Справа № 2-5663/2010 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

25 листопада 2010 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва, в складі: головуючого судді Костюченко Г.С., при секретарі Ордановій М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності. Свої вимоги мотивував тим, 16.04.2008 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва було винесено рішення по справі за його позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним. Позовні вимоги було задоволено. Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області зазначене рішення було залишено без змін. Однак в рішенні суду не було зазначено правові наслідки недійсності правочину, внаслідок чого позивач не може оформити своє право власності в ММБТІ.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просив суд визнати за ним право власності на буд. 43 по вул. 5 Інгульська в м. Миколаєві.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідачі: ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі; ОСОБА_2 в судове засідання не зявився. Повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

16.04.2009 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва було винесено рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним. Відповідно до рішення суду договір дарування житлового будинку з господарськими та побутовими спорудами № 43 по вул. 5 Інгульській в м. Миколаєві, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, яка діяла від імені та за дорученням ОСОБА_2, посвідчений 20.07.2007 р. приватним нотаріусом ОСОБА_4 визнано недійсним.

Відповідно до ухвали апеляційного суду Миколаївської області від 16.09.2009 р. зазначене рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва залишено без змін.

ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації з заявою про реєстрацію за ним права власності на 43 по вул. 5 Інгульська в м. Миколаєві. Відповідно до Рішення реєстратора про відмову в реєстрації від 27.07.2010 р. ОСОБА_1 було відмовлено в реєстрації за ним права власності на вказаний будинок, оскільки рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16.04.2009 р. було визнано недійсним договір дарування вищезазначеного житлового будинку, однак не зазначено правових наслідків недійсності такого правочину, отже вищевказане рішення не є правоустановлювальним документом.

Відповідно до ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержавла на виконання цього правочину.

На підставі ст. 392 ЦК України власник майна має право пред'являти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі вищевикладеного, оцінюючи зібрані докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 216, 392 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 14, 30, 60, 62, 123, 212, 214 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 43 по вул. 5 Інгульська у м. Миколаєві.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: