Справа № 2-335/10 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2010 року. Ватутінський міський суд Черкаської області

в складі: головуючого Здоровила В.А.

при секретарі Руденко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Ватутіне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Ватутіне Черкаської області про зобовязання відповідача провести перерахунок пенсії по інвалідності відповідно до ст..ст.50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

в с т а н о в и в:

позивач уточнив свої позовні вимоги і просить суд визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду в м.Ватутіне Черкаської області, щодо відмови в перерахунку пенсії по інвалідності відповідно до ст..ст.50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст..28 ч.1 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та зобовязати управління Пенсійного фонду в м.Ватутіне Черкаської області здійснити перерахунок пенсії по інвалідності з 27.11.2009 року, виходячи з встановленого відповідним Законом розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з послідуючими перерахуваннями пенсії у разі збільшення прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, посилаючись на те, що він відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є особою постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії. Згідно заключення Черкаської обласної СПЕЦ ВКК від 23.10.1995 року в нього було встановлено захворювання, повязане з наслідками аварії на ЧАЕС, в звязку з чим, йому була встановлена 3 група інвалідності.

Він отримує державну пенсію та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, як особа, віднесена до 1 категорії 3 групи інвалідності, відповідно до ст.ст. 50 і 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанов Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» від 03.01.2002 року № 1, відповідно до якої, базовою для обчислення розміру державної та додаткової пенсії є сума 19 гривень 91 копійка та «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008 року № 654.

В липні місяці 2010 року ним було зясовано, що державну та додаткову пенсію він отримує в розмірах значно менших, ніж це передбачено ст.ст. 46 і 92 Конституції України та Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до ч.1 ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності. Пунктами 1 та 6 ст. 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення, а тому виключно законами України повинно регулюватись порядок призначення і виплати йому державної та додаткової пенсії. Таким Законом є Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до ч.4 ст.54 вищезазначеного Закону передбачено, що в усіх випадках, розмір пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим по 3 групі інвалідності - шести мінімальних пенсій за віком. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, а саме інвалідам 3 групи у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, а тому відповідно вихідним критерієм обрахування державної та додаткової пенсії є мінімальна пенсія за віком.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначений мінімальний розмір пенсії за віком, який встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Норми ч.3 ст. 28 даного Закону не є перешкодою для застосування мінімального розміру пенсії за віком до обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч.1 ст. 28 цього Закону мінімального розміру пенсії за віком.

Відповідно до ч.3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 вищезазначеного Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам віднесеним до 1 - 4 категорій та розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Прожиткові мінімуми для осіб, які втратили працездатність становили з 01.11.2006 року 366 гривень, в 2008 році 470 гривень, з 01.04.2008 року 481 гривну, з 01.07.2008 року 482 гривни, 01.10.2008 року 498 гривень, з 01.01.2009 року 498 гривень, з 01.11.2009 року 573 гривні Здійснюючи виплати йому державної та додаткової пенсії, виходячи з базової суми 19, 91 грн., а також на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року, управління Пенсійного фонду України в м.Ватутіне Черкаської області порушило норми Конституції України, які не допускають звуження змісту та обсягу прав громадян України, а також норми законодавства, відповідно до яких нормативно-правові акти нижчого рівня не повинні суперечити нормативно-правовим актам вищого рівня. На його неодноразові звернення до управління Пенсійного фонду України в м.Ватутіне Черкаської області щодо перерахування йому основної та додаткової пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», йому було відмовлено, що і змусило його звернутися до суду з даним позовом.

Представник відповідача позовні вимоги позивача не визнав повністю та просить в позові відмовити, посилаючись на те, що позивач отримує пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки дійсно є інвалідом 3 групи, захворювання якої повязане з наслідками аварії на ЧАЕС. Відповідно до ч.5 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначається Кабінетом Міністрів України, а тому питання обчислення пенсії за вказаним законом віднесені до відома Кабінету Міністрів України.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету» від 03.01.2002 року № 1 встановлено, що розрахунок пенсій, призначених відповідно до частини 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткової пенсії, передбаченої вказаним Законом, проводиться виходячи з розміру 19 гривень 91 копійка. Відповідно до ч.3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком, визначений абзацом 1 ст. 28 вказаного Закону, застосовується виключно для визначення пенсії, призначених згідно з цим Законом, а тому положення ст. 28 щодо мінімального розміру пенсії за віком не застосовуються при призначенні пенсії за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому вимога позивача про те, що базова мінімальна пенсія за віком при обчисленні пенсії з урахуванням положень ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» повинна визначатись згідно із Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», суперечить законодавству. Кабінетом Міністрів України не приймалися рішення про внесення змін до нормативно-правових актів, прийняття нових актів, забезпечення перерахунку раніше призначених пенсій відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а органи Пенсійного фонду України, в тому числі й управління Пенсійного фонду України в м.Ватутіне Черкаської області не були наділені компетенцією у визначенні конкретних розмірів всіх доплат, пенсій і компенсацій, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому в управління не було передбачених законом підстав для проведення перерахунку пенсії позивачу. А також вважає необгрунтованими вимоги позивача, що до зобов'язання управління здійснити перерахунок та виплату пенсії в майбутньому, оскільки вважає, що неможливо зобов'язати на майбутнє вчинити певні дії, оскільки відсутні факти порушення пенсійних прав позивача в майбутньому.

