Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2010 р. м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд в складі:

Головуючого судці - Малюк В.М.

при секретарі - Гуга Т.П.

з участю адвоката - ОСОБА_1

та відповідачки - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди в розмірі 22 792,92 грн., -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з зазначеним позовом, який в ході розгляду справи уточнив, посилаючись на те, що 12 листопада 2007 року між ним та відповідачкою по справі було укладено договір оренди частини будівлі, що розташована за адресою м. Ужгород, вул. Коритнянська,35 -Г, а також меблів та обладнання, за користування яких ОСОБА_2 повинна була сплачувати оренду плату. Однак, взяте на себе зобов'язання щодо оплати, відповідачка належним чином не виконала, що призвело до виникнення заборгованості в сумі 22 792,92 грн., яка складається з орендної плати та плати за спожиті відповідачкою комунальні послуги.

В судовому засіданні адвокат позивача ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задоволити, стягнувши з відповідачки на користь його довірителя суму заборгованості в розмірі 22 792,92 грн. та понесені ними судові витрати.

ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила та пояснила, що орендну плату позивачеві вона сплачувала і навіть в більшому розмірі, однак докази сплати у неї відсутні. Розписку, що наявна в матеріалах справи писала вона, однак з зазначеною в неї сумою вона не згідна, оскільки із суми 22792,92 грн. не відмінусовано вартість столів, які вона особисто придбала для здійснення підприємницької діяльності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи 12 листопада 2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір оренди частини будівлі, загальною площею 88 кв. м., що розташована за адресою м. Ужгород, вул. Коритнянська,35 -Г, а також меблів та обладнання.

Відповідно до акту приймання - передачі орендованого майна від 08.11.2007 року, ОСОБА_3 передав, а ОСОБА_2 отримала орендоване майно, зокрема: столи, шафу, тумбу, стелажі, мийку та інше.

Згідно п. 3.11. зазначеного вище договору, плата за користування орендованим майном за перші три місяці становить 4500 грн. У подальшому розмір орендної плати і порядок її здійснення узгоджується сторонами, про що складається угода.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи розписки ОСОБА_2 від 27 січня 2009 року, остання визнає, що її заборгованість по орендній платі становить 20 400 грн. та по комунальним послугам 2392,92 грн., всього 22 792,92 грн.

Поряд з цим, на думку суду, написання ОСОБА_2 розписки саме в січні 2009 року, тоді як договір оренди був укладений в листопаді 2007 року, свідчить про те, що сторони договору досягай, на виконання умов п. 3.1.2 договору, домовленості щодо подальшого розміру орендної плати за користування частиною будівлі та майном.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторонами повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи зазначені положення закону, судом не можуть бути прийняті до уваги покази ОСОБА_2 про те, що від суми заборгованості, що зазначена нею в розписці не відмінусовано зартість столів, які вона придбала для здійснення особистої підприємницької діяльності, оскільки відповідачкою в судовому засіданні не надано суду жодного належного доказу, яким б підтверджувався зазначений факт та відсутні докази того, що згадувані відповідачкою столи в подальшому залишилися у користуванні позивача.

Згідно з п. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість зиконання ним грошового зобов'язання. Окрім того у ст. 629 ЦК України зазначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи наведене та те, що ОСОБА_2 належним чином не виконала взяті на себе зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості, суд приходить до висновку, що слід ;тягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 суму заборгованості в розмірі 22 792,92 грн. грн., а також у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України понесені позивачм витрати на інформаційно- гехнічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. та 232,76 грн. державного мита.

Разом з тим суд вважає, що у відповідності до вимог ст. 84,88 ЦПК України, з ОСОБА_2 підлягають стягненню на користь ОСОБА_3 понесені останнім та документально підтверджені зитрати на правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 526, 610, 625 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 14, 60, 81, 88, 208,209,212-215,294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Уточнений позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму заборгованості за договором оренди в розмірі 22 792,92 грн., а також понесені позивачем витрати на нформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.,232,76 грн. держмита та 2100 грн. витрат затрачених позивачем на правову допомогу.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про шеляційне оскарження.

Суддя Малюк В.М.