12.10.10 , ОСОБА_1
Апеляційний суд Херсонської області
Справа 22-7070 Головуючий в суді 1 інстанції ОСОБА_2
Категорія 57 Доповідач Орловська Н.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року жовтня місяця 12 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Орловської Н.В.

Суддів Майданіка В.В.

ОСОБА_1

при секретарі Дягілевій В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Іванівському районі Херсонської області на рішення Іванівського районного суду Херсонської області від 02 вересня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Іванівському районі Херсонської області про визнання бездіяльності неправомірної та зобовязання вчинити певні дії,

В с т а н о в и л а:

В серпні 2010р. ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до управління Пенсійного Фонду України в Іванівському районі Херсонської області ( надалі УПФ) про визнання дій УПФ щодо нарахування та виплати не в повному обсязі та стягнення недоплаченої щомісячної соціальної допомоги дітям війни за 2007, 2008, 2009 роки, вказуючи, що вона має право на правовий статус дитини війни та доплати до пенсії, встановленої Законом України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 р. № 2195-1У в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2007р.

Просила визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо неперерахування їй пенсії, зобов'язати здійснити перерахування такої доплати і забезпечити виплату заборгованості за період з 01.01.2007р. по 31.12.2009р. включно в розмірі 30 % щомісячно.

Рішенням Іванівського районного суду Херсонської області від 02 вересня 2010р. позовні вимоги задоволені частково. Визнано неправомірною бездіяльність УПФ щодо перерахунку і виплати щомісячного підвищення на 30% мінімальної пенсії за віком, передбаченого ст..6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Зобов'язано УПФ здійснити дії по нарахуванню та виплаті ОСОБА_3 допомоги дітям війни в розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком в розмірі , встановленому ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 09 липня 2007р. по 31 грудня 2007р., з 22 травня 2008р. по 31 грудня 2008р. та з 01 січня 2009р. по 31 грудня 2009р. з урахуванням виплачених 10% щомісячної грошової державної соціальної допомоги. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України Іванівському районі Херсонської області посилається на незаконність судового рішення, просить його скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки Державним Бюджетом України за 2007-2009р. не передбачене повне фінансування зазначених позивачем виплат.

Письмових заперечень до суду апеляційної інстанції не надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність судового рішення, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач отримує пенсію за віком та належить до категорії громадян, яким встановлено статус дитини війни.

Згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004р. № 2195-1У ( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) дітям війни пенсії або що місячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, яка виплачується замість пенсії, підвищується на 30% від мінімальної пенсії за віком.

Дія вказаної норми закону зупинена згідно п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний Бюджет на 2007 рік» від 19.12.2006р. № 489-У із урахування ст. 111 цього Закону. Однак рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007р. № 6-рп/2007 положення п.12 ст.71 та ст. 111 Закону № 489-У визнано неконституційними.

Також рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. № 10 рп/2008 визнані неконституційними норми Закону України від 28.12.2007р? № 107-1У «Про Державний бюджет на 2008р. про внесення змін, зокрема, до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Після ухвалення наведених рішень Конституційного суду України продовжила дію ст. 6 Закону України №2195-1У, тоді як відповідач, як орган уповноважений здійснювати призначення та виплату пенсій і доплат до них, відповідні нарахування до пенсії позивача в обсязі встановленому вказаною нормою Закону не здійснив, а тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо визнання протиправною бездіяльність УПФ з покладанням на нього обов'язку здійснити відповідні нарахування та забезпечити виплату заборгованих позивачу сум у визначений судовим рішенням період за рахунок коштів Державного бюджету України.

Крім того, ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у редакції від 18.11.2004 року, чинна у 2009 року, тому нарахування та виплата у 2009 році дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватись відповідно до норм Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Позбавлені правового обґрунтування доводи апеляційної скарги відносно законодавчої невизначеності розрахункового критерію для обчислення, витребуваної позивачем доплати, оскільки Постановою Кабінету Міністрів України від 30.05. 1997р. № 523,( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що обчислення і призначення зазначених пенсій здійснюється на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Положення цієї постанови стосовно критеріїв визначення розміру пенсій відповідають змісту ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 р.№2195.

Отже розрахунковим критерієм для призначення пенсії зазначеним категоріям осіб є мінімальна пенсія за віком, розмір якої на підставі ч.3 ст. 28 Закону України «Про загально обов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. № 1058-1У .

Крім того, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, а також враховуючи, що чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. № 1058-1У, суд першої інстанції обґрунтовано визнав, що при розрахунку пенсії, передбаченої ст.6 Закону України № 2195 визначений цими нормами розмір виплати позивачу не може бути зменшені межами виплат, встановленими п.8 постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008р. «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», діючої з 22.05.2008р.

Також неприйнятними є доводи апеляційної скарги щодо правомірності дій відповідача, позбавленого можливості реалізації програми з доплат дітям війни через недостатність їх бюджетного фінансування, оскільки питання фінансування передбачених законодавством виплат не є предметом спору у даній справі, а недостатність бюджетних коштів для виконання покладених на відповідача обов'язків у спірних правовідносинах виходять за межі заявлених вимог та не є предметом судового розгляду.

Враховуючи, що справу розглянуто з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Іванівському районі Херсонської області відхилити.

Рішення Іванівського районного суду Херсонської області від 02 вересня 2010р. залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно з моменту проголошення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді