Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2010 року Центральний районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Гречаної С.І.,

при секретарі Аксентюк Н.Л.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, відповідно до уточнень якого просив суд ухвалити рішення, яким стягнути на його користь з ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 28379, 39 грн. та моральну шкоду в сумі 100000 грн. завдану йому внаслідок злочину.

Свої вимоги мотивувала тим, що 25 травня 2008 року біля 15-00 години ОСОБА_5 керуючи мопедом Хонда Такт-16, по асфальтованому тротуару по вул. Радянська, в м. Миколаєві зіткнувся з рухаючимся по тротуару мопедом належного на праві власності його сину ОСОБА_6, завдавши йому тяжку черепно-мозкову травму, внаслідок чого настала смерть останнього.

По даному факту було порушено кримінальну справу за ознаками злочину передбаченого ст..291 КК України та постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 січня 2009 року ОСОБА_5 звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ст..1 п."А" Закону України "Про амністію" від 12.12.2008 року, а кримінальну справу відносно останнього припинено.

Оскільки амністія не звільняє особу від відшкодування заподіяної злочином шкоди то вважає, що відповідач повинен відшкодувати їй матеріальну шкоду в сумі 28379, 39 грн. та моральну шкоду в сумі 100000 грн. спричинену йому внаслідок вчинення злочину.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали у повному обсязі з підстав, що в ньому зазначені.

Відповідач у судове засідання не з'явився направив свого представника. Представник в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти стягнення матеріальної шкоди, але з урахуванням 10000 грн. сплачених відповідачем до судового розгляду в рахунок відшкодування шкоди. Та частково погодився з моральною шкодою, але зазначив, що за матеріалами кримінальної справи у даному ДТП винні як відповідач так і померлий, тому обов'язок відшкодувати моральну шкоду у повному обсязі не обґрунтований.

Вислухавши позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши та проаналізувавши матеріали цивільної справи та матеріали кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_5 суд встановив наступне.

25 травня 2008 року біля 15-00 години ОСОБА_5 керуючи мопедом Хонда Такт-16, по асфальтованому тротуару по вул. Радянська, в м. Миколаєві в результаті чого переднім колесом зіткнувся з переднім колесом рухаючогося по тротуару мопедом Сузукі, належного на праві власності ОСОБА_6, завдавши йому тяжку черепно-мозкову травму, внаслідок чого ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

За фактом даної дорожньо - транспортної пригоди 18 червня 2008 року старшим слідчим СУ УМВС України в Миколаївській області було порушено кримінальну справу за ознаками злочину передбаченого ст. 291КК України.

Постановою старшого слідчого СУ УМВС України в Миколаївській області від 23 червня 2008 року ОСОБА_1 визнано потерпілим по даній кримінальній справі.

Згідно постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 січня 2009 року ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності передбаченої ст.291 КК України на підставі ст.Л п "А", ст.6 Закону України "Про амністію" №660- VI від 12.12.2008р., а кримінальну справу відносно останнього припинено. Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди спричиненої внаслідок вчинення злочину в рамках кримінальної справи не пред'являвся.

Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як встановлено судом позивач ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_6 який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, внаслідок ДТП, причина смерті епідуральний крововилив, перелом кісток склепінєв та основи черепу, черепно-мозкова травма.

Згідно ст.28 КПК України особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальній справі, а також особа, цивільний позов якої залишився без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства.

Згідно ст.49 КПК України потерпілим визнається особа, якій злочином заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду. У справах про злочини, внаслідок яких сталася смерть потерпілого, права, потерпілого, мають його близькі родичі.

Тобто у ОСОБА_1 наявні передбачені Законом підстави для звернення до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди до особи, що вчинила злочин.

Відповідно до ст.14 Закону України "Про амністію" від 19.04.2007 року амністія не звільняє від обов'язку відшкодувати заподіяну злочином шкоду, який покладено на винну особу вироком або рішенням суду.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати.

Згідно позовної заяви та тверджень позивача ним понесено матеріальні витрати на лікування та поховання його померлого сина ОСОБА_6 в сумі 28379 грн. 39 коп., а саме за придбані протягом лікування ліки та обстеження сплачено 22979 грн. 39 коп., на поминальний обід в їдальні ТОВ «Літо» сплачено 2400 грн., за ритуальні послуги сплачено 1230 грн.

На підтвердження понесених витрат позивачем до матеріалів справи долучено квитанції, чеки на придбання ліків та проведення медичних обстежень ОСОБА_6 на суму 17881 грн. 44 коп., квитанцію про оплату поминального обіду на суму 2400,00 грн. а також квитанцію про сплату ритуальних послуг на суму 1230 грн.

Проте серед наданих суду квитанцій є квитанція про сплату благодійного внеску ОСОБА_6 до лікарні швидкої медичної допомоги на загальну суму 316 грн., оскільки благодійність не є зворотною грошовою сумою, і надавалася виключно за бажанням особи, суд вважає, що вказана сума не підлягає відшкодуванню. Крім того серед наданих суду доказів є квитанції про сплату послуг з діагностики комп'ютерної томографії на загальну суму 600,00 грн. з яких вбачається, що послуги отримані та сплачені ОСОБА_6 - 29 липня 2008 року, тобто вже після його смерті та його поховання. Тому суд вважає, що відсутні підстави для стягнення вказаних витрат з відповідача на користь позивача.

З матеріалів справи вбачається що від матері на той час неповнолітнього ОСОБА_5 ОСОБА_1 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди отримав 3000 грн. та 7000 грн., про що свідчать розписки від 03.07.2006р. та 27.06.2008р., які у тому числі долучені до матеріалів кримінальної справи. Отримання цих коштів позивач не оспорює, між тим зазначає що витратив їх на інші потреби, які у цьому позові не заявляє.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що позивачем доведено суму матеріальної шкоди в розмірі 21511 грн. 44 коп., яка складається з підтверджених витрат на лікування та обстеження в сумі 17881,44 грн., з підтверджених витрат на поминальний обід в сумі 2400 грн. та з витрат на ритуальні послуги, але сума збитків що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з урахуванням раніше отриманих від відповідача сум повинна становити 11511 грн. 44 коп. (21511,44 грн.-10000 грн. = 11511,44 грн.).

Відповідно до п.З Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати пемайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ст. 1 168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Як встановлено судом позивачу неправомірними діями відповідача, що виразились у вчиненні злочину передбаченого ст.291 КК України внаслідок якого загинув ОСОБА_6 - син позивача, безумовно завдано і моральну шкоду, а тому суд, враховуючи характер та обсяг душевних та психічних страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, відсутність можливості для відновлення попереднього стану та зважаючи на положення Постанови пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, з урахуванням встановлених судом обставин справи, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, підлягають частковому задоволенню в розмірі 50 000 грн.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 11511 (одинадцять тисяч п'ятсот одинадцять) грн. 44 коп. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 50 000 (п'ятдесят тисяч) гри. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 115 грн. 11 коп. судового збору та 120 грн. витрат па інформаційно - технічне забезпечення розгляду цивільної справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний-районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ С.І. ГРЕЧАНА