РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-80/10

номер провадження -

29 жовтня 2010 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого суді ОСОБА_1

при секретарі Розпутній І.Г.

розглянувши в приміщенні суду в м. Золотоноша справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на будинок з надвірними спорудами в порядку спадкування,-

Встановив :

08.05.2005р. померла ОСОБА_4, яка є матір'ю ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у вигляді будинку з надвірними будівлями по вул.. Шевченка, 78 в с. МатвіївкаЗолотоніськог району Черкаської області та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Дмитрівської сільської ради Золотоніського району. За життя померла ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчивши його у Золотоніській райдержнотконторі 20 жовтня 1998р. за реєстром № 2097, за яким все майно вона заповідала ОСОБА_2

Спадкоємцем за законом на обов'язкову долю відповідно до ст. . 1241 ЦК України є також ОСОБА_3, який є інвалідом третьої групи і його обов'язкова частка у спадковому майні становить 1/8 частину.

За життя померла ОСОБА_4 не оформила права власності на належний їй будинок з надвірними спорудами і не отримала Свідоцтва про право власності. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на вказане спірне будинковолодіння та виплатити ОСОБА_3 вартість належної тому 1/8 частини будинковолодіння.

ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на будинок з надвірними спорудами в порядку спадкування.

В судовому за сіданні ОСОБА_2 (далі по тексту - Позивач) ствердив свої позовні вимоги і пояснив суду 08 травня 1994р. помер їхній з ОСОБА_3 (далі по тексту - Відповідач) батько - ОСОБА_5. Після смерті батька мати просила його доглядати за нею і він приїхав з Білорусі та поселився в будинку матері, яку він доглядав. При цьому Відповідач йому не допомагав доглядати за матір'ю. У жовтні 1998р. мати склала на нього заповіт. Після смерті батька у володіння спадковим майном вступила тільки мати, а Відповідач не приймав спадщину. Покійна мати виділила Відповідачу частку огороду, але він не завжди допомагав їй. Після смерті батька Відповідач не доглядав за будинковолодінням, мати все робила сама, а той лише іноді допомагав їй. Пам'ятник батькові він поставив за свої кошти, про що свідчить довідка-рахунок, а Відповідач поставив лише тимчасовий пам'ятник. Всі речі після батька Відповідач прийняв не після його смерті як частку спадщини, а прийняв їх від матері як пам'ять. Лише мати була спадкоємцем після смерті батька, а не Відповідач. Оскільки заповіт складено на нього, то він просить визнати за ним право власності на спірне будинковолодіння, а за належну Відповідачу частку в розмірі 1/8 частини він готовий сплатити ту суму, яку вкаже суд. При цьому він ніякого рахунку для цього в банку не відкривав і не знає, яку суму треба сплатити, але йому обідно, що Відповідач претендує на частку будинковолодіння їхніх батьків, а тому просить суд не задовольняти зустрічні позовні вимоги Відповідача, а лише його вимоги задоволити.

В судовому засіданні Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав і пояснив, що їхні з Позивачем батьки - ОСОБА_5

ОСОБА_6 та ОСОБА_4 постійно проживали в селіМатвіївка Золотоніського району Черкаської області в будинковолодінні, щ належало їм на праві сумісної спільної власності та розташоване в селіМатвіївка Золотоніського района по вулиці Шевченка б/н. Вони з Позивачем мають також ще двоє рідних братів - ОСОБА_7 таДобринінского ОСОБА_8. Так як їх батько ОСОБА_3М являвся інвалідом 1 групи Великої Вітчизняної війни, тому відповідно не має можливості здійснювати за собою самостійний догляд і з 198Ороку він постійні був прописаний в місті Золотоноша по вулиці Боженка,4 в будинку, де постійно проживала його, Відповідача, сім'я і саме він здійснював постійний догляд з батьками та їхнім будинковолодінням в селі Матвіївка Золотоніського района. Всі його брати не проживали в Золотоніському районі, зокрема брат ОСОБА_2 проживав за життя батька в Білорусії т Прибалтиці. Періодично під час тимчасового поліпшення здоров"я в весняно літній період батько ОСОБА_3 проживав також і в селі Матвіївка Золотоніського району, де він постійно його навідував. 08 травня 1994 року батько - ОСОБА_5 помер. Організацією т матеріальними витратами поховання батька займалася його сім"я. ОСОБА_2 на похоронах присутній не був та не ніс взагалі ніяких витрат по похованню батька. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина к 1/2 частину будинковолодіння, розташованого в с. Матвіївка Золотоніського району по вулиці Шевченка, б/н, оскільки вказане будинковолодіння являлося спільним сумісним майном подружжя згідно статей 22.23.28 КпШС УРСР редакції 1969 року), що діяв на час спорудження даного будинковолодіння.

