РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Бучацький районний суд Тернопільської області

м. Бучач, вул. Міцкевича, 11, 48400, (03544) 2-16-40

15 березня 2010 року

Одноособово суддею: Кузевичем Й.Я.,

при секретарі: Пастушаку І.Д.,

з участю позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2,

відповідачки ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4,

представника третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бучачі справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 та третьої особи Бучацької державної нотаріальної контори про визнання договору дарування житлового будинку недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка просить суд визнати недійсним договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Шкільній,18, в с.Сновидів Бучацького району Тернопільської області, укладений між нею та ОСОБА_3 30 жовтня 2003 року, який посвідчений державним нотаріусом Бучацької державної нотаріальної контори ОСОБА_7, поновивши їй строк позовної давності, мотивуючи тим, що відповідачка, ввійшовши до неї в довіру, запевнивши, що буде доглядати за нею до смерті у випадку, коли та перепише на неї свій житловий будинок, де вона постійно проживає, переконала її в необхідності укласти дану угоду, а вона, діючи під впливом помилки, підписала даний договір, маючи на увазі договір пожиттєвого утримання.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що вона проживає одна, в звязку з тим, що її донька проживає в Дніпропетровській області, тому запропонувала дочці своєї сестри ОСОБА_3 доглядати за нею, готувати їжу, купувати ліки за власні кошти, прибирати в будинку та поховати у разі смерті, за що пообіцяла переписати на неї належний їй на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в с.Сновидів Бучацького району Тернопільської області по вул. Шкільній,18, на що відповідачка погодилася. Протягом жовтня 2003 - березня 2009 років відповідачка декілька разів приходила до неї, приносила незначні гостинці, періодично доглядала за нею. Однак, коли 30 жовтня 2003 року в Бучацькій державній нотаріальній конторі вона переписала на неї житловий будинок, відповідачка від взятих на себе зобовязань щодо її утримання та догляду відмовилася, тому вона 17 вересня 2009 року звернулася в Бучацьку держнотконтору, де їй видали копію договору. Вважає, що через свій вік допустила помилку, оскільки думала, що укладає договір довічного утримання. Крім того, по даний час проживає у цьому будинку, останній час - в літній кухні, оскільки донька відповідачки вже другий рік проживає в будинку. Відповідачка перестала здійснювати за нею догляд. Після консультації з юристом у вересні 2009 року зрозуміла, що її волевиявлення було направлене на укладення договору пожиттєвого утримання, а тому просить суд поновити їй строк позовної давності.

Відповідачка ОСОБА_3 позов заперечила, суду пояснила, що з 2001 року вона погодилася доглядати за ОСОБА_1, яка є сестрою її матері і проживає сама, за що позивачка ОСОБА_1 обіцяла переписати на неї житловий будинок, який розташований в с.Сновидів Бучацького району Тернопільської області по вул.Шкільній,18, так як її донька ОСОБА_8 з 1973 року проживає в Дніпропетровській області, ніякої допомоги їй не надає, і останні десять років вони не спілкуються. 30 жовтня 2003 року вони поїхати до нотаріуса, і уклали договір дарування. Позивачка ОСОБА_1 власноручно підписала договір. За весь час вона здійснювала догляд за позивачкою, у 2006 році оплатила їй операцію. Через деякий час дочка позивачки почала виявляти претензії, ображати її, на що позивачка ОСОБА_1 радила їй не звертати уваги на претензії її доньки ОСОБА_8 З вересня 2008 року в цьому будинку проживає її донька ОСОБА_9, здійснює догляд за позивачкою. За цей час її родиною до будинку було добудовано веранду, будинок обкладено облицювальною плиткою, за власні кошти зроблено капітальний ремонт.

Представник третьої особи Бучацької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 позов заперечив, суду пояснив, що для посвідчення даного договору державному нотаріусу було надано всі необхідні документи, договір було посвідчено ним у повній відповідності із Конституцією України, Законом України Про нотаріат, чинним на момент посвідчення законодавством України і повністю відповідає формі даного виду договорів.

Свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що є єдиною дочкою позивачки, з 1991 року проживає в Дніпропетровській області, приблизно один раз в рік приїжджала в гості до матері, при цьому проживала в тітки ОСОБА_10, оскільки із 2003 року із мамою не спілкувалася. Приблизно в 2009 році від родичів взнала, що мати тяжко хворіє і потребує допомоги. Коли приїхала до матері, та жалілася, що голодує, впала і розбила голову і ніхто не надає їй допомогу. Тоді ж від мами взнала, що належний їй будинок вона подарувала ОСОБА_3, про зміст цього договору дізналася 15.09.2009 року, коли в Бучацькій державній нотаріальній конторі отримала його копію.

