ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
справа № 2-377/10
провадження № б/н 642
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2010 р. Дарницький районний суд м.Києва в складі:

головуючого - судді Даниленко В.В.

при секретарі Дядейко К.О..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за позовом

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, ОСОБА_6, ОСОБА_7 т.о. Головне управління юстиції в м .ОСОБА_1, КП «Господар», Дарницька районна у м.Києві державна адміністрація про визнання незаконної реєстрації та скасування Свідоцтва про право власності на житло та Свідоцтв про право на спадщину

встановив:

18 березня 2009 року позивачі звернулись в суд з позовом до відповідачів про визнання незаконною реєстрації Київським БТІ свідоцтва про право власності на житло та визнання недійсним та скасування Свідоцтва про право на спадщину.

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_8 позов підтримав, просив задовольнити.

Представник Відповідача 1 - Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна будучи неодноразово належним чином повідомлений в судове засідання не зявився надіславши до суду заяву в якій просив суд розглядати справу у їх відсутність.

Відповідач 2 - ОСОБА_6, відповідач 3 - ОСОБА_9 та їх представник ОСОБА_10 позов не визнали, просили відмовити вважаючи, що при реєстрації Київським БТІ свідоцтва про право власності на житло та видачі Свідоцтва про право на спадщину не було допущено жодних порушень.

Представник Головного управління юстиції в м . ОСОБА_1 в судове засідання не зявився надавши суду заяву в якій просив розглядати справу у їх відсутність посилаючись на те, що сторонами не оспорюється законність дій державного нотаріуса.

Представник КП «Господар» просив відмовити в задоволенні позову вважаючи, що при реєстрації Київським БТІ свідоцтва про право власності на житло та видачі Свідоцтва про право на спадщину не було допущено жодних порушень.

Представник Дарницької РДА в судове засідання не зявився просив суд розглядати справу у їх відсутність.

Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи вважає, що позов ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, ОСОБА_6, ОСОБА_9, про визнання незаконної реєстрації та скасування Свідоцтва про право власності на житло та Свідоцтв про право на спадщину обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судом встановлено, що ОСОБА_12 займав 34/100 квартири за адресою АДРЕСА_1, а саме одну кімнату площею 25,31 кв. м.

Іншу частину квартири у розмірі 66/100 займають ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_5

24 липня 2006 року ОСОБА_12 звернувся до відділу приватизації житла Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації з заявою про передачу в його власність житла.

9 листопада 2006 року відділом приватизації житла Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації винесено розпорядження №44171 про задоволення заяви ОСОБА_12 та в той же день виготовлено свідоцтво про право власності на житло 34/100 квартири номер 14 за адресою м. Київ по вул. Севастопольська 15/29.

28 січня 2007 року ОСОБА_12 помер.

За свого життя ОСОБА_12 не зареєстрував свідоцтво про право власності на житло в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, про що свідчить запис в реєстровій книзі від 20 березня 2007 року №5925 зроблений Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна після смерті ОСОБА_12

ОСОБА_12 мав двох синів ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

ОСОБА_6 та ОСОБА_9 є спадкоємцями за законом, які 13 лютого 2007 року звернулися до Сьомої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого батька.

На підставі поданих заяв, Сьомою Київською державною нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу №163, щодо майна померлого 28 січня 2007 року ОСОБА_12

16 серпня 2007 року Сьома Київська державна нотаріальна контора видала свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_6 та ОСОБА_9 на спадкове майно 34/100 квартири номер 14 за адресою м. Київ по вул. Севастопольська 15/29.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Закону України «Про місцеве самоврядування» приватизація здійснюється уповноваженими органами місцевого самоврядування на підставі відповідного рішення.

Згідно п. 6.1 Тимчасового положення «про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно», затвердженого наказом Мінюсту № 7/5 від 05.02.2002 року оформлення прав власності на нерухоме майно проводиться шляхом видачі свідоцтва органами місцевого самоврядування.

Згідно із ст. 4 перехідних положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» право власності підлягає обовязковій державній реєстрації. До створення єдиної системи органів реєстрації прав, реєстрація обєктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації.

Згідно із п. 2.4. Тимчасового положення «Про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно» для здійснення реєстрації права власності на нерухоме майно власник (власники) або належним чином уповноважена ним (ними) особа подає заяву встановленої форми.

