Київський районний суд м. Одеси
Справа №2- 5607 2010 р.
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2010 року Київський районний суд м. Одеси у складі: головуючого - судці Васильків О.В. при секретарі - Дикун В.Б. розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності, суд, -
Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом до Одеської міської ради, в якому просять визнати за ними в рівних частках право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 179,4 кв.м, в тому числі житловою - 98,5 кв.м. При цьому позивачі посилаються на те, що вони є співвласниками квартири АДРЕСА_2, на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 27.03.2009 року по справі №2-3245/09. Право власності на вказану квартиру зареєстровано за позивачами КП «ОМБТІ та РОН». Квартира АДРЕСА_3, складається з п'яти житлових кімнат, має загальну площу 138.1 кв.м, в тому числі житлову площ' 98,5 кв.м. При цьому позивачі вказують, що Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 13 липня 2010 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 27.03.2009 року по справі №2-3245/09 скасовано і справа направлена на новий розгляд до Київського районного суду. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22.11.2010 року позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності залишена без розгляду. В зв'язку з чим, позивач ОСОБА_1 25.11.2010 року уточнив позовні вимоги і просить виключити з числа позивачів ОСОБА_2 та визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_4, загальною площею 179,4 кв.м, в тому числі житловою 98.5 кв.м.
У судовому засіданні представник позивач підтримав уточнені позовні вимоги, просить задовольнити.
Представник відповідача - Одеської міської ради, до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 169 ЦПК України, суд проводить розгляд справи на підставі наявних в ній доказів, постановляє заочне рішення, проти чого позивач не заперечував.
Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.
Як встановлено у судовому засіданні. ОСОБА_1 19 жовтня 1999року придбав у ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_4, загальною площею 49,6 кв.м. Договір купівлі-продажу квартири посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, право власності на квартиру зареєстровано за ОСОБА_1 належним чином у Одеському БТ1.
Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 27.03.2009 року по справі №2- 3245/09 за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 визнано у рівних частках право власності на квартиру АДРЕСА_5. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували право власності на квартиру належним чином у КП «ОМБТІ та РОН». Квартира складається з п'яти житлових кімнат площею 98,5 кв.м. та має загальну площу 138.1 кв.м. Для поліпшення житлових умов, позивач ОСОБА_5 провів реконструкцію квартири АДРЕСА_4 шляхом будівництва літ. «Т2». Після реконструкції квартира складається з п'яти житлових кімнат площею 179.4 кв.м. Суміжні власники не заперечують проти визнання за позивачем права власності на реконструйовану квартиру.

кв.м. Суміжні власники не заперечують проти визнання за позивачем права власності на реконструйовану квартиру.

Для з'ясування обставин що мають значення для справи та потребують спеціальних знань у галузі архітектури та будівництва судом була призначена будівельно-технічна експертиза. Згідно з висновком судового експерта ОСОБА_6 про відповідність квартири АДРЕСА_2 ум. Одесі діючим будівельним, архітектурним, санітарним нормам та правилам вбачається, що реконструкція квартири проведена з дотриманням діючих нормативних документів, які пред'являються до жилих будинків індивідуальної забудови та індивідуальних забудовників, є технічна можливість збереження та подальшої експлуатації самочинно реконструйованої квартири АДРЕСА_6.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник майна володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою.

Відповідно до ст. 376 ЦК України, суд, за заявою власника (користувача) земельної ділянки, може визнати за ним право власності на самочинно побудоване майно, якщо будівля зведена на земельній ділянці, наданій у встановленому порядку для будівництва будинку, будівля відповідає діючим будівельним нормам і правилам.

Відповідно до ч.2 ст. 383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі за умови що ці зміни не приведуть до порушень прав інших власників квартир у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно- технічних вимог і правил.

Згідно з ст. 27 ЦК України, суд який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Керуючись ст. ст. З, 60, 169, 212, 213, 214, 215, 224, 226 ЦПК України, ст.ст. 376, 383 ІДК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 179,4 кв.м, в тому числі житловою - 98,5 кв.м, за ОСОБА_1.

Встановити порядок виконання рішення суду згідно з яким після набрання законної сили це рішення є підставою для реєстрації за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 179,4 кв.м, в тому числі житловою - 98,5 кв.м.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або в порядку ст. 295 ч.4 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.