Справа № 2-6517/10
Провадження № 2-6517/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2010 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Павлової Ж.П.,секретаря Іваненко Г.В., представника відповідача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного Акціонерного Товариства «Банк форум» про зміну умов кредитного договору

ВСТАНОВИВ

15.07.2010р. ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ПАТ «Форум» про зміну умов укладеного кредитного договору.

В заяві вона вказала що між нею та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав їй кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 20045 доларів США, що еквівалентно 10227 грн. строком до 29.09.2021р.

Кошти були витрачені на придбання квартири №8 6 по Проспекту Миру, 40 м.Миколаєві і вказана квартира стала предметом іпотеки відповідно до укладеного договору іпотеки від 20.03.2008р., посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_3

На момент укладання договору в країні склалась стабільна фінансова ситуація на валютному ринку і таким чином позивачка сподівалась на те, що найближчим часом кредитний договір нею буде погашено.

Але, у зв'язку із зміною фінансового становища в країні та зростанням курсу долара США по відношенню до гривні, сплачувати кредитну заборгованість та проценти для позивачки стало не можливим.

Посилаючись на положення ч.1 ст.652 ЦК України, та ч.2 ст.625 ЦК України, а саме на те, що істотно змінились умови договору, та зобов'язання повинні бути виконані в грошовій одиниці України - гривні, тому банк не мав права надавати кредит в доларах США, а зобов'язаний був надати в гривні, просила задовольнити її позовні вимоги, а саме змінити п.1.1, п.2.3 , п.2.7 Кредитного договору в частині зобов'язання позивачкою повернути борг Банку та проценти за користування вкладом в національній валюті гривні, та виключити із договору п.4.4, який передбачає застосування штрафних санкцій за неналежне виконання умов кредитного договору.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, посилаючись на необґрунтованість та незаконність вимог позивача та просив відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що між позивачкою та відповідачем 20.03.2006р. було укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав ОСОБА_2 кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 20045 доларів США , ще еквівалентно 10227 грн. строком до 29.09.2021р. на придбання квартири АДРЕСА_1 і вказана квартира стала предметом іпотеки відповідно до укладеного договору іпотеки від 20.03.2008р., посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_3

Договір було укладено в письмовій формі, в договорі сторони узгодили всі його умови.

Відповідно до ч.2 ст. 524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті, що і було зафіксовано в укладеному між сторонами договорі.

Відповідно до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог зазначеного кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Стаття 47 та ст.49 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» визначають перелік операцій банків із розміщенням залучених коштів від свого імені , на власних умовах, та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії.

Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу(генеральної ліцензії)на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п.2 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України « Про систему валютного регулювання і валютного контролю» №15-93 від 19.02.93р.

Статтею 5 Декрету передбачено, що національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом.

Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання.

Укладаючи кредитний договір в іноземній валюті, сторони приймали на себе певні ризики, на випадок зміни валютного курсу та в момент укладання договору не мали будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу можливо не настане. При укладанні кредитного договору в іноземній валюті та беручи на себе певні зобов'язання сторони повинні були враховувати підвищений валютний ризик за таким кредитом.

Відповідно до ч.4 ст.652 ЦК України, зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Але, відповідно до наданих позивачкою та її представником доказів, суд вважає, що ними фактично не доведено наявність всіх перелічених в ст.652 ЦК України умов, необхідних для зміни умов кредитного договору.

Укладаючи кредитний договір в іноземній валюті, сторони приймали на себе певні ризики, на випадок зміни валютного та в момент укладання договору не мали будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане.

Тобто, при укладанні кредитного договору в іноземній валюті та беручи на себе певні зобов'язання, сторони повинні були врахувати підвищений ризик за таким кредитом.

Таким, чином судом встановлено, що при укладанні договору ОСОБА_2 банком було дотримано всіх вимог законодавства і підстав для внесення змін до умов договору з підстав, перелічених позивачем судом не вбачається.

Положення чинного законодавства, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог є загальними правовими їй, які застосовуються до правовідносин. Оскільки банк є фінансовою установою, діяльність якої регулюють спеціальні правові норми, до відносин між банком та позичальником також необхідно застосовувати спеціальні правові норми - спеціальні та, які регулюють відносини між банком, як фінансовою установою та позичальником.

Таким чином, враховуючи викладене, наявність у кредитному договорі грошових зобов'язань між позивачкою та Банком в доларах США та використання долару США як засобу платежу за Кредитним договором не суперечить приписам ст.99 Конституції ни, ст.524 ЦК України, ст.35 ЗУ «Про національний банк України» , ст.47 та ст.49 ЗУ «Про банки та банківську діяльність», ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» З від 19.02.93р.

На підставі вищевикладеного, підстав для задоволення позову судом не встановлено і тому в його задоволенні ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10,11,60,212,213,215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ

В задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів з дня його проголошення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в порядку, передбаченому 294, ст.295 ЦПК України.

Суддя ОСОБА_4