Справа №2-2151/10 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2010 року смт. Комінтернівське

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі:

судді Жовтан П.В.

при секретарі Шевченко Г.О.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в залі суду в смт. Комінтернівське цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 та просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет застави та стягнення витрат по сплаті державного мита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.

В судове засідання представник позивача не зявився, однак надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю (а.с.17).

Відповідач в судовому засіданні позов визнав, про що надав відповідну заяву, просив справу розглянути у попередньому судовому засіданні.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення у порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України, згідно з якою у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, наслідки якого розяснені сторонам.

Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам.

В судовому засіданні встановлено, що 30.06.2006 року між позивачем та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір №ODKMAU07100009 (далі договір) про надання кредиту в сумі 74141 (сімдесят чотири тисячі сто сорок одна) гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,32% в місяць на суму заборгованості по кредиту, сплаті винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі суми 0,25 % від суми виданого кредиту щомісяця, сплаті відсотків за користування кредитом при порушенні зобовязань по погашенню кредиту у розмірі 3,34 % в місяць, нараховані на суму непогашеної в строк заборгованості по кредиту з кінцевим терміном повернення 28.06.2013 року (а.с.6-8).

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 1.2. договору позивач повністю та в строки виконав зобов'язання по даному договору перед ОСОБА_1, відкривши відповідачу вказані в договорі рахунки для зарахування грошових коштів, направлені для погашення заборгованості, (а.с.6).

ОСОБА_1 не виконав умови п.1.1. Кредитного договору, тобто кожного місяця не здійснював часткове погашення Кредиту та не сплачував відсотки за користування кредитними коштами.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з наданим розрахунком станом на 19.04.2010 року (а.с. 4-5) заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем за договором склала 60153.91 грн., яка складається з наступного:

-36451.07 грн. - заборгованість за кредитом:

-13852.41 грн. - заборгованість поза відсотками;

-1660.26 грн. - заборгованість з комісії;

-4849.51 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору.

-500. 00 грн. - штраф (фіксована частина);

-2840,66 грн. - штраф (процентна складова);

У якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором 30.06.2006 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір застави рухомого майна, згідно якого відповідач надав в заставу автомобіль DAEWOO, модель: Lanos, 2006 року випуску, тип ТЗ легковий, № кузова/шасі SUPTF69YD6W281596, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить йому на праві власності (а.с.11-12).

За договором застави забезпечуються виконання зобов'язань за кредитним договором по поверненню кредиту, наданого у вигляді не поновлювальної кредитної лінії в сумі 74147 грн., сплаті винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі суми 0,25 % від суми виданого кредиту щомісяця, сплаті відсотків за користування кредитом при порушенні зобов'язань по погашенню кредиту у розмірі 3,34 % в місяць, нараховані на суму непогашеної в строк заборгованості по кредиту на суму залишку заборгованості по кредиту.

За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Договором застави №ODKMAU07100009 від 30.06.2006 року передбачено, що у випадку порушення зобов'язань, забезпечених заставою, позивач має право одержати задовільнення своїх вимог за рахунок предмету застави.

В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, ОСОБА_1 зобов'язання за кредитним договором не виконав, предмет застави в заклад банку не передав.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про заставу»)

Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання Заставодержателем договору купівлі-продажу Предмету застави від імені Заставодавця.

Приймаючи до уваги, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заявлено позов саме з підстав, вказаних у попередньому абзаці, цілком очевидно, що виконання рішення суду стосовно звернення стягнення на предмет застави шляхом надання права безпосереднього продажу конкретному покупцю - неможливо без фактичного знаходження предмету застави у володінні ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

У чинність ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу.

З огляду на те, що законом та умовами договору передбачено обов'язок відповідача передати предмет застави позивачу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», суд дійшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги стосовно зобов'язання ОСОБА_1 виконати зобов'язання в натурі, підлягають задоволенню в повному обсязі, так як вони є обгрунтованими та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи.

На підставі викладеного вище, ст.ст. 16, 526-527, 530, 590, 1050, 1054 ЦК України, ст. 19-20 Закону України «Про заставу» керуючись ст.ст. 10, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк»

-задовольнити.

Звернути стягнення на предмет застави: автомобіль DAEWOO, модель: Lanos, 2006 року випуску, тип ТЗ легковий, № кузова/шасі SUPTF69YD6W281596, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1, шляхом продажу вказаного автомобіля Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-якій способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» у рахунок відшкодування судових витрат - 601 грн. 54 коп. (державне мито) та 120 грн. (ІТЗ судового процесу).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: