Справа № 2-4659/2010
Провадження № -
РІШЕННЯ

Іменем України

21 грудня 2010 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі: головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Гуменній Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2010 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до

ОСОБА_3 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, посилаючись на те, що з 10 серпня 1991 року на підставі посвідчення про укладення шлюбу від 10 серпня 1991 року та по даний час він перебуває у шлюбі з ОСОБА_3 . До складу сімї також входять діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За час шлюбу ними сумісно придбано нерухоме майно, а саме 14 частина жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1 , дві земельні ділянки у межах с. Білогородка, по 0,15 га кожна, фермерське господарство, на балансі якої є земельна ділянка площею 0,15 га, земельна ділянка в межах АДРЕСА_2 загальною площею 0,144 га.

Згоди між ним та ОСОБА_3 щодо порядку поділу майна, що є їхньою-спільною сумісною власністю, не досягнуто.

ОСОБА_1 вважає, що майно, що було придбано ними за час шлюбу, має бути поділено між ним та ОСОБА_3 у рівних частках.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив визнати за ним право власності на половину 1/2 частини жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1 , половину 2 земельних ділянок у межах с. Білогородка загальною площею 0,3 га по 0,15 га кожна, половину земельної ділянки фермерського господарства загальною площею 1,5 га, половину земельної ділянки в межах с. Білогородка за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 0,144 га, а також стягнути 1/2 частину понесених судових витрат.

У листопаді 2010 року ОСОБА_1 подав суду заяву про уточнення

позовних вимог, у якій просив в порядку поділу майна, що є об"єктом спільної сумісної власності подружжя, визнати за ним право власності на половину 1/2 частини жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1 , 1/2 частину земельної ділянки у межах с. Білогородка загальною площею 0,141 га по АДРЕСА_3 , кадастровий номер 060130231, тобто ділянку площею 0,0705 га з

цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства частину земельної ділянки загальною площею 1,5 га, надану у власність відповідача ОСОБА_3 на підставі Державного акту серії Р1 № 256144 від 22 липня 2002 року для ведення фермерського господарства, тобто площею 0,75 га, за ОСОБА_3 залишити майно: половину 1/2 жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1 , 1/2 частину земельної ділянки у межах с. Білогородка загальною площею 0,141 га по АДРЕСА_3 , кадастровий номер 060130231, тобто ділянку площею 0,0705 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства,1/2 частину земельної ділянки загальною площею 1,5 га, надану у власність Москалю на підставі Державного акту серії Р1 № 256144 від 22 липня 2002 року для ведення фермерського господарства, тобто ділянку площею 0,75 га.

Судом встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду від 2 листопада 2010 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу позов задоволено. Шлюб між Москалик С ОСОБА_1 , зареєстрований 10 серпня 1991 року у Білогородській сільській раді, актовий запис № З3-розірвано. Після розірвання шлюбу залишено ОСОБА_3 прізвище „ ОСОБА_6 .

У звязку з цим представник позивача в судовому засіданні уточнив прізвище відповідачки ОСОБА_2 .

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісною власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до вимог ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ча, майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Судом встановлено, що з 10 серпня 1991 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі подружжя має дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дочку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Києво-Святошинського районного суду від 2 листопада 2010 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано і після розірвання шлюбу залишено ОСОБА_3 прізвище ОСОБА_6 .

За час перебування у шлюбі за Договором купівлі-продажу 1/2 частини будинку від 21 березня 2000 року ОСОБА_9 продав, а ОСОБА_1 купив 1/2 частину будинку, що знаходиться у АДРЕСА_1 .

Згідно наявного в матеріалах справи Державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯА № 387824 від 17 травня 2005 року ОСОБА_3 на підставі рішення Білогородської сільської ради 11 сесії 4 скликання № 7/27 від 18 грудня 2004 року є власником земельної ділянки площею 0,141 га, яка розташована в АДРЕСА_4 , цільове призначення-ведення особистого селянського господарства.

Згідно Державного акту на право власності на землю Серії Р1 № 356144 від 22 липня 2002 року ОСОБА_3 на підставі розпорядження Києво- Святошинської районної державної адміністрації від 5 червня 2002 року № 201 є власником земельної ділянки площею 1,500 га, яка розташована на території Білогородської сільської ради, земля передана для ведення фермерського господарства.

Заслухавши пояснення сторін, які беруть участь у справі та оцінивши в сукупності зібрані докази, суд дійшов висновку про визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по 1/4 частині за кожним жилого будинку АДРЕСА_1 , як майно, набуте подружжям під час шлюбу, що підлягає поділу між ними, в рівних частках.

Щодо заявленого позову ОСОБА_1 в частині поділу по 1/2 частині кожному з сторін по справі земельної ділянки площею 0,141 га, яка розташована в АДРЕСА_4 , цільове призначення- ведення особистого селянського господарства, та земельної ділянки площею 1,500 га, яка розташована на території Білогородської сільської ради, земельна ділянка передана для ведення фермерського господарства, власником яких згідно Державних актів`на право власності на земельну ділянку є ОСОБА_2 (Москалик), то суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині вимог, оскільки дане нерухоме майно не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а належить на праві особистої приватної власності лише ОСОБА_2 , а тому не може бути об`єктом поділу між сторонами по справі. Дані земельні ділянки набуті ОСОБА_2 шляхом їх приватизації, а тому право власності на земельну ділянку, яка набута шляхом приватизації, є особистою приватною власністю того із подружжя, кому вона безоплатно передана у власність, в даному випадку ОСОБА_2 (Москалик), та не є спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до вимог ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духові розвитку та лікування.

Посилання відповідачки ОСОБА_2 , що її частка в майні подржжя повинна складати 3/4 частин від спільно нажитого майна, оскільки на її утриманні знаходяться діти: ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , то вони не можуть бути задоволені судом, оскільки ОСОБА_2 не довела в судовому засіданні та не надала переконливих доказів, що розмір аліментів, які вона одержує на дітей від позивача ОСОБА_1 недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування, та що ОСОБА_1 матеріально не утримує дітей та не приймає участі у їх вихованні. Крім того, ОСОБА_2 , надаючи такі доводи суду, з відповідними вимогами до суду не зверталась, позов до ОСОБА_1 подавала.

Керуючись ст. ст. 60, 70, 71 Сімейного кодексу України, ст. 368, 370, 372 Цивільного кодексу України, ст. ст. 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

» и*).

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину жилого будинку АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину жилого будинку АДРЕСА_1 .

У решті позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності в судовому засіданні осіб, які брали учать у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя: Л. М. Ковальчук