Справа № 2-1941/10
Провадження № 2-1941/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2010 року Заводський районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого судді Агєєвої Л.І.

при секретарі Черно А.В.,

адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору довічного утримання,

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2009 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору довічного утримання, мотивуючи тим, що після смерті своєї матері ОСОБА_4 є її спадкоємицею, але отримати свідоцтво про право власності на майно частину домоволодіння в порядку спадкування за законом не може, оскільки є наявним договір утримання, складений на відповідачку. Вважає, що спірний договір був складений незаконно, за відсутності волевиявлення її матері, яка на час складання договору хворіла на тяжку хворобу і не могла розуміти, що робить.

В судовому засіданні позивачка та її представник вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, просила позов залишити без задоволення, пояснила, що покійна ОСОБА_4 сама бажала укласти спірний договір і розуміла, що відбувається.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_5 позов не визнала, просила залишити його без задоволення. Вказала, що спірний договір був складений та посвідчений нею, при цьому ніяких порушень закону з її сторони не було, правові наслідки укладання спірного договору вона сторонам розяснила.

Вислухав сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2, згідно свідоцтва про народження від 16.05.1949 р. серія ЯТ № 422081, прізвище змінено при одружені на Янко (довідка № 3169/04354 від 11.12.2008 р.), є рідною донькою ОСОБА_4, померлої 27 листопада 2008 року (повторне свідоцтво про смерть серія 1-ФП № 091277 від 16.12.2008 р.).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на 1/10 частину домоволодіння № 48 по вул. Дунаєва в м. Миколаєві, з відповідною часткою прилеглих до нього господарських та побутових будівель і споруд, яка належала покійній на підставі договору дарування № 719 від 20.12.2006 року.

Позивачка на підставі ст. 1261 ЦК України звернулася з відповідною заявою про прийняття спадщини до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори, згідно якої була заведена спадкова справа № 94/2009, але отримати свідоцтво про право власності на спірну частину домоволодіння в порядку спадкування за законом позивачка не змогла, так як дізналася, що існує договір довічного утримання, який було укладено на користь відповідачки ОСОБА_3, яка є дружиною племінника померлої і яка під час хвороби останньої надавала їй допомогу і спілкувалася з нею.

Судом також встановлено, що 30.10.2008 року, на підставі п.4 розділу ХУ «Перехідні положення» Конституції України та керуючись Указом Президента України від 23.08.1998 р. № 932/98 «Про врегулювання діяльності нотаріату в Україні», приватним нотаріусом ОСОБА_5 було посвідчено договір довічного утримання (зареєстровано в реєстрі за № 3677), згідно якого ОСОБА_4 передала у власність ОСОБА_3 належну їй на праві власності 1/10 частку домоволодіння № 48 по вул. Дунаєва.

З наданих у суді пояснень приватного нотаріуса ОСОБА_5 та відгуку на позовну заяву вбачається, що спірний договір було посвідчено на дому у ОСОБА_4, яка на той час хворіла і потребувала сторонньої допомоги, але добре розуміла, що відбувається. Спочатку відбулася бесіда з ОСОБА_4, яка сказала, що хоче укласти договір довічного утримання, згідно якого передати у власність відповідачки належну їй частину домоволодіння. Після чого були підготовлені всі необхідні документи, а вже потім, другим разом, договір було підписано сторонами та посвідчено нотаріусом.

Оригінал договору та інші документи до нього було оглянуто в суді (Справа № 2-01 том № 3 Договори про відчуження житлових будинків та документи, на підставі яких вони посвідчувалися а. с. 49-67).

Після смерті ОСОБА_4, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОСОБА_3, є власником 1/10 частки домоволодіння № 48 по вул. Дунаєва в м. Миколаєві (номер витягу 21625986 від 21.01.2009 р.).

Згідно ст. 57 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи на підставі доказів, а саме пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, показань свідків, письмових доказів, висновків експертів і інше.

Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням вищевикладеного та того, що позивачка та її представник крім наданих у суді пояснень, ніяких клопотань, стосовно надання чи витребування доказів в підтвердження своїх вимог не заявляли, суд вважає, що в позові належить відмовити за недоведеністю заявлених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 13, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення набуває законної сили протягом 10 днів.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через місцевий суд шляхом подання в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги або шляхом подання в 10 денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Суддя: Агєєва Л.І.