Справа №22-ц-4445 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2010 року м.Суми

колегія судді в судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого: Смирнової Т.В.

суддів: Гагіна М.В., Сибільової Л.О.

з участю секретаря судового засідання Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Зарічного районного суду м.Суми від 23 серпня 2010 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитному договору, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2009 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який у процесі судового розгляду уточнено, та мотивовано тим, що згідно умов договору від 22 жовтня 2007 року ОСОБА_2 отримано кредит у розмірі 15000 грн. зі сплатою, щомісячно, 0,0001 відсотка річних та комісійної винагороди за його користування. Належне виконання умов кредитного договору забезпечено порукою ОСОБА_3 згідно договору від 22 жовтня 2007 року №ФД-161.

ОСОБА_2 належним чином не виконуються взяті на себе зобовязання і в період з квітня 2008 року по квітень 2009 року щомісячні платежі з повернення кредиту, відсотків за його користування, а також комісійної винагороди не здійснювалися. У звязку із зазначеними порушеннями зобовязань та відповідно до п.4.9 кредитного договору з серпня 2008 року застосована процентна ставка за користування кредитом у розмірі 36 відсотків річних. Станом на серпень 2010 року заборгованість за кредитом становила 15906 грн. 07 коп., з яких 82 грн. 54 коп. сума строкової заборгованості за кредитом, 417 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 368 грн. 84 коп. прострочена заборгованість по комісійній винагороді та 15037 грн. 69 коп. пені за період з 11 квітня 2008 року по 22 квітня 2009 року.

Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 23 серпня 2010 року позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 у солідарному порядку на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором у розмірі 15906 грн. 07 коп., 325 грн. 82 коп. у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору та 250 грн. у рахунок відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить змінити зазначене рішення та ухвалити нове рішення в частині нарахування 36% річних та пені.

При цьому зазначає, що застосування відсоткової ставки у розмірі 36% річних є незаконним, оскільки він не був належним чином повідомлений про її збільшення.

Вважає, що сплачені ним кошти у сумі 3992 грн. 68 коп. були незаконно зараховані позивачем у рахунок погашення 36% річних, замість погашення тіла кредиту та комісії.

Крім того вказує, що позивачем безпідставно стягнута пеня у розмірі 15037 грн. 69 коп., оскільки вона дорівнює сумі наданого йому кредиту.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4, яка підтримала доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 жовтня 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №11/Б-2007/161

Відповідно до даного договору відповідачу було видано кредит у розмірі 15000 грн., кінцевий строк його повернення - 22 жовтня 2010 року.

22 жовтня 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 і ОСОБА_2 було укладено договір поруки №ФД-161, відповідно до умов якого поручитель зобовязується перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязань за кредитним договором.

Відповідачем умови кредитного договору належним чином не виконувалися, а тому станом на 21 серпня 2010 року утворилася заборгованість у сумі 15906 грн. 07 коп., з яких сума заборгованості за кредитом 499 грн. 54 коп., сума простроченої заборгованості по комісійній винагороді 368 грн. 84 коп., пеня за прострочення погашення кредиту 7903 грн. 33 коп., пеня за прострочення погашення комісійної винагороди - 3777 грн. 38 коп., пеня за прострочення погашення процентів 3356 грн. 98 грн. за період з 11 квітня 2008 року по 22 квітня 2009 року.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, місцевий суд виходив з того, що ОСОБА_2 порушив умови кредитного договору, а тому вимога позивача про солідарну відповідальність відповідачів ґрунтується на положеннях ст.ст.526, 530, 1050 ЦК України та умовах договорів кредиту та поруки.

Колегія суддів апеляційного суду вцілому погоджується з таким висновком місцевого суду, оскільки суд дійшов цих висновків повно і всебічно зясував обставини справи, вірно визначив юридичну природу спірних правовідносин і застосував відповідні їм норми матеріального права..

Відповідно до положень ст.ст.207, 1050, 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Як вірно встановлено місцевим судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 порушив умови укладеного договору та у період з квітня 2008 року по червень 2009 року не здійснював щомісячні платежі з повернення кредиту, відсотків за його користування та комісійної винагороди.

Зазначені обставини надали право позивачу на дострокове повернення всієї суми кредиту, що відповідає положенням ч.2 ст.1050 ЦК України.

Крім того, з врахуванням не здійснення ОСОБА_2 щомісячних платежів більше ніж три місяці поспіль, позивачем обґрунтовано, у відповідності до положень п.4.9 кредитного договору, збільшена відсоткова ставка за користування кредитом з серпня 2008 року з 0,0001 відсотка до 36 відсотків річних.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо застосування у підвищеному розмірі відсоткової ставки за користування кредитом, з посиланням на норми ЗУ «Про захист прав споживачів», є безпідставними. Оскільки, кредитний договір, що укладений сторонами у справі, не відноситься до споживчих кредитів (п.23 ч.1 ст.1 цього Закону), авідтак до правовідносин, що випливають з цього кредитного договору місцевим судом обґрунтовано застосовані положення Цивільного кодексу України. Зарахування внесених ОСОБА_2 коштів у рахунок погашення заборгованості позивачем здійснювалося у відповідності до п.3.7 кредитного договору та ст.534 ЦК України.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду вважає, що нарахована позивачем та стягнута судом з відповідачів пеня значно перевищує розмір збитків, яких зазнав кредитор внаслідок порушення зобовязання боржниками, авідтак, згідно положень ч.3 ст.551 ЦК України, п.1 ч.1 ст.309 ЦПК України, присуджена до стягнення пеня підлягає зменшенню до 5000 грн., а рішення суду в цій частині зміні.

При цьому, апеляційний суд враховує, що позивачем за неналежне виконання умов договору застосовано до боржника за основним зобовязанням підвищену відсоткову ставку за користування кредитом, що вже є відповідальністю за допущені порушення.

Відповідно до ухвал господарського суду Сумської області від 14 квітня та 19 червня 2008 року ОСОБА_2 визнано банкрутом та припинено його підприємницьку діяльність, що є також однією із причин неналежного виконання зобовязань за кредитним договором (а.с.63).

ОСОБА_2 вжиті заходи до погашення заборгованості та сплачено 24043 грн. 40 коп. (а.с.44-46, 62, 85-87).

Позивачем, у порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, не надано суду доказів розміру збитків, завданих відповідачами неналежним виконанням зобовязання.

Зазначені обставини є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст.307, п.1 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м.Суми від 23 серпня 2010 року у даній справі у частині стягнення заборгованості змінити стягнувши з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» 5868 грн. 38 коп., а не 15906 грн. 07 коп., як визначено місцевим судом.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набрало законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: