Справа №2-610/10
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2010 року

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі

Головуючої судді Панасенко О.П.

При секретарі Гаркавенко Г.О. з участю позивача і представників сторін розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Марганці справу за позовом ОСОБА_1 до ВАТ „Марганець кий гірничо- збагачувальний комбінат про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2010 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 15000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди в звязку з тим, що в внаслідок професійного захворювання в 2009 році він був визнаний інвалідом 3 групи з втратою 65% працездатності. Він переносить моральні страждання, змушений додавати зусиль по організації життя.

В судовому засіданні позивач просив задовольнити позов.

Представник позивача ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги і пояснив, що позивач багато років працював в ВАТ „МГЗК. Підприємство не забезпечило належних умов праці, що призвело до професійного захворювання. Позивач став інвалідом, змушений лікуватися. Він вважає, що саме роботодавець повинен відшкодувати нанесену шкоду.

Представник відповідача ВАТ „ МГЗК ОСОБА_3 позов не визнала і пояснила, що законом обовязок відшкодування шкоди покладений на ФССНВВ. Позивач знав, що буде працювати у шкідливих умовах праці, за що сплачується підвищена заробітна плата, та погодився на це. Крім того, позивачем не доведена наявність моральної шкоди, а також сума відшкодування позивачем не доведена.

Факт встановлення професійного захворювання, час перебування на лікуванні, встановлення відсотку втрати працездатності в суді не оспорювалися.

Судом досліджені медичні документі, надані позивачем, щодо стану його здоров'я.

Суд приходить до наступного:

Позивач працював в ВАТ МГЗК з 1986 року. 23.03.2009 року був складений акт розслідування хронічного професійного захворювання, яке виникло внаслідок праці в умовах несприятливого мікроклімату, пилу, марганцю.

08 квітня 2009 року МСЕК встановила позивачеві втрату працездатності внаслідок професійного захворювання у розмірі 65% та встановила йому 3 групу інвалідності.

З 2001 року обовязок відшкодування шкоди, в тому числі і моральної, покладено на ФССНВВ. Але в 2007 році після внесення змін в законодавство ФССНВВ звільнений від відшкодування моральної шкоди.

Втрата працездатності та інвалідність встановлені позивачеві в 2009 році, тому підстав для стягнення з Фонду немає.

Згідно з ст..1167 ЦК України, як загальною нормою закону, яка стосується всіх випадків відшкодування шкоди, моральна шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала, при наявності її вини.

Позивач працював у небезпечних для здоров'я умовах, а вина відповідача полягає в незабезпеченні належних умов праці, або в неприйнятті заходів для максимального зменшення шкідливого впливу небезпечних умов, тобто в порушенні вимог ст. 153 КЗпП.

За моральну шкоду, спричинену працівникові під час виконання трудових обов'язків несе організація, з якою працівник перебуває у трудових відносинах.

За ст..237-1 КЗпІІ відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівникові проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків, і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд вважає, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди, і вважає наявність моральної шкоди доведеною.

Внаслідок професійного захворювання позивач багато часу проводить на лікарняному. Це підтверджується обєктивними даними - виписками з лікарень. Перебування в лікарні, навіть при відшкодуванні вартості всіх ліків, не може не викликати моральних страждань, тому що це є обмеженням для людини на вибір способу життя, пересування, тощо.

Тому суд не може погодитись з поясненнями представника відповідача про те, що сам факт перебування в лікарні, погіршення стану здоровя не може бути доказом моральних страждань.

Суд враховує при визначенні суми відшкодування ту обставину, що відповідачем також приймалися деякі міри по зменшенню шкідливого впливу на здоровя робітника. В підприємстві є санаторій-профілакторій, позивач міг проходити профілактику та лікування щороку, що могло б суттєво зменшити шкідливі наслідки важкої праці.

Суд вважає справедливою, такою, що відповідає нанесеної шкоді, є сума в 6500 грн.

Відшкодування шкоди за статтями 237-1 КЗпП та 1167 ЦК України не передбачає звільнення від сплати податків. Тому податковим агентом, яким є відповідач, повинно бути проведене утримання всіх належних платежів.

Вимоги щодо сплати допомоги адвоката підлягають частковому задоволенню. Ст.84 ЦПК України передбачене тільки відшкодування правової допомоги, а не оплата представництва в суді. Тому суд стягує з відповідача тільки витрати позивача по оплаті позовної заяви, яка, як в встановлено в судовому засіданні, склала 100 грн.

Керуючись ст. 10,60 209, 212, 214 ЦПК України, суд, - ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ВАТ „Марганець кий гірничозбагачувальний комбінат на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 6500 грн, 100 грн за складання позовної заяви, а всього 6600 грн з утриманням з зазначеної суми податковим агентом податків за законом ,.Про податок з доходів фізичних осіб,.

Стягнути з ВАТ „Марганець кий гірничозбагачувальний комбінат на користь держави судовий збір 8,5 грн і витрати на інформаційно-технічне забезпечення 37 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про оскарження рішення може бути подана протягом 10 днів після його проголошення. Апеляційна скарга може бути подана протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Марганецький

міський суд.