Справа № 2-2721/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2010 року м. Кілія

02 червня 2010 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Бошкова М.І.

при секретарі Іваненко В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кілія цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

про

визнання права власності на спадщину

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача за довіреністю звернулася до суду з позовом про визнання, в якому вказала, що мати позивача - ОСОБА_2 при житті володіла житловим будинком з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Білгородський канал, 52. В 1996 році померла ОСОБА_2, після смерті якої позивач, як єдиний спадкоємець за законом, фактично прийняв спадщину так як вступив в управління та володіння спадковим майном, спадкових прав на нерухоме майно спадкоємцем оформлено не було. Правовстановлюючих документів на житловий будинок під час життя спадкодавця належним чином оформлено не було. У зв'язку з неможливістю оформити спадкові права інакше, ніж у судовому порядку, представник позивача просить суд визнати за позивачем, як за єдиним спадкоємцем за законом право на спадщину на житловий будинок після смерті ОСОБА_2, та, відповідно, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Білгородський канал, 52.

Представник позивача у судовому засіданні підтвердила пред'явлені позовні вимоги.

Судом були встановлені наступні юридичні факти з певними їм правовими відносинами, а саме:

Як вказано в свідоцтві про народження серія ЯШ № 908092 від 19.08.1980 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Як вказано в свідоцтві про право власності на будівлі № 256 від 1953 року, видане Вилківським БТІ, житловий будинок в м. Вилкове по вул. Білгородський канал, 44 (нин. 52) належить на праві приватної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_2. В відповідному свідоцтві про право на спадщину за законом від 03.11.1965 року вказано, що ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4.

ОСОБА_2 на підставі рішення виконкому Вилківської міськради № 294 від 25.11.1963 року був наданий дозвіл на знесення старого житлового будинку на земельній ділянці, що розташована в м. Вилкове по вул. Білгородський канал, 50 та будівництва на ній нового житлового будинку, про що був складений відповідний проект забудови земельної ділянки та дозвіл на ведення будівельних робіт.

ОСОБА_2 померла 03.05.1996 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серія І-ЖД № 102790 від 04.05.1996 року.

В технічному паспорті, складеному КП «Кілійське РБТІ та РОН» 29.03.2010 року вказано, що житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який знаходиться в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Білгородський канал, 52 складається з: літ. А - житловий будинок (складається з 1-1 коридор, 1-2 житлова кімната, 1-3 житлова кімната, 1-4 житлова кімната, 1-5 кухня, 1-І прихожа), літ. Б - сарай, літ. В - вбиральня, № 1-2 - надвірні споруди та розташований на земельній ділянці площею 1146,3 кв.м..

Згідно з статтею 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. ст. 328, 386, 392 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності: власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право

оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народження після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Як встановлено ч.З ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до роз'яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.05.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про призначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватися у судовому порядку.

У судовому засіданні судом було встановлено, що на підставі відповідного свідоцтва про спадщину за законом мати позивача - ОСОБА_2 стала виключним власником житлового будинку в м. Вилкове по вул. Білгородський канал, 52. Після смерті ОСОБА_2, як наслідок фактичного прийняття спадщини та спадкового правонаступництва, позивач, як єдиний спадкоємець за законом, що претендував на спадщину, став власником такого житлового будинку відповідно до положень ст. 549 ЦК (редакція 1963 року), що мав юридичну силу та застосовувався відносно спадкових правовідносин на момент смерті спадкодавців, тобто відкриття спадщини, так як фактично вступив в володіння та управління спадковим майном. Спадкоємець, вступивши в володіння та управління спадковим майном, не звертався до нотаріальної кантори за належним оформленням спадкових прав, на даний момент оформлення спадкових прав позивача на таке майно можливе лише у судовому порядку. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, судом не виявлено.

Дослідивши письмові докази по справі, заслухавши пояснення представника позивача у судовому засіданні, беручі до уваги досліджені факти правонаступництва, у тому числі й спадкових прав спадкодавців законним спадкоємцям, та у зв'язку з неможливістю оформити спадкові права інакше, ніж у судовому засіданні, суд вважає пред'явлений позов, таким, що є заснованим на законі, не порушує законних прав та інтересів інших осіб, невизнане право підлягає захисту відповідно до положення п. 1 ч.2 ст. 16 ЦК України, тобто, шляхом визнання такого права, а тому, враховуючі вищенаведене, задовольняє позов у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 3,4, 8, 107, 209, 210, 212-215 ЦПК України та ст. ст. 15, 16,316,318,319,328,331 ч.2, 386 та 392, 1261-1268 ЦК України суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Білгородський канал, 52 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_1 ПрасковіїКалинівни, померлої 03.05.1996 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Білгородський канал, 52 на земельній ділянці площею 1146,3 кв.м..

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_5