Свідок ОСОБА_11 пояснила суду, що є племінницею позивачки ОСОБА_1, кожного року вона завжди приїжджає в с.Сновидів Бучацького району на Різдво. При зустрічі ОСОБА_1 говорила їй, що ОСОБА_3 є її опікунами, їй відомо, що в травні 2009 року ОСОБА_1 поламала руку, вважає, що ОСОБА_3 належним чином не доглядали за ОСОБА_1

Допитана в суді як свідок ОСОБА_12 ствердила суду, що на протязі останніх трьох років ОСОБА_1 потребує допомоги і догляду, тому вона інколи відвідувала її, протягом двох останніх років ОСОБА_1 говорила їй, що голодує, просила, щоб вона сходила в магазин і придбала їй продукти. Останній раз вона відвідувала її в травні 2009 року, коли ОСОБА_1 впала і пошкодила руку.

Свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що із 09.09.2008 року проживає в будинку, який позивачка ОСОБА_1 подарувала її матері ОСОБА_3, та здійснює догляд за позивачкою. 24 травня 2009 року ОСОБА_1 впала, ушкодила плече, вона займалася її лікуванням. Зі своєю дочкою ОСОБА_13 позивачка стосунків не підтримувала , однак в серпні 2009 року ОСОБА_8 приїхала і почала предявляти претензії на будинок, який в 2003 році був подарований її матері ОСОБА_3

Допитаний як свідок ОСОБА_14 пояснив суду, що є двоюрідним братом відповідачки ОСОБА_3, за її запрошенням він обкладав цеглою хату, добудовував веранду, облицьовував хату плиткою. За цю роботу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 оплатили йому.

Свідок ОСОБА_15 пояснила суду, що є племінницею позивачки та сестрою відповідачки. Коли ОСОБА_1 стала нездужати, то виявила бажання переписати хату комусь із односельчан, які взяли б на себе турботу про її догляд та поховання. Оскільки вона мала доньку, яка проживає у Дніпропетровській області, їй пропонували, щоб донька здійснювала догляд за нею. Однак ОСОБА_1 відповідала, що запише хату на чужу людину. Коли ж ОСОБА_1 подала позов до суду, то в розмові із нею та повідомила, що в даний час хоче, щоб її обходила донька ОСОБА_8.

Свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що станом на 30 жовтня 2003 року вона працювала державним нотаріусом Бучацької державної нотаріальної контори. Тоді ж до неї звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з проханням посвідчити договір дарування. Усі вимоги чинного на момент посвідчення договору законодавства нею, нотаріусом, були виконані. Жодних підстав для того, щоб відмовити сторонам у посвідченні вищевказаного договору, у неї не було. Згідно чинної на момент посвідчення договору Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України їй було подано всі необхідні документи для посвідчення договору; нотаріусом було встановлено особи громадян, що звернулися за посвідченням договору; перевірено дієздатність громадян сторін договору, про що зазначено у посвідчувальному написі договору; договір підписано сторонами в присутності нотаріуса власноручно. Сторони підтвердили нотаріусу при безпосередньому спілкуванні, що вони дійсно укладають договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами. Після складання проекту договору весь текст договору було зачитано сторонам вголос, після чого кожна із сторін ще раз самостійно прочитала текст договору та вони підтвердили нотаріусу, що текст договору їм зрозумілий та відповідає їх дійсним намірам. Дарувателька ОСОБА_1 договір підписувала особисто, про отримання копії договору підписалася в реєстрі.

Вислухавши сторони, свідків, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив такі обставини:

30 жовтня 2003 року за реєстровим № 2574 державним нотаріусом Бучацької державної нотаріальної контори ОСОБА_7 було посвідчено договір дарування житлового будинку, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Дарувателька ОСОБА_1, будучи дієздатною, власноручно підписала текст договору, отримала копію договору , отже, 30.10.2003 року повинна була дізнатися про порушення свого права.

Позовну заяву до суду позивачкою ОСОБА_1 було подано 07.10.2009 року, по спливу майже 6-річного віку з часу порушення її права.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Ст.71 ЦК УРСР в редакції 18 липня 1963 року, який був чинний на час укладення угоди, та ст. 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно зі ст.74 ЦК УРСР в редакції 18 липня 1963 року, який був чинний на час укладення угоди , та ст. 267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки ОСОБА_1 не подала і судом не здобуто доказів для продовження або поновлення строку, тому суд прийшов до переконання, що у задоволенні позову слід відмовити в звязку із спливом процесуального строку.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 10, 11, 60, 212, 218 ЦПК України, ст. ст. 71,74-76,80 ЦК УРСР (від 18.07.1963 р.), ст.ст. 256, 257,261,267 ЦК України , ч.ч. 4,6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України , суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання правочину договору дарування житлового будинку недійсним відмовити за спливом позовної давності.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Заява про апеляційне оскарження подається апеляційному суду Тернопільської області через Бучацький районний суд на протязі 10 днів з дня проголошення рішення, а апеляційна скарга на протязі 20 днів після подання апеляційної заяви або без попереднього подання такої заяви в строк встановлений законом.

Суддя: Й.Я.Кузевич