Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2010 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді - Галагана О.В.,

при секретарі - Мосійчук А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за позовом ОСОБА_1 до директора Державного Кіровоградського сокоекстрактового заводу ОСОБА_2, Державного Кіровоградського сокоекстрактового заводу про визнання наказу недійсним та стягнення заробітної плати, незаконно утриманих профвнесків, моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, збільшивши розмір позовних вимог просить суд визнати

недійсним наказ №8 від 26.10.2009 року «Про зміну режиму підприємства» Державного

Кіровоградського сокоекстрактового заводу; стягнути із Державного Кіровоградського

сокоекстрактового заводу на його користь 130 грн. 47 коп. незаконно утриманих

профспілкових внесків ; 6880 грн. 48 коп. заробітної плати за час простою з січня по

жовтень 2010 року та з відповідача директора Державного Кіровоградського

сокоекстрактового заводу ОСОБА_2 на його користь на

відшкодування моральної шкоди 3000 грн. Вимоги мотивує тим, що він перебуває в

трудових правовідносинах із відповідачем ОСОБА_3 Кіровоградським

сокоекстрактовим заводом з 1997 року по даний час. Наказом №8 від 26.10.2009 року « Про зміну режиму підприємства» відповідач встановив неповний робочий день для всіх працівників з оплатою праці пропорційно відпрацьованому робочому часу на термін з 01.01.2010 року по 31.12.2010 року. Про те, що його право порушено відповідачем від дізнався з листа державної інспекції праці від 10.06.2010 року. Із вказаним вище наказом його ніхто не ознайомлював, не запитував згоди на роботу в нових умовах праці. На даний період підприємство працює в режимі неповного робочого часу, а фактично в простої, оплата праці працівникам проводиться пропорційно відпрацьованого часу, що суперечить умовам колективного договору та ст. 97 КЗпП України. Крім того, з нього незаконно утримувались підприємством щомісячно профспілкові внески. Заяви на їх утримання він не писав , в первинній профспілковій організації ніколи не перебував. Вважає, що саме директор підприємства ОСОБА_2, порушуючи його законні трудові права, а саме: недоотримання ним заробітної платні, не визначеність режиму його роботи на підприємстві, ігнорування директором організації праці, а зокрема погіршення умов його трудового договору, має відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 3000 грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, на їх обґрунтування послався на обставини, які викладені у позовній заяві та доповненнях до неї.

Відповідачі - директор Державного Кіровоградського сокоекстрактового заводу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Кіровоградський сокоекстрактовий завод, їх представники в судове засідання не з»явились, повідомлялись, заперечень на

позов не подавали.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, шо відповідає положенням ст.224ЦПК України.

Судом встановлено, що позивач з 1997 року перебуває в трудових правовідносинах із відповідачем ОСОБА_3 Кіровоградським сокоекстрактовим заводом .

Наказом директора ОСОБА_2 від 26.10.2009 року №8 « Про зміну

режиму роботи підприємства» працівники підприємства переведені з 01.01.2010 року по

31.12.2010 року на неповний робочий час. Особисті підписи працівників про

ознайомлення зі змістом наказу (попередження про зміну існуючих умов праці в бік погіршення) відсутні, що є порушенням вимог ст.ст. 32, 103 КЗпП України та ст.. 29 Закону України « Про оплату праці» . Наказом не визначено конкретну тривалість неповного робочого часу працівників підприємства.

Тобто, умови праці, зазначені в наказі значно погіршують становище праці працівників та умови трудового договору порівняно із законодавством про працю України, зміни істотних умов праці трудового договору внесені наказом №8 в порушення процедури , передбаченої законодавством про працю, а тому є всі правові підстави , приймаючи до уваги, що позивач помилився при формулюванні прохальної частини щодо визнання недійсним наказу, визнати незаконним та скасувати наказ №8 від 26.10.2010 року.

Починаючи із січня 2007 року підприємство без достатніх правових підстав утримувало із заробітної плати позивача, який не є членом профспілки та не писав заяву на їх вирахування, профспілкові внески - 130 грн. 47 коп., а відтак суд вважає, що вказана сума має бути повернута працівникові, оскільки в порушення вимог ст. 42 Закону України « Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності « була утримана . Доказів того, що позивач є членом профспілкової організації відповідач не надав.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованої заробітної платні за час простою, слід зазначити, що підприємство працює в режимі неповного робочого часу, фактично в простої. Оплата праці працівникам проводиться пропорційно відпрацьованого часу, що суперечить умовам колективного договору та ст. 97 КЗпП України де вказано ,що підприємства самостійно у колективному договорі встановлюють форми і систему оплати праці компенсаційні і гарантійні виплати... ( п.5.9. „ Час простою не з вини працівника оплачується у розмірах, не нижчих основної заробітної плати працівника") і порушує навіть вимоги ст. 113 КЗпП України та ст.12 Закону України „Про оплату праці". Ст. 34 КЗпП України визначено, що простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для роботи з проведенням оплати працівникові не нижче від двох третин тарифної ставки(окладу).

Про розмір основного заробітку (окладу) позивачу стало відомо тільки з квітня 2010 р. так, як відповідач на вимогу працівників, став надавати розрахункові листи про отриману заробітну плату. Відповідно ст. 95 КЗпП України , законодавчо встановлено розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якої не може проводитись оплата праці, в період не забезпечення роботою оплата праці повинна проводитись в розмірі встановленої зарплати на підприємстві , але не нижче мінімальної заробітної плати встановленої в Україні. Відповідно Закону України "Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати" від 20 жовтня 2009 року N 1646-УІ (стаття 2), Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про ОСОБА_3 бюджет України на 2009 рік"" від 06 листопада 2009 року N 1715-УІ (п. 2), з 01.01-2010 - 869грн., з 01.04.2010 -884 грн. 3 1 січня 2010 по 1 жовтня 2010 року підприємство на якому працює позивач фактично не працювало, а тому суд погоджується із наданим розрахунком позивача щодо заборгованої йому заробітної платні за час простою в розмірі 6880 грн. 48 коп., яка і не була спростовано відповідачем.

Згідно статті 115 КЗпП України, заробітна плата повинна виплачуватись в строк, який порушений з вини відповідача.

Вимоги про стягнення із відповідача, а саме: директора Державного Кіровоградського сокоекстрактового заводу ОСОБА_2 на користь позивача на відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000 грн. задоволенню не підлягають, оскільки вони є безпідставними та необгрунтованими.

В порядку статті 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10,11, 81, 88, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ №8 від 26.10.2009 року "Про зміну" режиму підприємства"Державного Кіровоградського сокоекстрактового заводу.

Стягнути із Державного Кіровоградського сокоекстрактового заводу на користь ОСОБА_1 - 130 грн. 47 коп. незаконно утриманих профспілкових внесків; 6880 грн. 48 коп. - заборгованої заробітної плати за час простою.

Стягнути із Державного Кіровоградського сокоекстрактового заводу на користь держави - 51 грн. 00 коп. судового збору та 120 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до директора Державного Кіровоградського сокоекстрактового заводу ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди в розмірі 3000 грн.- відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Кіровського О. В. Галаган

районного суду

м.Кіровограда