Ленінський районний суд м. Запоріжжя
№ 2-102/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2010 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого- судді Нікітенко Н.П., при секретарі Висоцькій О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі в приміщенні Ленінського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОП Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації про визнання одноосібного права приватної власності на квартиру та за позовом ОСОБА_2, яка діє від свого імені та від імені неповнолітніх дітей ОСОБА_3 і ОСОБА_4, треті особи ОП Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання договору частково недійсним та визнання права власності.

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, в якому просив визнати за ним право одноосібної приватної власності на квартиру на квартиру АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1, в якому просила поновити строк позовної давності , визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, укладений 22.08.02 між ОСОБА_6, яка діяла в інтересах ОСОБА_7 і ОСОБА_8 та ОСОБА_1 та посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстраційним номером 838 та визнати за нею, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності на ? частини спірної квартири за кожним відповідно.

Ухвалою Ленінського районного суду від 14.10.2009 року справи за обома позовами обєднані в одне провадження.

У позовній заяві позивач ОСОБА_1 зазначив, що 22.08.02 ним була придбана за 36040,00 грн. трикімнатна квартира АДРЕСА_2. Відповідний договір купівлі-продажу засвідчений приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу ОСОБА_5 На придбання спірної квартири грошові кошти у повному розмірі були йому надані його батьками: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , відповідачка ОСОБА_2 будь-яких вкладень у придбання спірної квартири не робила.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник підтримали позов у повному обсязі та просили його задовільнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. З цих самих обставин проти позову ОСОБА_2 заперечують та просять залишити його без задоволення.

Позивач ОСОБА_2 проти задоволення позову ОСОБА_1 заперечує. У своїй позовній заяві зазначила, що спірну квартиру придбано цілком за грошові кошти, виручені від продажу 24.10.2001 року квартири АДРЕСА_3, яка належала на праві спільної сумісної власності їй, ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Після продажу даної квартири вона разом з чоловіком-Капітаном О.А., та їх неповнолітніми дітьми - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виїхали на постійне проживання до Ізраїлю, а в 2002 році повернулись в Україну. Кошти , отримані від реалізації квартири по вул.. Козачій в Ізраїлі не витрачали , а після повернення на Україну витратили ці кошти на придбання квартири по вул.. Звенигородський.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_11 підтримали свій позов у повному обсязі та просили його задовільнити, посилаючись на обставини, викладені у ньому. З цих самих обставин проти позову ОСОБА_1 заперечують та просять його залишити без задоволення.

Представник органу опіки та піклування Ленінської районної державної адміністрації в м. Запоріжжі проти позову ОСОБА_1 не заперечує . Проти позову ОСОБА_2 заперечую , у судовому засіданні, пояснив, що матеріально-правові підстави для виділення неповнолітнім дітям подружжя ОСОБА_2 частки у спірній квартирі відсутні , так як батьки неповнолітніх розпорядились їх правом власності при продажу квартири по вул.. Козачій в м. Запоріжжі та продали її перед виїздом до Ізраїлю. В придбаній квартирі по вул.. Звенигородській м. Запоріжжя неповнолітні діти ОСОБА_2 права не мають.

Допитана в судовому засіданні нотаріус ОСОБА_5 суду пояснила , що обставин купівлі-продажу квартири по вул.. Звенигородській не пам»ятає , які та чиї кошти були сплачені за квартиру не знає , суду пояснила , що квартира , якщо придбана в період шлюбу, є сумісною власністю подружжя.

Представник ЗМБТІ у судове засідання не зявився, надіслав суду заяву про слухання справи за його відсутності.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, представника органу опіки та піклування , нотаріуса , суд вважає позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обґрунтованим , але таким , що підлягає частковому задоволенню , а позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні спарви не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_4. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 15.02.2001 № 132, виданого Жовтневою районною державної адміністрацією. ( а.с. 48) Розпорядженням голови Жовтневої районної державної адміністрації від 24.10.2001року № 1433 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було надано дозвіл на продаж квартири по вул. Козачій від імені своїх неповнолітніх дітей. У звязку з виїздом родини на постійне місце проживання до Ізраїлю дозвіл на продаж квартири було надано без зобовязання батьків придбати житло на користь дітей. ( а.с. 38,39,41 ). Вказані обставини не заперечуються сторонами у справі.

