Деснянський районний суд міста Києва
Справа №2-3433 2010 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2010 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Зотько Т.А.

при секретарі Тунда І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва про зобов'язання проведення перерахунку та виплати щорічної допомоги, як дитині війни, -

ВСТАНОВИВ:

23.04.2010 року позивач звернувся до суду з позовом про проведення перерахунку виплати щорічної допомоги, як дитині війни, щомісячну державну соціальну гарантію у вигляді 30 % надбавки до пенсії, починаючи з 01.01.2006 року по 01.04.2010 року, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до Закону України „Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року він має статус „дитина війни", а тому, у відповідності до вимог ст.6 даного Закону, має право на отримання соціальної пільги в розмірі 30 % від мінімального розміру пенсії за віком за період дії пільги з 01.01.2006 по 01.04.2010 року. Позивач вважає, що відповідач при відмові у виплаті належної йому до виплати соціальної надбавки до пенсії не врахував Рішення № 6-рп/2007 Конституційного Суду України від 09.07.2007 року, яким були визнані такими, що не відповідають Конституції України, окремі положення Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік" з приводу зупинення дії норм Закону України „Про соціальний захист дітей війни". В обґрунтування своїх вимог, ОСОБА_2 посилається на ст. 124 Конституції України, наголошуючи при цьому, що бездіяльність відповідача порушує його законні права та інтереси.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва - ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі, заперечували проти задоволення вимог судом, посилаючись на той факт, що відповідачем чітко виконуються вимоги законодавства, а також при проведенні нарахувань вони повинні дотримуватись постанов Кабінету Міністрів України, а саме Постанови №530 від 28.05.2008 року, відповідно до якої встановлені розміри щомісячних виплат особам, які відносяться до зазначеної категорії пільговиків, враховуючи той факт, що у державному бюджеті відсутні кошти для виплати надбавки у передбаченому законом розмірі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач народився 22 листопада 1939 року та має статус „дитина війни", а тому може користуватись соціальними пільгами, передбаченими Законом України „Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року.

Згідно ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" (в редакції від 18.11.2004 року, який набрав чинності 01.01.2006 року) позивач має право на отримання державної соціальної підтримки у вигляді виплати підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

У відповідності до ст. 7 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Пунктом 12 ст. 71 Закону України „Про Державний бюджет на 2007 рік" дію ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" було зупинено.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року за № 6-рп/2007 у справі за поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36 ч. 2, ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч. 1 ст. 66, п.п. 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46, ст. 71, ст. 98, ст. 101, ст. 103, ст. 111 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік", визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), в тому числі п. 12 ст. 71 Закону України „Про Державний бюджет на 2007 рік".

У відповідності до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, рішення Конституційного Суду України мають преюдиційне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв"язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим для виконання на території України, є остаточним і не може бути оскаржене.

Статею 22 Конституції України передбачено, що конституційні права та свободи гарантуються.

У відповідності до ч. 1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до Закону України „Про соціальний захист дітей війни" позивач, маючи статус „дитина війни", володіє конституційним правом на соціальну пільгу в розмірі 30 % доплати до пенсії.

Таким чином, суд приходить до висновку, що доводи позивача про неправомірність дій відповідача в частині відмови в проведенні перерахунку розміру пенсії з урахуванням щомісячної соціальної пільги у вигляді 30 % надбавки до пенсії, є законними та обгрунтованими.

Згідно аб.1 п.1 Положення „Про Пенсійний фонд України", затвердженого Указом Президента України від 01.03.2002 року, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади.

На органи Пенсійного фонду України покладено обов'язки щодо:

*призначення пенсій;

*підготовки документів для її виплати;

*забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій.

Пунктом 1.1. Положення „Про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах", затвердженого Постановою № 8-2 Правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 року, передбачено, що управління Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах є органами Пенсійного фонду України, підвідомчими відповідно Головним управлінням цього фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему органів Пенсійного фонду України та мають завданням забезпечення призначення та виплати пенсій.

Таким чином, обов'язок по нарахуванню та виплаті підвищень до пенсії, яка передбачена Законом України „Про соціальний захист дітей війни", покладено саме на органи Пенсійного фонду України, а саме, на відповідача.

При цьому, суд вважає необгрунтованими посилання представника відповідача на відсутність коштів для виплати підвищення до пенсії.

Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Враховуючи той факт, що позивачем не надано у судовому засіданні доказів поважності причин пропуску строку позовної давності, суд вважає за необхідне здійснити перерахунок пенсії позивача у межах даного строку за період з 09 липня 2007 року по 28 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 12 липня 2010 року - дату постановления рішення судом, з урахуванням проведених виплат.

Крім того, судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання і не може визначати правовідносини між сторонами на майбутнє, а тому суд залишає без задоволення вимоги позивача про зобов'язання відповідача призначити йому щомісячне підвищення до пенсії, як дитині війни, відповідно до положення ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року.

Відповідно до вимог ст.84 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, витрати, пов'язані із наданням правової допомоги за юридичні послуги у розмірі 300 грн..

Згідно ст.88 ЦПК України підлягає частковому відшкодуванню з державного бюджету України на користь ОСОБА_2 сума сплаченого ним судового збору у розмірі 51 грн. та підлягає стягненню з Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м.Києва на користь ОСОБА_2 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн..

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 60, 81, 84, 88, 212-215 ЦПК України, ст.8, 22, 46, 55, 56, 64, 124, 152 Конституції України, ст.ст.15, 16, 256, 257 ЦК України, ст.ст. 6, 7 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року, Рішенням № 6-рп/2007 Конституційного Суду України від 09.07.2007 року, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва в частині відмови у нарахуванні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, як особі, яка має статус „дитина війни", щомісячної державної соціальної надбавки в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком у відповідності до вимог ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року - неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва здійснити перерахунок та сплатити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, як особі, яка має статус „дитина війни", щомісячної державної соціальної надбавки в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, починаючи з 09 липня 2007 року по 28 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 12 липня 2010 року, з урахуванням проведених виплат.

Відшкодувати з державного бюджету України ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 51 гри..

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва на користь ОСОБА_1 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. та витрати по отриманню правової допомоги у розмірі 300 грн..

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги, або протягом двадцяти днів з дня подачі заяви про апеляційне оскарження рішення, яка подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: