Справа №22-ц-2863 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2010 року м.Суми

колегія судд ів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого: Смирнової Т.В.

суддів: Гагіна М.В., Ільченко О.Ю.

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства «Сумбуд»

на рішення Зарічного районного суду м.Суми від 25 травня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Сумбуд», ОСОБА_3, треті особи: сектор громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Зарічного ВМ СМВ УМВС України в Сумській області, виконавчий комітет Сумської міської ради, про вселення ОСОБА_2 в спірну кімнату гуртожитку, виселення ОСОБА_3 із спірної кімнати гуртожитку та визнання ордеру виданого на ім'я ОСОБА_3 недійсним

та зустрічним позовом Відкритого акціонерного товариства «Сумбуд» до ОСОБА_2,. треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Дім», ОСОБА_3, сектор громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Зарічного ВМ СМВ УМВС України в Сумській області, виконавчий комітет Сумської міської ради, про усунення перешкод у користуванні спірним житловим приміщенням, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2008 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом до «ВАТ «Сумбуд» та ОСОБА_3, який мотивовано тим, що з 1976 року він разом зі своїми батьками постійно приживав у кімнаті №297 гуртожитку по вул..Кірова, 143, у м.Суми, що належить ВАТ «Сумбуд».

На виконання заочного рішення Зарічного районного суду м.Суми від 14 липня 2007 року у справі за позовом ВАТ «Сумбуд» до ОСОБА_2 його було визнано таким, що втратив право користування вищезазначеною кімнатою у гуртожитку зі зняттям з реєстрації.

Проте, ухвалою Зарічного районного суду м.Суми від 10 липня 2007 року зазначене заочне рішення скасовано, рішенням цього ж суду від 24 січня 2008 року у задоволенні позову ВАТ «Сумбуд» відмовлено.

Оскільки на кімнату №297 відповідачем виданий ордер іншій особі - ОСОБА_3, чим порушено його житлові права, то просив вселити його у кімнату №297 зазначеного гуртожитку, а ОСОБА_3 виселити та визнати недійсним виданий їй ордер.

У червні 2008 року ВАТ «Сумбуд» подано зустрічний позов, який у ході судового розгляду неодноразово уточнювався, та прохав виселити ОСОБА_2 з кімнати №297 гуртожитку по вул.Кірова,143 м.Суми, як особу, яка не має правового статусу наймача та будь-яких інших підстав на отримання житла у гуртожитку.

Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 25 травня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Зобов'язано ВАТ «Сумбуд» надати ОСОБА_2 житлове приміщення - кімнату у будь-якому гуртожитку, що належить йому на праві власності не менше загальної площі 25,5 кв.м. та житлової площі 16,1 кв.м. В іншій частині позову відмовлено за необґрунтованістю.

Стягнуто з ВАТ «Сумбуд» на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 16 грн.

У задоволенні зустрічного позову ВАТ «Сумбуд» відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ВАТ «Сумбуд» посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначене рішення суду, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

При цьому зазначає, що ОСОБА_2В був зареєстрований та проживав у кімнаті №297 у будинку №143 по вул.Кірова у м.Суми, без виданого у встановленому порядку ордеру чи іншого дозволу власника гуртожитку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ВАТ «Сумбуд» - ОСОБА_4, який підтримав доводи апеляційної скарги, представника ОСОБА_2 ОСОБА_5, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на гуртожиток, що розташований за адресою: м.Суми вул.Кірова, 143, останній належить на праві колективної власності ВАТ «Сумбуд».

З поквартирної картки форми Б вбачається, що 01 березня 1977 року в кімнату № 297 у вказаному гуртожитку були поселені та зареєстровані ОСОБА_2 М, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2 позивач за первісним позовом.

Судом також встановлено, що ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2 були зняті з реєстраційного обліку за вказаною адресою 18 червня 1986 року та 20 червня 2001 року ОСОБА_2 знов був зареєстрований у кімнаті зазначеного гуртожитку.

Судом встановлено, що заочним рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 17 квітня 2007 року у справі за позовом ВАТ «Сумбуд» до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, позовні вимоги позивача задоволені, а ОСОБА_2 визнано таким, що втратив право користування кімнатою № 297 у гуртожитку, що знаходиться за адресою: м.Суми, вул.Кірова. 143.

Ухвалою Зарічного районного суду м.Суми від 10 жовтня 2007 року заочне рішення Зарічного районного суду м.Суми за позовом ВАТ «Сумбуд» до ОСОБА_2 скасовано.

Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 24 січня 2008 року в задоволенні позовних вимог ВАТ «Сумбуд» до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, відмовлено. Вказане рішення в подальшому було скасовано за нововиявленими обставинами та за результатами судового розгляду на підставі заяви ВАТ «Сумбуд» цей позов було залишено без розгляду.

23 травня 2007 року ОСОБА_2 був знятий з реєстрації за місцем проживання - м.Суми, вул.Кірова, 143 /297.

16 жовтня 2007 року ВАТ «Сумбуд» було видано тимчасовий ордер на відомчу житлову площу гуртожитку № 143 на кімнату 297 гр. ОСОБА_3, де остання зареєструвалася та проживає.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2, місцевий суд виходив з того, що права позивача порушені, а тому ВАТ «Сумбуд» зобовязано забезпечити позивача житловим приміщенням у будь-якому гуртожитку рівноцінним кімнаті №297, що знаходиться по вул..Кірова,143 у м.Суми.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову суд виходив з того, що доводи позову є припущенням, а вимога не носить правового характеру і судовому захисту не підлягає.

Проте, повністю погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов цих висновків неповно зясувавши всі обставини справи, без належної оцінки всіх зібраних доказів, що призвело до помилкового висновку та застосування норм матеріального права.

Порядок користування приміщеннями у гуртожитках, надання житлової площі на проживання в них визначається Житловим кодексом України.

Виходячи із зазначеного, при вирішенні питань, повязаних з тим, чи має право ОСОБА_2 на користування житловим приміщенням у гуртожитку, необхідно виходити із положень вказаного Кодексу.

Статтею 127 ЖК України визначено, що гуртожитки використовуються для проживання в них робітників, службовців студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання.

Жила площа у гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації та відповідно профспілкового комітету.

Підставою для вселення у гуртожиток є виданий на підставі такого рішення ордер (ст.ст.128, 129 ЖК України).

Як вірно встановлено місцевим судом, у березні 1977 року у кімнату №297 гуртожитку по вул..Кірова, 143 у м.Суми були поселені та зареєстровані ОСОБА_8, його дружина ОСОБА_6 та їх сини ОСОБА_9 і ОСОБА_2.

18 червня 1986 року дружина основного наймача вищезазначеної кімнати гуртожитку ОСОБА_6 разом з синами ОСОБА_2 та ОСОБА_7 були зняті з реєстраційного обліку за адресою гуртожитку у звязку з вибуттям на інше місце постійного проживання, а саме: квартиру АДРЕСА_1 (а.с.132-134).

Зазначені обставини визнаються сторонами, ВАТ «Сумбуд» не оспорюється законність надання ОСОБА_8 житлової площі у гуртожитку.

15 червня 2001 року ОСОБА_8 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 26 липня 2001 року (а.с.60).

ОСОБА_2 зареєструвався у спірну кімнату гуртожитку лише 20 червня 2001 року, тобто після смерті свого батька (а.с.61).

Але, у порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, ОСОБА_2 не надав суду доказів на підтвердження того, що він займав спірну кімнату гуртожитку як член сімї основного наймача та з дозволу власника гуртожитку.

Внаслідок зазначених обставин, ОСОБА_2, після смерті свого батька ОСОБА_8, не набув самостійного права на житлову кімнату у гуртожитку незалежно від часу користування, а тому відповідно до положень ст.99 ЖК України підлягає виселенню як тимчасовий мешканець без надання іншого житлового приміщення.

Оскільки ОСОБА_2 не набув на законних підставах права користування житловим приміщенням гуртожитку, то його позов, як спосіб захисту, про вселення, реєстрацію, а також визнання недійсним ордеру, виселення ОСОБА_3 та зняття її з реєстрації задоволенню не підлягає.

За таких обставин, оскаржуване рішення місцевого суду, згідно положень пунктів 1, 3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову «ВАТ «Сумбуд» щодо виселення ОСОБА_2 із кімнати №297 гуртожитку по вул.Кірова, будинку №143 у м.Суми без надання іншого жилого приміщення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.п.3, 4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Сумбуд» задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м.Суми від 25 травня 2010 року у даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Позов Відкритого акціонерного товариства «Сумбуд» задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 із кімнати №297 будинку №143 по вул.Кірова у м.Суми без надання іншого жилого приміщення.

Рішення набрало законної сили з моменту проголошення і з цього може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: