АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: «договірні правовідносини» ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2010 року. м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді: Солодкова А.А.,

суддів: Піддубного Р.М., Даниленка В.М.,

при секретарі: Соколовій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 3 листопада 2010 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «ОСОБА_4 Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановила:

У жовтні 2010 року Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_4 Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «ОСОБА_4 Аваль» (ПАТ «ОСОБА_4 Аваль») звернулось до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначило, що 19 липня 2007 року між ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» і ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 014/1742/82/89667, за умовами якого банк надав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 91 800 доларів США, а останній зобов'язувався повернути банку цю суму у строк до 19 липня 2017 року відповідно до графіку погашення кредиту та сплачувати за користування кредитом проценти із розрахунку 13,5 % річних. З метою забезпечення належного виконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором, 19 липня 2007 року позивачем зі ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 014/1742/82/89667, за умовами якого вона виступила поручителем ОСОБА_2 та зобовязалась відповідати у повному обсязі за його зобовязаннями, що виникають із договору кредиту.

Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_2 свої договірні зобов'язання щодо своєчасного погашення кредиту та сплати процентів належним чином не виконує, ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» просило стягнути солідарно зі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виниклу станом на 22 вересня 2010 року: заборгованість за кредитом у розмірі 80 341,40 дол. США, 20 701, 19 дол. США заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом, 23 530,84 та 26 837,49 дол. США пені за прострочення виконання зобовязань щодо погашення кредиту та сплати процентів відповідно, 921,81 дол. США штрафу, а всього стягнути 152 332, 73 дол. США, що за курсом Національного Банку України становить 1 206 353, 36 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкові від 3 листопада 2010 року позов задоволено. Ухвалено стягнути солідарно зі ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «ОСОБА_4 Аваль» суму заборгованості за кредитним договором № 014/1742/82/89667 від 19 липня 2007 року у розмірі 1 206 353, 36 грн. та по 910 грн. судових витрат з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просили рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначили, що суд розглянув справу за відсутності відповідачки ОСОБА_3, яка не зявилась в судове засідання з поважних причин, у рішенні суду невірно зазначено про визнання відповідачем ОСОБА_2 в судовому засіданні позову. Крім того, вказали, що за відсутності позовних вимог про розірвання кредитного договору, судом безпідставно ухвалено рішення про стягнення з них всієї суми кредиту, строк повернення якого, відповідно до умов договору не настав.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ПАТ «ОСОБА_4 Аваль», суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_2 належним чином умови укладеного між ним та позивачем кредитного договору не виконував, що є підставою для стягнення в солідарному порядку з нього та поручителя заборгованості за кредитом, процентами за користування ним, а також передбачених кредитним договором пені та штрафу за весь час прострочення грошового зобовязання.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 19 липня 2007 року між ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» і ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 014/1742/82/89667, за умовами якого банк надав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 91 800 доларів США, а відповідач зобов'язувався повернути банку цю суму у строк до 19 липня 2017 року відповідно до графіку погашення кредиту та сплачувати за користування кредитом проценти із розрахунку 13,5 % річних.

Відповідно до ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК.

Встановлено та не заперечується сторонами, що відповідач ОСОБА_2 належним чином передбачені кредитним договором зобовязання щодо своєчасного погашення кредиту та сплати процентів не виконав.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі ст. 546 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 10.1 кредитного договору за порушення строків повернення кредиту, процентів за користування кредитом, Позичальник сплачує Кредитору пеню у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу та штраф за кожен день прострочки.

Згідно зі ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як убачається із матеріалів справи, з метою забезпечення своєчасного і повного виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, 19 липня 2007 року між ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 014/1742/82/89667, за умовами якого вона виступила поручителем ОСОБА_2 та зобовязалась відповідати у повному обсязі за належне виконання ним взятих на себе зобовязаннями, що виникають із договору кредиту.

Відповідно до ст.ст. 553, 554 ЦК за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Порушення відповідачем ОСОБА_2 умов укладеного між ним та позивачем кредитного договору щодо своєчасного повернення одержаних за цим договором грошових коштів та сплати процентів за користування кредитом, а також розмір виниклої у звязку з цим заборгованості відповідачами не оспорюється.

Таким чином, встановивши порушення відповідачем ОСОБА_2, зобовязань, що випливають із договору кредиту, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення в солідарному порядку з нього та поручителя ОСОБА_3 виниклої станом на 22 вересня 2010 року заборгованості за кредитним договором, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 80 341,40 дол. США, за процентами за користування кредитом у сумі 20 701, 19 дол. США, 23 530,84 та 26 837,49 дол. США пені, 921,81 дол. США штрафу за прострочення виконання зобовязань щодо погашення кредиту та сплати процентів відповідно.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 3 листопада 2010 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя

Судді