частині, районний суд правильно зазначив, що правовідносини, що виникли між сторонами є договірними і відшкодування моральної шкоди у випадку їх порушення законом не передбачено. Також не передбачено відшкодування моральної шкоди і умовами договору, укладеному між сторонами.

Крім того, колегія суддів вважає також вірним висновок суду в частині стягнення судових витрат, оскільки він ґрунтується на вимогах чинного законодавства і відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, постановив правильне по суті і справедливе рішення.

Доводи апелянта не є суттєвими, були предметом дослідження суду і не дають підстав для задоволення апеляційної скарги.

А тому, керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 листопада 2009 року по справі за позовом ОСОБА_6 до відкритого акціонерного товариства «Банк Столиця», третя особа: тимчасовий адміністратор Полховський Ігор Стахійович про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу, відшкодування збитків, упущеної вигоди та моральної шкоди залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Верховного Суду України в 2-х місячний строк з моменту проголошення.

Головуючий

Судді