Як пояснив ОСОБА_3, він фактично вступив управління та володіння спадковим майном, що належало його померлому батькуДобринінському ОСОБА_9 нього спадщину після смерті батька прийняла такс мати - ОСОБА_4 - по 1/4 частці вказаного будинковолодіння. Тому він вважає, що не потрібно було проводити оформлення спадщини звертаючись до Золотоніської державної нотаріальної контори к протязі 6-місячного терміну з заявою про прийняття спадщини, так я відповідно до норм Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року), що діяв на момент відкриття спадщини після смерті батька ОСОБА_3М діями, що свідчили про прийняття спадщини являлись дії спадкоємця по фактичному вступу в управляння та володіння спадковим майном /стаття 54 9 Ц України в редакції 1963 року/. Тому відповідно цивільного законодавства, що діяло на момент смерті батька, саме він - ОСОБА_3 повинен успадкувати та оформити належну 1/4 частину житлового будинку померлому батьку. 08 травня 2005 року померла їхня з Позивачем мати - ОСОБА_4. Оскільки відповідно до заповіту, якого мати заповідала все своє майно Позивачу по справі - ОСОБА_2, він являється спадкоємцем за законом на обов'язкову долю, згідно статті 124 Цивільного Кодексу України, оскільки є інвалідом 3 групи і ним була подана заява про прийняття спадщини до Золотоніської райдержнотконтори, відповідно до рішення Апеляційного суду Черкаської області від 10.08.2007 року про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Обов'язкова доля спадщині (враховуючи 4-х спадкоємців за законом першої черги), яку він повинен успадкувати, складає 1/8 частину спадкового майна, що належала ОСОБА_10 Таким чином після смерті матері - ОСОБА_4К Відповідачем, як він вважає, повинно бути успадковано 3/32 частки вказного будинковолодіння (1/8 від 3/4 = 3/32) . Тому він просить суд відмовити Позивачу в задоволенні його позовних вимог, а його позовні вимоги з зустрічним позовом задоволити в повному обсязі і визнати за ним прав власності всього на 11/32 частин спірного будинковолодіння.

Суд, заслухавши пояснення сторін та вивчивши представлені ними докази вважає, що позов ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, а до задоволення підлягає зустрічний позов ОСОБА_3 із слідуючи підстав.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами чинного ЦК України якщо спадщин відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини д зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, що належало його померлому батьку ОСОБА_3 ці обставини стверджуються показами свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_11, які ствердили в судовому засіданні, що після смерті їхнього батька ОСОБА_3 саме їх брат ОСОБА_12 займався похоронами батька і після похорон батька взяв собі автомобіль батька, нагороди. Після цього він завжди приїздив до матері, доглядав за будинковолодінням, проводив ремонту в ньому, прибудував времянку, переробив кухню. Щодо Позивача, то вони вважають, що він і досі не привів батьківський будинок в порядок, хоча проживає там тривалий час. Вони обидва засвідчили, що Позивач, коли мати ще була жива, закривав її одну в будинку на замок, свідками чого вони обидва були. Обидва вони пояснили, що погоджуються, як рідні брати, з вимогами ОСОБА_3, а вимоги ОСОБА_2 вважають неправильними і не погоджуються з ними.

Обставини прийняття Відповідачем спадщини за померлим батьком ствердили також свідки ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_11, ОСОБА_15, які кожен ствердили, що ОСОБА_3, як за життя свого батька, так і після його смерті допомагав доглядати будинковолодіння батьків. Після смерті батька Відповідач прийняв у спадщину частину майна свого батька разом з матір'ю, при цьому він взяв собі автомобіль батька, човна, його нагороди, кожуха, машинку «Зінгер», січкарку. Також постійно доглядав огород та доглядав за худобою. У спірному будинковолодінні, як ствердив свідок ОСОБА_15, Відповідач полагодив забор, колодязь, фундамент і він особисто йому в цьому допомагав.

Що стосується показів свідків ОСОБА_6 0.0., ОСОБА_6, ОСОБА_16, ОСОБА_17, то суд сприймає їх покази критично, оскільки вони не змогли дати жодного показу по суті справи, оскільки їхні свідчення стосуються періоду часу, коли ОСОБА_2 почав постійно проживати в с. Матвіївка, тобто того періоду, коли питання прийняття спадщини вже було вирішене.

