Київський районний суд м. Одеси
Справа № 2-2130/2010 р.
31 травня 2010 року Київський районний суд м. Одеси у складі: головуючого - судді Васильків О.В, при секретарі - Дикун В.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання укладеним договору довічного утримання; та за позовом третьої особи ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про поновлення строку оскарження договору купівлі-продажу, визнання договору купівлі-продажу удаваним, визнання укладеним договору довічного утримання, суд, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, та уточнивши вимоги, просить поновити строк оскарження договору купівлі- продажу нерухомого майна, визнати договір купівлі-продажу жилого будинку із господарчими спорудами по вул.М.Гумільова (ІДербакова) №3 в м. Одесі, укладений 04.05.2005 року між нею та ОСОБА_2 недійсним. Позивач вказує, що договір укладений нею внаслідок помилки, що мала місце з боку продавця ОСОБА_1, просить визнати його недійсним, а також визнати, що між нею та відповідачем ОСОБА_2 04.05.2005 року фактично укладений договір довічного утримання, за яким ОСОБА_2 набула право власності на зазначений будинок. При цьому позивач посилається на те, що відповідачка ввела її в оману, в зв*язку з чим позивач думала, що підписує договір довічного утримання, про що також свідчила поведінка відповідачки, яка доглядала за нею, купувала ліки та таке інше, виконуючи таким чином договір довічного утримання, крім того істотні умови договору купівлі-продажу відсутні та не виконані, оскільки позивач разом зі своїм сином - третьою особою ОСОБА_3 продовжують проживати в спірному будинку, тобто нерухоме майно позивач фактично не передала, а відповідач не прийняла та не вступила в його володіння та користування, крім того не відбулася і передача грошей за отримане у власність майно, натомість були виконані усі істотні умови договору довічного утримання, у зв*язку з чим позивач змушена звернутись до суду за захистом своїх прав.
В судовому засіданні позивач та її представник підтримали уточнені вимоги та просять задовольнити позов у повному обсязі.
Відповідач та її представник в судовому засіданні первісний та уточнений позов не визнали, заперечували проти його задоволення, надали суду письмові заперечення, в яких просять в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовити у повному обсязі, мотивуючи це тим, що позивач є рідною тіткою відповідачки і в 2005 році вона звернулася до ОСОБА_2 з проханням купити її будинок, оскільки їй потрібні були гроші на лікування сина від алкоголізму, на що відповідач погодилась, в результаті чого вони уклали договір купівлі-продажу спірного будинку, ОСОБА_2 передала позивачці гроші, тільки після того, як нотаріус з*ясувала, що ОСОБА_1 розуміє, що укладає договір купівлі- продажу і добровільно бажає це зробити, вона посвідчила цей договір.
Після укладення договору відповідач та її чоловік здійснили дії по благоустрою їх власності, а саме: провели каналізацію, здійснили газифікацію. Що ж стосується проживання позивача у спірному будинку на цей час, відповідач пояснила, що це її добра воля, оскільки позивач є її родичкою та є людиною похилого віку.
Представник третьої особи ОСОБА_4М - ОСОБА_5 не заперечувала і проти задоволення позову, та звернулась до суду із самостійними позовними вимогами ОСОБА_4 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2Д,, в яких просить поновити строк оскарження договору купівлі-продажу жилого будинку по вул. М.Гумільова (Щербакова) №3 в м. Одесі, який укладено між ОСОБА_1, як продавцем, та ОСОБА_2, як покупцем, визнати удаваним зазначений договір купівлі-продажу спірного будинку та визнати укладеним договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_1, як відчужувателем, та ОСОБА_2, як набувачем.
ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні не заперечували проти задоволення позову третьої особи із самостійними вимогами.
ОСОБА_2 та її представник позов третьої особи із самостійними вимогами не визнали, просили відмовити у його задоволенні з тих самих підстав, що і в позові ОСОБА_1
Вислухавши ОСОБА_1, її представника ОСОБА_6, ОСОБА_2, її представника ОСОБА_7, представника третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_4 - ОСОБА_5, свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Після придбання зазначеного будинку ОСОБА_2 зареєструвала право власності на нерухоме майно в КП «ОМБТІ та РОН» 2.06.2005 року.
Згідно ст. 334 ч.4 ЦК України якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.
Що ж стосується стверджень ОСОБА_1 та її представника стосовно того, що правочин було вчинено під впливом помилки, стаття 229 ЦК України встановлює, що істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов*язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. У разі визнання правочину недійсним особа, яка помилилася в результаті її власного недбальства, зобов*язана відшкодувати другій стороні завдані їй збитки.
Свідки, допитані у судовому засіданні підтвердили факт укладення договору купівлі-продажу, а не договору довічного утримання, а свідок ОСОБА_10 навіть була присутня при укладенні вказаного договору.
Крім того, свідки позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_13 та ОСОБА_9ї. в судовому засіданні вказували на те, що позивач ОСОБА_1, не дивлячись на свій похилий вік, добре розуміє значення своїх дій і орієнтується в тому, що вона робить, тому суд вважає доводи позивача відносно того, що вона не розуміла який договір підписує, надуманими.
Таким чином, ОСОБА_2 на підставі ст. 328 ЦК України, яка встановлює підстави для набуття права власності, правомірно набула право власності на спірний будинок, оскільки при укладенні договору купівлі-продажу житлового будинку було дотримано усіх вимог законодавства відносно дійсності правочину. Так, сторонами договору, які мають необхідний обсяг цивільної дієздатності, на підставі вільного волевиявлення, вчинено правочин у нотаріальній формі, спрямований на реальне настання правових наслідків, який не суперечить цивільному кодексу, іншим законам, а також моральним засадам суспільства.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1, а також третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_4, є необгрунтованими та не доведеними. Так, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не надано жодних доказів на підтвердження своїх вимог.
Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Крім того, з урахуванням викладених обставин та досліджених в судовому засіданні доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що договір купівлі- продажу укладений 4.05.2005 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 203, 215, 220, 230, 235, 640, 655-657 ЦК України, суд, -
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання укладеним договору довічного утримання, - відмовити.
В задоволенні позовних вимог третьої особи ОСОБА_4 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про поновлення строку оскарження договору купівлі-продажу, визнання договору купівлі-продажу удаваним, визнання укладеним договору довічного утримання, - відмовити.
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення, та шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до апеляційного суду через суд першої інстанції.

Суддя: О.Васильків