Барський районний суд Вінницької області
справа № 2 «ц» - 1238/10 р.
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
27 грудня 2010 року м. Б а р
Барський районний суд Вінницької області в складі:
Головуючого - судді Бурденюка С.І.
при секретарі Бажановій Ж.І.
з участю представника позивачки ОСОБА_1
позивачки ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення від права спадкування, визнання права власності на спадкове майно, -
В заяві до суду ОСОБА_2 вказала, що 24 квітня 2010 року помер її син ОСОБА_4, який був зареєстрований і постійно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1. На день його смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з 1001/2500 (одна тисяча один дві тисячі п»ятисотих) частки житлового будинку, що складається з однієї жилої кімнати 1-5 жилою площею 14,1 кв.м., 87% літньої кухні та підвалу, розташованих в м.Бар по вулиці Монастирська, 22, Вінницької області. Спадкоємцями, які претендують на спадщину після смерті ОСОБА_4 є позивачка як мати померлого і відповідач по справі його батько ОСОБА_3. Позивачка являється спадкоємцем першої черги за законом, прийняла спадщину, але не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки на спадщину претендує відповідач. Вона вважає, що є всі підстави для усунення його від права спадкування. Тому, позивачка змушена звернутися до суду та просила суд усунути відповідача від права спадкування після смерті ОСОБА_4 та визнати за нею право власності на спадкове майно, яке залишилоя після смерті її сина.
Судом визначено коло учасників судового засідання.
В судовому засіданні ОСОБА_2та її представник ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримали повністю, наполягали на їх задоволенні. Суду пояснили, що вона проживала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі, який розірвано в 1999 році. Від спільного проживання в них 10.07.1988 року народився син ОСОБА_4. З 1997 року він покинув сім»ю, коли синові виповнилося 9 років, аліментів на його утримання не платив. Згідно ухвали Барського районного суду від 26.05.2000 року між ними було затверджено мирову угоду, згідно якої проведено поділ майна, в тому числі житлового будинку з господарськими будівлями. Після поділу майна вона особисто проводила подальше будівництво будинку, хліва гаража, проводила внутрішні ремонтні роботи, провела опалення, встановила забор, доріжки та інше. Згідно договору дарування від 29.08.2001 року відповідач подарував синові ОСОБА_4 свою частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель. ОСОБА_5 за цей подарунок вона сплатила його вартість колишньому чоловікові. В 2008 році син ОСОБА_4 важко захворів, нею були витрачені величезні кошти на його лікування. ОСОБА_5 син помер 24 квітня 2010 року. Відповідач, як батько, абсолютно з часу розірвання їхнього шлюбу не цікавився сином, не дав жодної копійки на його навчання та на лікування. Не було його ні на похороні, ні на інших поминальних обідах, ніяких коштів не надавав. Він знав про хворобу, однак ухилився від надання будь-якої допомоги, якої потребував син. ОСОБА_5 подав заяву про прийняття спадщини. Тому вважають, що він повинен бути усунений від спадкування.
Відповідач ОСОБА_3, будучи належно повідомленим про день розгляду справи в суді, тричі викликався повісткою під розпис, а саме на 06.12.2010 року, 20.12.2010 року та 27.12.2010 року, був повідомлений рекомендованим листом, але в судове засідання не з'явився, не повідомив про причини свої неявки, позову не оспорив. Тому, суд вважає, що відповідач навмисно ухиляється від розгляду справи в суді та вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.
Допитані в судовому засіданні свідки по справі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні переконливо пояснили, що вони давно проживають по сусідству з ОСОБА_8 по вулиці Монастирській в м.Бар Вінницької області. Вона проживала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9. В 1999 році вони розірвали шлюб. Від спільного проживання в них народилося двоє дітей, донька ОСОБА_10 і син ОСОБА_11. Ще в 1997 року він покинув сім»ю, коли синові виповнилося 9 років, аліментів на утримання дітей не платив. Згідно ухвали Барського районного суду в 2000 році між ними було затверджено мирову угоду, згідно якої проведено поділ майна, в тому числі житлового будинку з господарськими будівлями. Після поділу майна ОСОБА_8 особисто проводила подальше будівництво будинку, хліва гаража, проводила внутрішні ремонтні роботи, провела опалення, встановила забор, доріжки та інше. Після поділу майна через суд відповідач подарував синові ОСОБА_4 свою частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель. ОСОБА_5 за це вона сплатила йому вартість його частки в розмірі 500 долларів США, тому що для цього позичала в них кошти. Відповідач, як батько, абсолютно з часу розірвання їхнього шлюбу не цікавився ні сином, ні донькою, не надавав жодної допомоги ні на утримання, ні на навчання. ОСОБА_8 сама довела до ладу будинок і господарські споруди, виростила дітей, одружила доньку. на лікування. В 2008 році син ОСОБА_4 важко захворів на онкохворобу, нею були витрачені величезні кошти на його лікування. ОСОБА_5 син помер 24 квітня 2010 року. Не було батька ні в лікарнях, ні на похороні, ніяких коштів він на лікування сина не надавав. Взагалі не поцікавився. Він знав про хворобу, однак ухилився від надання будь-якої допомоги, якої потребував син.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 суду пояснила, що вона є дочкою позивачки та відповідача. Батько покинув їхню сім»ю, коли їй виповнилося 14 років. З тих пір не спілкувався з ними, не приходив, нічим не допомагав, ніякої участі ні в чому не приймав. Не сплачував аліментів. Вона з братом ОСОБА_12 самі допомагали матері проводити будівельні та ремонтні роботи. В 2008 році брат ОСОБА_12 важко захворів і мама повністю проводила та оплачувала його лікування в різних лікарнях. Брат помер в квітня 2010 року. Батько не цікавився лікуванням сина, не допоміг з лікуванням, не прийшов на його похорони. А на даний час претендує на спадщину після його смерті. Після розірвання шлюбу батьки розділили все майно між собою по рішенню суду. Матір сама добудовувала сарай, гараж, проводила різні роботи за власні кошти.
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 суду пояснив, що він є зятем позивачки. З часу їхнього одруження з ОСОБА_10 він ні разу не бачив батька дружини. Свідок особисто постійно возив своїм автомобілем брата дружини сина позивачки ОСОБА_4 по різних містах України в лікарні, допомагав чим міг. ОСОБА_5 помер. Його батько жодного разу не поцікавився станом сина і навіть не прийшов на його похорон. Все лікування матір ОСОБА_11 оплатила сама.
Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позов доведений та обґрунтований, а тому підлягає до повного задоволення. До такого висновку суд дійшов з наступного.
В судовому засіданні встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Так, ОСОБА_4 помер 24 квітня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про його смерть. Останнім місцем його проживання та місцем смерті було м. Бар Вінницької області. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1001/2500 (одна тисяча один дві тисячі п»ятисотих) частки житлового будинку, що складається з однієї жилої кімнати 1-5 жилою площею 14,1 кв.м., 87% літньої кухні та підвалу, розташованих в м.Бар по вулиці Монастирська, 22, Вінницької області. Власність померлого на частку житлового будинку підтверджується договором дарування від 20.08.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Барського районного нотаріального округу ОСОБА_14 серія АЕА № 687783.
Заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_12 подали в порядку вимог ст.ст. 1268, 1269 ЦК України до Барської державної нотаріальної контори відповідно до оглянутої в судовому засіданні спадкової справи № 630/2010 до майна померлого його батьки: мати ОСОБА_8 21.10.2010 року, та батько ОСОБА_3 12.10.2001 року.
Сторони по справі являються спадкоємцями майна померлого першої черги за законом, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_4. Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4 не має.
Відповідно до ч. 5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Такі доводи знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки судом встановлено, що батько ОСОБА_3 ухилявся від надання допомоги синові під час тривалої його важкої хвороби. Це підтверджено показами свідків. Відповідно до матеріалів цивільної справи наявність важкої хвороби в спадкодавця, його безпорадний стан та необхідність в наданні йому матеріальної допомоги підтверджується численними медичними довідками, виписками та епікризами.
А тому, враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне усунути ОСОБА_3 від спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_4, який помер 24.04.2010 року та визнати за позивачкою ОСОБА_2 право власності на спадкове майно за законом після смерті сина ОСОБА_12.
Судом оглянуто в засіданні спадкову справу та інвентарну справу на спірний будинок.
За таких обставин суд, керуючись ст.ст. 5, 10, 60, 79,88, 212, 213,215,226 ЦПК України, ст.ст.1268, 1269,1261,1224 ЦК України, Постановою № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах спадкування» , -
Позов задовольнити повністю.
ОСОБА_3 усунути від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер 24 квітня 2010 року.
Визнати за ОСОБА_8 право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_4, який помер 24 квітня 2010 року, а саме: 1001/2500 (одна тисяча один дві тисячі п»ятисотих) частки житлового будинку, позначеного на плані літерою «А», що складається з однієї жилої кімнати 1-5 жилою площею 14,1 кв.м., 87% літньої кухні літера «Б» та підвалу «Б1», розташованих в м.Бар по вулиці Монастирська, 22, Вінницької області,
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.
Суддя