Суд, заслухавши сторони та вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення частково, виходячи із слідуючого.

В судовому засіданні було встановлено, що позивач дійсно є громадянином, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, 3 групи інвалідності, захворювання якого повязане з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) серія А №048757 виданим Черкаською облдержадміністрацією 17.11.1995 року та вкладкою до нього (а.с.8). Згідно заключення Черкаської обласної СПЕЦ ВКК від 23.10.1995 року в нього було встановлено захворювання, повязане з наслідками аварії на ЧАЕС, в звязку з чим, йому була встановлена 3 група інвалідності, що стверджується копією заключення (а.с.10) та довідкою (а.с 9).

Відповідно до ч.1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист , що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч.1 ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам віднесеним до категорії 1, які є інвалідами 3 групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоровю в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів 3 групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою не може бути нижчим шести мінімальних пенсій за віком.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору , що гарантується і ст. 46 Конституції України.

Однак, фактично позивач отримує державну пенсію та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, як особа, віднесена до 1 категорії 3 групи інвалідності, відповідно до ст.ст. 50 і 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанов Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» від 03.01.2002 року №1, відповідно до якої, базовою для обчислення розміру державної та додаткової пенсії є сума 19 гривень 91 копійка та «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008 року №654, що підтверджується листом управління Пенсійного Фонду в м.Ватутіне (а.с.15-18).

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

А тому, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд вважає, що при визначенні розміру пенсій позивачу , застосуванню підлягають ч.1 ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не Постанова Кабінету Міністрів України ««Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Посилання представника відповідача на те, що відповідно до ч.5 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначається Кабінетом Міністрів України, а тому і питання обчислення пенсії за вказаним законом віднесені до відома Кабінету Міністрів України є безпідставним, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що Кабінет Міністрів України, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших Законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком.

Зі змісту статей 50 та 54 Закону України «Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством, розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», тобто іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає, а тому посилання представника відповідача на те, що відповідно до положення ч.3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений ч.1 ст. 28 даного Закону застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, також є безпідставним, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтями 50 та 54 Закону України «Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Крім того, відповідач не може посилатися і на відсутність коштів щодо забезпечення виплати зазначених пенсій у розмірах передбачених статтями 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобовязань, які встановлені ст. 46 Конституції України та статтями 50 та 54 Закону України «Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Відповідно до ч.3 ст. 67 Закону України Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю особам, віднесеним до 1 - 4 категорій та розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а тому новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму, в звязку з чим позивачу слід визначати пенсію, виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а тому в разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачу повинен був проводитися, виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Суд вважає обгрунтованими заперечення відповідача, щодо зобов'язання відповідача призначити та виплачувати в подальшому оскільки неможливо зобов'язати на майбутнє вчинити певні дії, оскільки відсутні факти порушення пенсійних прав позивача в майбутньому. Суд не наділений повноваженнями на прийняття рішення з приводу майбутніх правовідносин, які ще не настали

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне визнати дії управління Пенсійного фонду в м. Ватутіне Черкаської області щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії по інвалідності відповідно до ст..ст.50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст..28 ч.1 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та вважає за необхідне зобовязати управління Пенсійного фонду в м.Ватутіне Черкаської області здійснити перерахунок пенсії по інвалідності з 27.11.2009 року і по день постановлення рішення суду по справі 01.09.2010 року виходячи з встановленого відповідними законами розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, тому що вирішувати питання про подальше стягнення суд не може, оскільки не може передбачити порушення відповідачем чинного законодавства в подальшому. виходячи з встановленого відповідними законами розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.6, 8, 16, 19, 46, 92 Конституції України Постановами Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року, від 27 січня 2009 року, 24 лютого 2009 року та 24 березня 2009 року, ст.ст. 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Декретом Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21.01.1993 року, ст.16 ЦК України та ст.ст.2, 10, 60, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Ватутіне Черкаської області про зобовязання відповідача провести перерахунок пенсії по інвалідності відповідно до ст..ст.50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду в м.Ватутіне Черкаської області щодо відмови в перерахунку пенсії по інвалідності відповідно до ст..ст.50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст..28 ч.1 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м.Ватутіне Черкаської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 державної пенсії в розмірі шести мінімальних пенсій за віком згідно ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткової пенсії, за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 27 листопада 2009 року по 01 вересня 2010 року, виходячи з встановленого відповідним законами розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Черкаської області, через Ватутінський міський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий В.А. Здоровило