Після повернення до України у звязку з несприятливими умовами проживання в Ізраїлі ОСОБА_1 під час перебування у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 22.08.2002 року уклав договір про купівлю за 36040 грн. трикімнатної квартири АДРЕСА_2. Відповідний договір купівлі-продажу засвідчений приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований у Книзі реєстрації нотаріальних дій за номером 838. Перехід права власності зареєстровано ОП Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації. (а.с. 7) . Дана обставина також не заперечується сторонами.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що він є батьком ОСОБА_1 Після повернення сина разом з родиною з Ізраїлю ним були надані ОСОБА_1 грошові кошти в еквіваленті 7000 доларів США на придбання спірної квартири. Спірна квартира була придбана саме за ці кошти. Письмової угоди про надання даних грошових коштів не укладалось.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що вона є матірю ОСОБА_2 Після повернення з Ізраїлю її донька разом з чоловіком та їх дітьми мешкала протягом близько трьох місяців в її квартирі. Вона бачила, що ОСОБА_2 привезла з Ізраїлю з собою більше 10000 доларів США. Донька їй пояснила, що це кошти від продажу квартири по вул. Козачій та зекономлені в Ізраїлі.

Оцінюючи пояснення свідка ОСОБА_9 суд виходить з того, що відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.09 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», виходячи зі змісту с.1 ст. 218 ЦК України не може доводитись свідченнями свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення.

Відповідно до ч.2 ст. 224 ЦК України (в ред. 1963 року), чинного на момент купівлі спірної квартири, договір дарування валютних цінностей на суму більше 50 крб. вимагав письмової форми та мав бути нотаріально посвідчений.

Згідно ст. 375 ЦК України (в ред. 1963 року) договір позики на суму більше 50 крб. Також мав бути укладений у письмовій формі. Оскільки суду не надані письмові докази укладання між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 договору дарування або договору позики, суд відповідно до ч.1 ст. 59 ЦПК України не бере до уваги покази ОСОБА_9 як недопустимі.

Оцінюючи пояснення свідка ОСОБА_12, суд зазначає, що її проінформованість щодо джерела грошових коштів, на які була придбана спірна квартира, виходить з пояснень її доньки, тобто особи, зацікавленої у результаті розгляду справи. Крім того, відповідаючи на запитання представника ОСОБА_1 , свідок ОСОБА_12 пояснила, що вона точно не може назвати джерело походження грошових коштів, які були привезені подружжям ОСОБА_1 з Ізраїлю. Будь-яких інших обставин, які мають значення для справи, свідок не повідомила.

Таким чином, суду не надано переконливих та допустимих доказів того, що спірна квартира придбана саме за рахунок коштів, виручених від продажу квартири по вул. Козачій. Пояснення сторін щодо витрачання коштів, отриманих від продажу квартири по вул. Козачій, та джерела доходів в Ізраїлі носять суперечливий характер та не є доказами відповідно до ст. 62 ЦПК України, абз.2 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 „Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції.

Крім того, позивачем ОСОБА_1 не надано допустимих доказів того, що спірна квартира придбана ним за рахунок коштів, одержаних в дар або в порядку спадкування від батьків.

Таким чином, суд приходить до висновку, що спірна квартира придбана подружжям ОСОБА_1 під час перебування у шлюбі, тобто є їх спільною сумісною власністю.

Відповідно до п.4 Перехідних положень ЦК України до прав і обовязків, які виникли до 01.01.2004 року застосовуються положення ЦК України в редакції 1963 року. Згідно ч.2 ст. 2 ЦК України (в ред. 1963 року) сімейні відносини регулюються відповідно сімейним законодавством.

Відповідно до ч.1 ст. 22 КпШС майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною власністю. Згідно ч.1 ст. 17 Закону України „Про власність інші члени сімї мають право на майно у спільній сумісній власності лише у тому разі, якщо майно було придбане внаслідок їхньою праці спільно з іншими членами сімї.

Таким чином, за ОСОБА_1 не може бути визнане право одноосібної приватної власності на спірну квартиру, а може бути визнано лише право власності на ? на неї. Тобто його позов підлягає частковому задоволенню.

Задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 взаємо виключає задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, оскільки дані позови за своїм змістом є зустрічними.

Крім того, як пояснила ОСОБА_2 їй було відомо про факт укладання договору купівлі-продажу спірної квартири, вона була присутньою при його оформленні у нотаріуса, мала вільний доступ до документів на спірну квартиру. ОСОБА_2, яка виступає від імені свої неповнолітніх дітей, було відомо або вона могла довідатись, що договір купівлі-продажу спірної квартири, не укладався від імені її дітей, починаючи з 22.08.2002 року .

Згідно ст. 257 ЦК України позовна давність до вимог, що заявлені ОСОБА_2, встановлена строком у три роки. Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, строк позовної давності щодо позовних вимог ОСОБА_2 сплив 22.08.2005 році.

У судовому засіданні представником позивача ОСОБА_1 ОСОБА_13 зроблено заяву про застосування позовної давності до позовних вимог ОСОБА_2

Оцінюючи дану заяву, суд приходить до висновку, що вона відповідає фактичним обставинам, встановленим у судовому засіданні. Позивачем ОСОБА_2 не надано доказів, які були б підставами для зупинення строку позовної давності або для його відновлення. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Крім того, позовні вимоги позивача ОСОБА_2 суперечать одна іншій, оскільки суд не може визнати недійсним договір, який є юридичною підставою для набуття права власності на майно, та водночас визнати право власності на частку у цьому ж майні. Твердження позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_11 про те, що право власності на спірну квартиру належить у рівних частках, тобто по ?, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, і дана обставина встановлена рішенням апеляційного суду Запорізької області від 14.06.2007 у справі № 22-2017/2007 не приймаються судом до уваги, оскільки вказане рішення скасовано у повному обсязі ухвалою Верховного Суду України від 09.04.2008 року (а.с.95,96)

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача за первісним позовом судових витрат та витрат на правову допомогу, суд бере до уваги, що позивачем ОСОБА_1 сплачено державне мито у розмірі 360 грн 40 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30,00 грн. . Дані витрати підлягають частковому стягненню з ОСОБА_2 відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України у розмірі 180 грн 20 коп. та 15,00 грн. відповідно витрат на сплату державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 257, 261, 267, п.4 Перехідних положень ЦК України, ст.2 ЦК України в ред. 1963 року, ст. 22 КпШС, ч.1 ст. 17 Закону України „Про власність, ст. ст. 10, 11, 60, 64, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОП Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації про визнання одноосібного права приватної власності на квартиру задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? квартири АДРЕСА_1.

У задоволенні позову ОСОБА_2, яка діє від свого імені та від імені неповнолітніх дітей ОСОБА_3 і ОСОБА_4, треті особи ОП Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, до ОСОБА_1 про визнання договору частково недійсним та визнання права власності-відмовити .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 180 грн 20 коп . - витрат на сплату державного мита та 15 грн. - витрат на правову допомогу, а всього грошові кошти в сумі 195 грн 20 коп.

Заява про апеляційне оскарження рішення подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без заяви про апеляційне оскарження, якщо вона подана в межах десятиденного строку з дня проголошення рішення.

Рішення набирає чинності після закінчення десятиденного строку для подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у двадцятиденний строк, рішення набирає чинності після закінчення цього строку.

Суддя Нікітенко Н.П.