Справа № 22ц-2982/10Головуючий у 1-й інстанції Ганич І.М.
Категорія: 34Доповідач в апел. інстанції ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Каблака П.І.

суддів: Кота І.Н., Крайник Н.П.,

при секретарі: Смалюх У.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 березня 2010 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 23 березня 2010 року позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" в користь позивача 5 611 грн. 68 коп. матеріального збитку. Стягнуто із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 500 грн. моральної шкоди і 1 691 грн. 12 коп. понесених витрат, а всього 2 191 грн. 12 коп.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_2 в апеляційній скарзі покликається на його незаконність, оскільки таке винесено в результаті неповного зясування обставин справи та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема зазначає, що він не винен у ДТП, яка мала місце 17 жовтня 2008року, з висновками експертиз не погоджується. На його думку судом безпідставно відхилено клопотання про проведення повторної експертизи. Не погоджується з розміром визначеної судом моральної шкоди. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов та стягуючи завдану позивачу майнову шкоду із страхової компанії "Провідна", суд першої інстанції підставно виходив з того, що оскільки цивільно-правова відповідальність винного у дорожньо-транспортній пригоді - відповідача ОСОБА_2 була застрахована, що стверджується страховим полісом (а.с. 42) ОСОБА_2 проти відшкодуванням ним завданої шкоди заперечив та подав заяву про залучення до участі у справі як співвідповідача страхову компанію (а.с. 41). Вина у даній ДТП саме відповідача ОСОБА_2 стверджується висновками судової транспортно-трасологічної експертизи від 9 січня 2009 року № 4526 (а.с. 16- 18), з якої вбачається, що винні дії ОСОБА_2 перебували у причиновому зв'язку з фактом ДТП, авто технічної експертизи від 13 січня 2009року № 4527 (а.с. 19- 24), яка взята за основу в постанові Франківського районного суду м. Львова від 04.02.2009 року, якою адміністративну справу відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП провадженням закрито у звязку з відсутністю складу правопорушення в діях зазначеної особи (а.с. 25) та висновком ВДАІ від 30 березня 2009 року за результатами протесту прокурора на дії інспектора ДАІ, який складав протокол по факту даного ДТП, з якого вбачається неправомірні дії інспектора ДАІ за складення протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП на ОСОБА_3 та за не складення такого протоколу відносно ОСОБА_2 - винуватого в даному ДТП (а.с.26) .

Висновки суду повністю відповідають положенням ст. 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі Закон), згідно якої обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників, та ст. 1194 ЦК України, відповідно до якої, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Розмір страхового відшкодування (вартість матеріального збитку), визначено судом на підставі експертного дослідження (а.с. 29-36), такий сторонами не оспорюєтсья. Оскільки сума страхового відшкодування є меншою від ліміту відповідальності страховика, належним відповідачем за вимогою про відшкодування матеріальної шкоди є саме він.

Апеляційним судом враховано, що страхова компанія "Провідна" подала до суду заяву (телеграму), у якій вважає рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, апеляційну скаргу просить відхилити.

Згідно п. 22.3 ст. 22 Закону потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Місцевим судом встановлено, що звертаючись до суду з позовом, заподіяння моральної шкоди позивач обґрунтовував перенесеними психічними стражданнями, моральними переживаннями через технічну несправність його автомобіля, що підпадає під визначення моральної шкоди, наведене у п.3 ст. 23 ЦК України.

За таких обставин, вірним є висновок суду першої інстанції, про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, саме з відповідача ОСОБА_2 Визначаючи розмір моральної шкоди, судом враховано вимоги розумності і справедливості, характер та обсяг душевних страждань, яких зазнав позивач.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з тим, що висновки суду про задоволення позову в частині стягнення в користь позивача зі страхової компанії матеріального збитку та з відповідача ОСОБА_3 моральної шкоди є обґрунтованими, оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують і підстав для його скасування у цій частині не вбачається.

Проте рішення суду в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 понесених витрат ухвалено з помилковим застосуванням процесуальних норм права.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, зокрема належать витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи (п. 5 ч. 3 ст. 79 цього Кодексу).

Звертаючись до суду з вищезазначеним позовом, ОСОБА_3 зазначав, що розмір матеріального збитку, завданого його відповідачем внаслідок ДТП встановлено відповідно до висновку спеціаліста експертного авто товарознавчого дослідження, вартість якого становить 450 грн., що стверджується товарним чеком від 02 грудня 2008 року (а.с. 5-7, 28).

Крім вартості цього дослідження, позивач також просив стягнути вартість проведених Львівським НДІСЕ експертиз у сумі 1 056 грн.51коп. (а.с. 5-7, 37).

Стягуючи цю суму з відповідача по справі ОСОБА_2, місцевий суд не врахував того, що понесені позивачем витрати по оплаті проведених Львівським НДІСЕ експертиз у розумінні ст. ст. 79 та 87 ЦПК України не є судовими витратами по даній цивільній справі.

Такі витрати, були понесені позивачем під час розгляду Франківським районним судом м. Львова справи про адміністративне правопорушення відносно нього, за ст. 124 КУпАП, на підставі поданого ним клопотання із взятим на себе обов'язком оплатити такі (а.с. 14, 15) та не можуть бути відшкодовані йому в межах розгляду даної цивільної справи.

Таким чином, рішення суду, на підставі ст. 309 ЦПК України підлягає зміні, а розмір стягнутих з відповідача ОСОБА_2 сум - зменшенню на 1 056 грн. 51 коп. ( 2 191,12 1 056,51 = 1 134,61), яку позивач не позбавлений можливості отримати у порядку, визначеному Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" або звернутись з відповідним позовом до суду, про відшкодування понесених ним судових витрат у справі про адміністративне правопорушення.

У решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, ч. 1 п. 1,3 ст. 309, ч.2 ст. 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити частково.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 березня 2010 року змінити, зменшивши суму стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 з 2 191 (дві тисячі сто девяносто один) грн.12 коп. до 1 134 (одна тисяча сто тридцять чотири) грн. 61 коп.

У решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржене до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Каблак П.І.

Судді: Кіт І.Н.

ОСОБА_4