Згідно із ст.182 Цивільного Кодексу України Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно із ч.І ст.210 Цивільного Кодексу України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Згідно із ст.328 Цивільного Кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із 4.4 ст.334 Цивільного Кодексу України якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Згідно із ч.4 ст.25 Цивільного Кодексу України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Згідно із ст.248 Цивільного Кодексу України представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності.

Відповідно до вищезазначених норм, власник майна зобовязаний здійснити державну реєстрацію право власності на нерухомість та буде вважатись власником лише з моменту вчинення державної реєстрації. Власник майна для здійснення державної реєстрації повинен подати заяву особисто або через представника.

Здатність мати права у фізичної особи припиняється в момент її смерті, також, з моменту смерті довіреності і доручення видані особою втрачають свою чинність.

Отже, суд вважає, що ОСОБА_12 не може вважатись власником житла, оскільки державна реєстрація частини квартири була зроблена БТІ майже через два місяця після смерті ОСОБА_12

На запит суду Комунальним підприємством «Господар» були надані документи, що свідчать про те, що державна реєстрація органами БТІ проводилась на підставі Договору про надання інвентаризаційних послуг від 04.01.1999 року укладеного між Комунальним підприємством «Господар» та Київським міським бюро технічної інвентаризації.

Так, судом встановлено що Комунальне підприємство «Господар» діяло від імені та в інтересах ОСОБА_12, але його повноваження закінчились 28 січня 2007 року в день смерті ОСОБА_12, відповідно, Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна незаконно здійснило запис в реєстровій книзі.

Таким чином, Відповідач 2 та Відповідач 3 набули право власності за правом спадкування неправомірним та незаконним шляхом.

Згідно із ч. 2 ст.77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», спори про поновлення порушених прав фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Згідно із ч.І ст.393 Цивільного Кодексу України правовий акт органу державної влади або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові та порушує права власника за позовом власника майна визнається судом незаконним і скасовується.

Згідно із ст.54 Житлового Кодексу України Ізольоване жиле приміщення що звільнилося в квартирі, в якій проживає два або більше наймачі, на прохання наймача, що проживає в цій квартирі і потребує поліпшення житлових умов, надається йому, а в разі відсутності такого наймача - іншому наймачеві, якій проживає в тій квартирі. При цьому загальний розмір жилої площі не повинен перевищувати норми, встановленої крім випадків коли наймач або член його сімї має право на додаткову жилу площу. Якщо розмір ізольованої кімнати, що звільнилася, є меншим за встановлений для надання одній особі, зазначена кімната у всіх випадках передається наймачеві на його прохання.

Так, суд вважає що незаконне набуття право власності Відповідачами 2,3 порушило права Позивачів в частині поліпшення житлових умов.

Посилання Відповідачів, що вимоги про визнання незаконною реєстрацією свідоцтва про права власності на житло та визнання недійсним запису у реєстровій книзі та скасування його не може бути предметом розгляду в порядку цивільного судочинства не береться судом до уваги з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового рішення.

Суть даного спору - це право власності на частину квартири та позбавлення цього права через неправомірність дій державних органів. В даному випадку суд вбічає не публічно-правовий спір з субєктом владних повноважень, а приватноправовий спір, який повинен розглядатись в порядку цивільного судочинства. Цивільним-процесуальним кодексом України (ст.ст. 1, 3) передбачений порядок вирішення такого спору в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч.4 ст.25, ст.182, ч.І ст.210, ст.248, ст.328, ч.4 ст.334, ч.І ст.393 ЦК України, ст.54 ЖК України, ч. 2 ст.77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п.2.4. Тимчасового положення «Про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно», ст. 4 перехідних положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», п. 6.1 Тимчасового положення «Про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно», на підставі ст.ст. 1,3,10,11,58,60,208,212-215,218,226 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати незаконною реєстрацію Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна Свідоцтва про право власності на житло, виданого 09 листопада 2006 року на підставі розпорядження відділу приватизації житла Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації від 09 листопада 2006 року №44171 на ім'я ОСОБА_12.

Скасувати запис у реєстровій книзі Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна № 5925 від 20.03.2007 року.

Визнати недійсним та скасувати Свідоцтво про право на спадщину за законом видане на ім'я ОСОБА_6 та ОСОБА_7, та зареєстроване органами Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 16.08.07 р.

Відповідно до ст.294 ЦПК України заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя