РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2010р. справа №2-2273//10

Харківський районний суд Харківської області у складі судді САВЧЕНКО Г.М. при секретарі ОСТРОВСЬКІЙ А.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в с. Покотилівка цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

третьої особи приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу

ОСОБА_3

про визнання недійсним заповіту та визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою в якій просить визнати недійсним заповіт ОСОБА_4, померлого 24.02.07р., посвідчений 29.05.2004р. приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_3, реєстровий №1304, визнати, що жилий будинок №59 по вул.Радянська в м.Мерефа Харківського району є спільною сумісною власністю ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину жилого будинку №59 по вул.Радянська в м.Мерефа Харківського району як за забудовником, визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину жилого будинку №59 но вул.Радянська в м.Мерефа Харківського району в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5, померлої 22.06.1997р., визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину жилого будинку №59 по вул.Радянська в м.Мерефа Харківського району в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, померлого 24.02.2007р.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що її та відповідача батькові ОСОБА_4 на праві власності належить жилий будинок №59 по вул.Радянська в м.Мерефа Харківського району. ОСОБА_4 перебував у шлюбі з ОСОБА_5. Вона разом з батьком та матірю приймала участь у будівництві прибудов до жилого будинку, а тому має право на 1/3 частку в праві власності на жилий будинок. Її мати ОСОБА_5 померла 22.06.1997р. Після смерті матері вона має право на 1/6 частку у праві власності на жилий будинок в порядку спадкування за законом. Її батько ОСОБА_4 помер 24.02.07р. Після смерті батька вона має право на Ул частку у праві власності на жилий будинок в порядку спадкування за законом. При зверненні до нотаріальної контори з метою прийняття спадщини після смерті батька їй стало відомо, що за життя батько залишив заповіт від 29.05.04р., посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_3, за яким все своє майно заповідав сину та відповідачу у справі ОСОБА_2. Вона вважає, що на момент посвідчення заповіту її батько ОСОБА_4 в наслідок хвороби не розумів значення своїх дій та не міг керувати своїми діями, а тому заповіт необхідно визнати недійсним та визнати за нею право власності на частину жилого будинку в порядку спадкування за законом.

В судове засідання зявились позивач ОСОБА_1, яка підтримала позовні вимоги, відповідач ОСОБА_2, який проти позову заперечував. Третя особа приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена, в матеріалах справи є письмове повідомлення про розгляд справи за відсутності нотаріуса.

Вислухавши пояснення позивача, відповідача, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з таких підстав.

За договором дарування від 29.03.1967р., посвідченого нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за №828, ОСОБА_6 подарував ОСОБА_4 1/2 частину жилого будинку №59 по вул.Радянська в м.Мерефа Харківського району. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.07.1985р., виданого державним нотаріусом першої Харківського району держнотконтори, зареєстрованого в реєстрі за №2-618, ОСОБА_4 на праві власності належить Уг частина жилого будинку №59 по вул.Радянська в м.Мерефа Харківського району. Згідно витягу з реєстру прав

власності на нерухоме майно від 04.12.2007р. жилий будинок №59 по вул.Радянська в м. Мерефа Харківського району належить на праві власності в цілому ОСОБА_4.

Позивач ОСОБА_1 не надала жодних доказів на підтвердження того, що між нею, її батьком ОСОБА_4, та її матірю ОСОБА_5 було укладено договір про створення спільної власності, а також на підтвердження того, що вона разом з батьком та матірю приймала участь у будівництві прибудов до жилого будинку, виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору.

Згідно ч.І ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

Відповідно до ч.І ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 не надала жодних доказів на підтвердження того, що між нею, її батьком ОСОБА_4, та матірю ОСОБА_5 було укладено договір про створення спільної власності, а також на підтвердження того, що вона разом з батьком та матірю приймала участь у будівництві прибудов до жилого будинку, виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, суд, на підставі ч.І ст.328, ч.І ст.331 ЦК України, вважає за необхідне відмовити у визнанні жилого будинку №59 по вул.Радянська в м.Мерефа Харкіфвського району спільною сумісною власністю ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 та відмовити у визнані за ОСОБА_1 права власності на 1/3 частину жилого будинку №59 по вул.Радянська в м.Мерефа Харківського району як за забудовником.

Власник жилого будинку №59 по вул.Радянська в м.Мерефа Харківського району ОСОБА_4 перебував у шлюбі з ОСОБА_5, яка померла 22.06.1997р. За життя ОСОБА_5 не заявляла вимог до власника жилого будинку про визнання за нею права власності на частину належного на праві власності ОСОБА_4 жилого будинку №59 по вул.Радянська в м.Мерефа Харківського району, а тому на момент смерті ОСОБА_5 за нею не було визнано та зареєстровано право власності на спірний жилий будинок.

Згідно довідки Першої державної нотаріальної контори Харківського району від 05.02.08р. після смерті ОСОБА_5 до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини звернулись дочка ОСОБА_1 та син ОСОБА_2. Свідоцтво про право на спадщину нотаріальною конторою не видавалось.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи те, що на момент смерті ОСОБА_5 за нею не було визнано та зареєстровано право власності на спірний жилий будинок №59 по вул.Радянська в м.Мерефа Харківського району, після її смерті до інших осіб (спадкоємців) не може переходити право на спірний жилий будинок, а тому суд, на підставі ст.ст.1216, 1218 ЦК України, вважає необхідним відмовити у визнанні за ОСОБА_1 права власності на 1/6 частину жилого будинку №59 по вул.Радянська в м.Мерефа Харківського району в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5, померлої 22.06.1997р.

За життя власник жилого будинку №59 по вул.Радянська в м.Мерефа Харківського району ОСОБА_4 залишив заповіт від 29.05.04р., посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за №1304, за яким все своє майно заповідав сину ОСОБА_2. При посвідченні заповіту нотаріусом встановлено особу заповідача та перевірено його дієздатність.

Відповідно до ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Позивач ОСОБА_1 не надала жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4 при складанні та посвідченні заповіту в наслідок хвороби не міг розуміти значення своїх дій та не міг керувати своїми діями, не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності.

В довідці Обласної психіатричної лікарні №1 від 30.11.07р. №4715 (а.с.51), на яку посилається позивач, вказано, що ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні в Обласній психіатричній лікарні №1 з 23.04.04р. по 24.05.04р. з діагнозом атеросклероз судин головного мозку. В довідці не вказано про те, що ОСОБА_4 в наслідок хвороби не міг розуміти значення своїх дій та не міг керувати своїми діями. Заповіт ОСОБА_4 від 29.05.04р. посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_3 в період, коли ОСОБА_4А, не перебував на лікуванні в лікарняних установах.

Враховуючи вищевикладене, суд, на підставі ч.2 ст.1257 ЦК України, вважає необхідним відмовити у визнанні недійсним заповіту ОСОБА_4, померлого 24.02.07р., посвідченого 29.05.2004р. приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_3, реєстровий №1304.

Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч.І, ч.2 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин; заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадщину будь яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування.

Заповідач ОСОБА_4 заповітом від 29.05.04р., посвідченим приватним нотаріусом ОСОБА_3, зареєстрованим в реєстрі за №1304, призначив своїм спадкоємцем сина ОСОБА_2, чим фактично позбавив права на спадщину спадкоємця за законом дочку ОСОБА_1, яка у цьому разі не може одержати право на спадкування.

Враховуючи вищевикладене, суд, на підставі ст.1233, ч.1, ч.2 ст.1235 ЦК України, вважає необхідним відмовити у визнанні за ОСОБА_1 права власності на 1/4 частину жилого будинку №59 по вул.Радянська в м.Мерефа Харківського району в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, померлого 24.02.2007р.

Керуючись ст.ст.60, 208,209,212,213,215,218 ЦПК України,

ст.ст.328, 331, 1216, 1218, 1233,1235,1257 ЦК України,

ВИРІШИВ:

1)Відмовити у визнанні недійсним заповіту ОСОБА_4, померлого 24.02.07р., посвідченого 29.05.2004р. приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_3, реєстровий №1304.

2)Відмовити у визнанні жилого будинку №59 по вул.Радянська в м.Мерефа Харківського району спільною сумісною власністю ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1.

3)Відмовити у визнані за ОСОБА_1 права власності на 1/3 частину жилого будинку №59 по вул.Радянська в м.Мерефа Харківського району як за забудовником.

4)Відмовити у визнанні за ОСОБА_1 права власності на 1/6 частину жилого будинку №59 по вул.Радянська в м.Мерефа Харківського району в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5, померлої 22.06.1997р.

5)Відмовити у визнанні за ОСОБА_1 права власності на 1/4 частину жилого будинку №59 по вул.Радянська в м.Мерефа Харківського району в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, померлого 24.02.2007р.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк встановлений ст.294 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ Г.М. САВЧЕНКО