Справа № 2-2042/2010
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.11.2010 року Котовський міськрайонний суд Одеської області
в складі: г о л о в у ю ч о г о судді Нікітішина В.П.
при с е к р е т а р і - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Котовську Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Котовської міськради про визнання договору довічного утримування дійсним
Позивачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 14.09.2010 року звернулась до суду з цим позовом, вказуючи, що по АДРЕСА_1 проживали мати і дочка ОСОБА_3 , які були далекими родичами по лінії її чоловіка. Оскільки близьких родичів у них не було, а вони за станом здоров`я потребували стороннього догляду, то між нею і ОСОБА_4 було досягнуто домовленість про договір довічного утримання. За цією угодою вона зобов`язалась доглядати їх довічно, а в замін отримувала право власності на 36/100 частини житлового будинку з відповідними господарськими будівлями й спорудами, що були у власності ОСОБА_4 .
В свою чергу вона добросовісно виконувала умови договору. Після смерті матерії ОСОБА_5 , матері ОСОБА_4 , вона її похоронила за власний кошт, а згодом забрала до себе у будинок і саму ОСОБА_4 . В будинок ОСОБА_4 за її згоди було поселено сина позивачки зі своєю сім`єю.
В літку 2009 року позивачка за дорученням ОСОБА_4 стала збирати документи для оформлення договору довічного утримування, однак із-за хвороб та відсутності необхідних коштів, це питання не було завершено. Перший Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно на будинок ОСОБА_4 втратив чинність11.01.2010 року. Тому в січні 2010 року вона заново розпочала готувати документи по оформленню договору довічного утримування.
22 січня 2010 року підготовила всі необхідні документи для нотаріального оформлення договору довічного утримування та збиралась запросити нотаріуса на дім для посвідчення цього договору. Однак ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 раптово померла. Вона її похоронила та виконала всі необхідні ритуальні обряди. Спадкоємців у ОСОБА_4 не має. Належна ОСОБА_4 частина будинку по АДРЕСА_1 є у її фактичному володінні та утримується нею. Однак зареєструвати належним чином своє паво власності на цю частину будинку в Котовському МРБТІ вона не в змозі. Тому вона змушена звернутись до суду з цим позовом.
Просила постановити рішення суду, яким визнати дійсним договір довічного утримування, що мав місце між нею і ОСОБА_4 , та визнати за нею право приватної власності на 36/100 частини житлового будинку з відповідними господарськими будівлями й спорудами АДРЕСА_1 .
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак заяву про розгляд справи у відсутність представника ради, в якій проти позову не заперечував.
Вислухавши пояснення позивачки, покази свідків та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.
Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у м.Котовську у віці 62 років померла ОСОБА_4 . Згідно Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) будинок виготовлений Котовським МРБТІ та РОН, ОСОБА_4 була власником 36/100 частини житлового будинку з відповідними господарськими будівлями й спорудами АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу посвідченого Котовською держнотконторою Одеської області 22.12.1978 року за р.№4984.
Допитані судом у якості свідків - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , показали, що позивачка дійсно доглядала за ОСОБА_4 та її матір`ю до смерті. Спочатку Стаюки проживали у своєму будинку, а коли померла мати ОСОБА_4 ОСОБА_8 , то позивачка забрала її у власний будинок по АДРЕСА_2 . Позивачка доглядала за ОСОБА_9 , лікувала її. Сама ОСОБА_9 останні півроку свого життя була прикована до ліжка. Весь цей час позивачка турбувалась про неї. Сама ОСОБА_9 говорила їм, що якщо вона помре, то її будинок буде належати повністю ОСОБА_10 .
Згідно довідки голови квартального комітету ОСОБА_11 від 13.09.2010 року вбачається, що ОСОБА_2 проживала у власному будинку разом з ОСОБА_4 з 2006 року по день смерті останньої. ОСОБА_2 доглядала, лікувала та хоронила ОСОБА_4 .. ОСОБА_4 за життя говорила що подарить ОСОБА_2 свою частину будинку за проявлену турботу.
Згідно Свідоцтва про поховання №42 від 28.01.2010 року вбачається, що ОСОБА_2 здійснила поховання ОСОБА_4 на кладовищі №8 м.Котовська.
Згідно письмового повідомлення Котовської райдержнотконтори Одеської області від 26.10.2010 року №435/01-14 після смерті ОСОБА_4 спадкова справа не відкривалась.
Доводи позивачки про підготовку нею документів для оформлення договору довічного утримування зі ОСОБА_4 в 2009 та 2010 роках підтверджуються Витягами з реєстру прав власності на нерухоме майно від 11.08.2009 року та від 22.01.2010 року. Витяги видавались ОСОБА_4 для відчуження власної частини будинку, чинність яких була протягом 3-х місяців з дня видачі.
Згідно ст.744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.
Згідно ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Враховуючи наявні докази справи суд вважає, що вимоги позивачки є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 10, 60,88,212-215 ЦПК України, ст.ст.16,203,204,220,328,392,744,745 ЦК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_2 задовольнити.
Визнати дійсним договір довічного утримування, що мав місце між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .
Визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на 36/100 частини житлового будинку з відповідними господарськими будівлями й спорудами по АДРЕСА_1 , що раніш належала ОСОБА_4 .
Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через суд який його ухвалив протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя -