Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2010 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої - судді КурусР.І.

про секретарі - Антоненко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про розподіл спільного майна подружжя, набутого за час спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, та визнання права власності на половину спільного майна подружжя, -

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 1995 року вона та ОСОБА_5 почали проживати разом однією сім`єю без шлюбу. У ОСОБА_5 було двоє дітей - син ОСОБА_6 , якому на той час виповнилось 10 років, та донька ОСОБА_7 , якій виповнилось 11 років. З матір`ю своїх дітей ОСОБА_3 не проживав з 1991 року і діти знаходились виключно на його утриманні. У неї також був дворічний син і вони всі разом проживали в квартирі чоловіка - АДРЕСА_1 . Вона доглядала за дітьми чоловіка, які хворіли - син страждав на тяжку форму астми, а донька - є інвалідом з дитинства, вела все домашнє господарство, прала прибирала, готувала їсти, у них склалась міцна та дружня сім"я, де панували довіра та взаєморозуміння. У них був спільний бюджет і в червні 1996 року вони вирішили покращити свої житлові умови і придбати більше житло. В цьому їм також допомогла її мати, яка дала їй 5000 грн. і вони з чоловіком 08.06.1999 року придбали трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 . Договір купівлі-продажу був оформлений виключно на ОСОБА_3 , позаяк вони довіряли одне одному і тому жодних протиріч щодо цього у них не виникало. Шлюбу вони офіційно не реєстрували, позаяк чоловік був ще одружений зі своєю першою дружиною і лише після того як 18.08.1999 року їхній шлюб було розірвано, вони з ОСОБА_5 22.10.1999 року офіційно зареєстрували свої відносини і стали разом проживати у придбаній ними квартирі, яку облаштували речами домашньої обстановки та побутовою технічкою. У цій квартирі вона проживає і по сьогоднішній день.

Разом з тим, у 1996 року у чоловіка вперше було діагностовано бронхіальну астму. в 1998 році - йому було встановлено II групу інвалідності. В 2006 році стан здоров`я чоловіка значно погіршився, йому провели лоботомію, однак вона, будучи медиком за спеціальністю, весь цей час доглядала за чоловіком, надавала медичну допомогу. Вони разом їздили на відпочинок, ходили па дні народження друзів, весілля, в сім`ї панував спокій.

ОСОБА_8 цього, у зв`яку з протиправною поведінкою сина чоловіка, вони з останнім з 2005 року слали зберігати всі свої коштовні речі та грошові кошти в депозитарії ДФ АТ "Укрінбанк". вона була довіреною особо чоловіка в банку, могла вільно та безперешкодно користуватись сейфом чоловіка у банку.

Однак в квітні цього року чоловік повідомив їй, що розлучається з нею, пояснивши, що в нього проблемні діти і він через них змушений це зробити, однак вони і надалі продовжували проживати в одній квартирі. 27.05.2010 року чоловік раптово помер від обширного крововиливу в праву півкулю головного мозку на ґрунті цереброскларозу з гіпертонією. Вона займалась його похованням, оплатила, всі необхідні з цього приводу ритуальні послуги.

Вважає, що як дружина ОСОБА_3 має право на половину їхнього спільного майна подружжя - квартиру АДРЕСА_3 , яку вони придбати як за період спільного проживання чоловіка та жінки без шлюбу, та на половину вмісту депозитного сейфу №158. який знаходиться в ДФ АТ "Укрінбанк" та яким згідно договору №050019 на користування індивідуальним сейфом від 13 квітня 2009 року користувався її покійний чоловік ОСОБА_5 .. оскільки вміст цього сейфу був придбаний в період їхнього шлюбу. . І

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_9 підтримали позовні вимоги, послались на обставини, викладені у позовній заяві, яку просять задоволити.

Відповідачі - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечили проти задоволення позову, оскільки дійсно ОСОБА_1 з 1995 року проживала з ОСОБА_5 однією сім`єю ще в квартирі по АДРЕСА_4 . Там вони вели спільне господарство, любили та поважали одне одного. Також не заперечили право ОСОБА_1 на половину вмісту депозитного сейфу, який знаходиться в АТ "Укрінбанк".

Відповідачу ОСОБА_10 по місцю відбування покарання Дрогобицька ВК №40 (довідка ДВК-40. а.с. 12) було надіслано копі позовної заяви з копіями доданих до неї документів та запропоновано надати письмові пояснення з приводу позову в термін до 27.12.2010 року (а.с. 31-32). Однак, станом на час розгляду справи, жодних письмових пояснень від ОСОБА_2 не надійшло.

Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до ст. 11, ч. 2 ст. 31, ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Як встановлено в судовому засіданні і сторонами не оспорюється, а тому доказуванню не підлягає, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з 1995 року проживали разом в квартирі АДРЕСА_1 однією сім"єю чоловіка та жінки без шлюбу, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, а тому їх слід вважати подружжям.

Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_3 є сином для ОСОБА_4 та батьком для ОСОБА_3 і ОСОБА_2

22.10.1999 року ОСОБА_5 уклав шлюб із ОСОБА_1 , який був зареєстрований відділом РАЦСу м. Дрогобича Дрогобицького МРУЮ Львівської області, актовий запис за №489 (копія свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 , а.с 9).

Відповідно до копії витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 08.06.1999 року та посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Молокус Б.В., р. №494, став власником квартири АДРЕСА_3 (а.с. 7, 23).

Таким чином судом встановлено, що за час спільного проживання чоловіка та жінки без шлюбу, подружжя ОСОБА_11 спільно придбало 08.06.1999 року квартиру АДРЕСА_2 , а тому цю квартиру на підставі сі. 22 КпШС України (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) слід вважати спільною сумісною власністю подружжя.

Статтею 28 КпШС України (який діяв на час виникнення спірних правовідносин)

передбачено, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Таким чином, суд вважає, що позов ОСОБА_1 в частині визнання за нею права власнносты на 1/2 квартири АДРЕСА_2 , яка придбана за час спільного проживання чоловіка та жінки без шлюбу - підлягає задоволенню.

Разом з тим. як встановлено в судовому засіданні і підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_3 згідно договору №050019 на користування індивідуальним сейфом від 13 квітня 2009 року користувався депозитним індивідуального сейфом №158, який знаходиться в ДФ АТ "Укрінбанк" (а.с. 27).

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 квітня 2010 року шлюб між подружжям ОСОБА_5 - ОСОБА_1 було розірвано (копія виписки з рішення суду. а.с. 21).

Копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , виданого 04.06.2010 року відділом РАЦСу м. Дрогобича Дрогобицького МРУЮ Львівської області, та копією лікарського свідоцтва про смерть№73 від 28.05.2010 року встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 50-ти років (а.с. 8. 20).

Таким чином, судом встановлено, що договір на користування індивідуальним сейфом в ДФ АТ "Укрінбанк" було укладено 13.04.2009 року, тобто за час перебування ОСОБА_1 в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 .

Згідно ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

З огляду на зазначене, суд приходить до переконання, що за ОСОБА_1 слід визнати право власності на половину вмісту цього депозитного сейфу, як спільне майно подружжя.

Разом з тим, оскільки спір вирішено, суд вважає. За необхідне скасувати заходи по забезпеченню позову, встановлені ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 грудня 2010 року.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст. ст. 22, 28 КпІІІС України, ст. 70 СК України, суд, -

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 ідеальну частини квартири АДРЕСА_2 та 1/2 частину вмісту депозитного індивідуального сейфу № НОМЕР_3 , який знаходиться в ДФ АГ "Укрінбанк" та яким згідно договору №050019 на користування індивідуальним сейфом від 13 квітня 2009 року користувався ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Скасувати заходи по забезпеченню позову, встановлені ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 грудня 2010 року, а саме - арешт на квартиру АДРЕСА_2 , що зареєстрована за 1 ОСОБА_12 та вміст депозитного індивідуального сейфу №158. який знаходиться в ДФ АТ "Укрінбанк" та яким згідно договору №050019 на користування індивідуальним сейфом від 13 квітня 2009 року користувався - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Особи, які брали участь у справі, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Курус Р.І.