Кіровський районний суд м.Дніпропетровська
Справа №2-675/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2010 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Бабка Г.Г.

за участю позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТА», ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТА» (далі ТОВ «ЮТА») в особі його директора ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про повернення боргу за договором позики, визнання договору застави укладеним, визнання недійсним договору дарування, визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 16.03.2005 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено в повному обсязі.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.12.2005 року було частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 та рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська в частині стягнення боргу за договором позики повернуто на новий судовий розгляд.

В обґрунтування своїх позовних вимог в частині стягнення боргу позивачка зазначала, що 18.09.1998 вона дала в борг ТОВ «ЮТА» для будівництва СТО 26000 доларів США, що підтверджується відповідним письмовим договором між нею та ТОВ «ЮТА» в особі директора ОСОБА_2 Згідно умов цього договору відповідач мав повертати їй суму позики, починаючи з 18.10.1998 року щомісячно рівними частками у розмірі 800 доларів США. Однак відповідач ухиляється від виконання своїх зобовязань. В звязку з чим, просила стягнути з ТОВ «ЮТА» суму боргу в розмірі 26000 доларів США, що еквівалентно 140400 грн. на момент звернення до суду з позовом.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та після залучення судом до участі у розгляді справи в якості відповідача ОСОБА_2, як колишнього директора ТОВ «ЮТА» та особи, яка від і мені товариства укладала з позивачкою договір займу, позивачка просила стягнути суму боргу саме з відповідача ОСОБА_2, як особи, що отримувала від неї гроші.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, зазначивши, що хоча договір займу дійсно було укладено з позивачкою, але фактично гроші від позивачки він не отримував, в касу підприємства «ЮТА» вони в 1998 році також не були внесені. Тому просив суд відмовити позивачці у задоволенні її позовних вимог у повному обсязі.

Представник ТОВ «ЮТА» в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив. Про день та час слухання справи відповідач повідомлявся належним чином за адресою реєстрації, а також шляхом розміщення оголошення в газеті.

З урахуванням зазначеного та думки сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності представника відповідача ТОВ «ЮТА».

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з розписки від 16.09.1998 року, останньою зафіксовано укладення директором ТОВ «ЮТА» ОСОБА_2 та ОСОБА_1 договору займу на суму 26000 доларів США, який набуває чинності у момент передачі грошей (а.с.6 т.1).

18.09.1998 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ЮТА» в особі директора ОСОБА_2 було укладено письмовий договір займу на суму 26000 доларів США (а.с.7 т.1).

Відповідно до ст.374 ЦК України (в редакції 1963 року), яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність (в оперативне управління) гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей.

Відповідно до ст.375 ЦК України (в редакції 1963 року) договір позики на суму понад пятдесят карбованців повинен бути укладений у письмовій формі.

Відповідно до ст.376 ЦК України (в редакції 1963 року) позичальник вправі заперечувати договір позики за його безгрошовістю, доводячи, що гроші або речі в дійсності зовсім не одержані ним від позикодавця або одержані у меншій кількості, ніж зазначено в договорі.

В тих випадках, коли договір позики повинен бути укладений у письмовій формі (стаття 375 цього Кодексу), заперечення його за безгрошовістю шляхом свідоцьких показань не допускається, за винятком випадків кримінально карних дій.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заперечуючи в судовому засіданні факт отримання грошей, відповідач ОСОБА_2 жодних доказів на підтвердження вказаного та спростування доводів позивачки не надав.

В той час, як факт укладення договору та отримання відповідачем ОСОБА_2, як директором ТОВ «ЮТА», підтверджується зазначеними вище письмовою розпискою від 16.09.1998 року та договором займу від 18.09.1998 року, а також показаннями допитаного в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6, який підтвердив факт передачі ОСОБА_1 грошей ОСОБА_2 в автомобілі в вересні 1998 року.

Крім того, на підтвердження своїх доводів щодо зняття коштів з банківського вкладу для передачі їх ОСОБА_2, позивачкою також було надано витяги з її особистого банківського рахунку, з яких вбачається, що вона у вересні 1998 року знімала гроші зі свого депозитного рахунку (а.с.129-133).

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, щодо доведеності позивачкою факту укладення договору займу з ОСОБА_2 на суму 26000 доларів США. Разом з тим, вважає, що сума боргу підлягає стягнення саме з ТОВ «ЮТА» від імені якої діяв ОСОБА_2 при укладені договору займу та до якого позивачкою фактично і було заявлено позовні вимоги в письмовому вигляді.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та на користь ОСОБА_1 слід стягнути з ТОВ «ЮТА» суму боргу за договором займу від 18.09.1998 року в розмірі 26000 доларів США, що за курсом НБУ на день розгляд справи еквівалентно 206700 грн. (1 долар США = 7,95 грн.)

В матеріалах справи відсутня довідка про курс гривні до долара США, встановлений НБУ станом на 10.12.2010 року. Однак, суд вважає за можливе визнати цей факт загальновідомим та, відповідно, таким, що не підлягає доказуванню згідно ч.2 ст.61 ЦК України, оскільки щоденно курс НБУ транслюється по телебаченню до доступний в мережі «Інтернет» на офіційному сайті Національного банку України.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з ТОВ «ЮТА» на користь ОСОБА_1 також слід стягнути сплачений останньою при подачі позовної заяви судовий збір в сумі 500 грн. та на користь держави судовий збір в сумі 1200 грн. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374,375,376 ЦК України «в редакції 1963року), ст.ст.10,11, 58-61,88,169,212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТА», ОСОБА_2 про стягнення суми боргу - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТА» на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики в сумі 26000 доларів США, що еквівалентно 206700 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТА» на користь ОСОБА_1 сплачений при подачі позовної заяви судовий збір в сумі 500 грн. та на користь держави судовий збір в сумі 1200 грн. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час

проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.Ю.Казак