Відповідно до норм Цивільного кодексу України (Української РСР в редакції 1963 року), що діяв на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 діями, що свідчили про прийняття спадщини являлись дії спадкоємця по фактичному вступу в управляння та володіння спадковим майном (ст.. 549 ЦК України в редакції 1963 року).

Суд приходить до висновку, що за досліджених обставин ОСОБА_3 не потрібно було звертатись до Золотоніської державної нотаріальної контори на протязі б місячного терміну з заявою про прийняття спадщини, оскільки він своїми діями прийняв спадщину вступивши у фактичне управляння спадковим майном. Тому відповідно норм цивільного законодавства, що діяло на момент смерті ОСОБА_3 - батька обох сторін по справі, Відповідач ОСОБА_3 повинен успадкувати 1/4 частину належного померлому батьку будинковолодіння.

Що стосується визначення загальної частки будинковолодіння, що повинна належати Відповідачу, то суд приймає до уваги те, що після смерті 08 травня 2005 року матері обох сторін - ОСОБА_4, ОСОБА_3 являється спадкоємцем за законом на обов'язкову долю, згідно статті 1241 Цивільного Кодексу України, тому, що він є інвалідом З групи, а ним була подана заява про прийняття спадщини до Золотоніської райдержнотконтори відповідно до рішення Апеляційного суду Черкаської області від 10.08.2007року про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Обов'язкова доля в спадщині, враховуючи 4-х спадкоємців за законом першої черги, яку повинен успадкувати ОСОБА_3 складає 1/8 частину спадкового майна, що належало ОСОБА_10 Таким чином після смерті ОСОБА_10 Відповідачем по справі повинно бути успадковано 3/32 частки вказаного будинковолодіння (1/8 від 3/4 = 3/32). Загальна частка успадкування Відповідачем повинна становити 11/32 частин всього будинковолодіння (1/4 + 3/32).

Як встановлено в судовому засіданні вказане будинковолодіння було побудоване за спільні сумісні кошти подружжя ОСОБА_3 та Г.П. за рахунок їх спільної сумісної праці на земельній ділянці, розташованій на території Дмитрівської сільської Ради. За життя батьків обох сторін державна реєстрація права власності на ОСОБА_5 проведена не була. В технічний паспорт на дане будинковолодіння, виданий Золотоніським відділком Черкаського обласного об'єднаного бюро технічної інвентаризації на ім'я померлої ОСОБА_4 внесені дані з відповідною оцінкою побудовані житловий будинок та господарські споруди .

Відповідно до ст.. 331 ЦК України якщо право власності на нерухомі майно підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту держаної реєстрації. Державна реєстрація права власності ОСОБА_3М за життя проведена не була. Відповідно до ст. . 34 6 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Згідно ст. 25 II. України здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає з момент її народження і припиняється у момент смерті.

Згідно Закону України "Про державну реєстрацію речових прав та їх обмежень" від 01.07.2004 року у разі смерті власника нерухомого майка, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, визначення належності та реєстрації майна за померлим власником неможлива. Тому питання належності вказаного нерухомого майна померлому власнику - ОСОБА_5 та визнання права власності на 1/2 частину вказаного будинковолодіння, як спільного сумісного майна подружжя за ОСОБА_4 та відповідно на 1/4 частину вказаного будинковолодіння в порядку спадкуваньня за законом після смерті батька ОСОБА_3 та 3/32 частин вказаного будинковолодіння в порядку спадкування за законом обовязкової долі після смерті матері ОСОБА_4 за Відповідачем по справі ОСОБА_3 вирішується тільки в судовому порядку.

Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимогиДобринінського В.М. задоволенню не підлягають, оскільки за весь час розгляду справи в судовому засіданні Позивачем не приведено жодного беззаперечного та допустимого доказу про те, що Відповідач не має права на належну йому частку у спірному будинковолодінні. Що стосується зустрічних позовних вимог ОСОБА_3, то вони підлягають задоволенню в повному обсязі.

Суд при вирішення даної справи також враховує те, що Позивач ОСОБА_2 при викладенні своєї позовної вимоги щодо сплати вартості частки будинковолодіння, що належить Відповідачу, не визначив свої позовні вимоги конкретно і не зазначив суму виплати, покладаючи це питання на суд, що не є компетенцією суду і виходить за рамки повноважень суду. Таким чином суд приходить до висновку, що сам Позивач не має точного визначення своїх позовних вимог, а тому суд не може їх задоволити також і з цієї причини.

Керуючись ст. . , ст. . 213, 214 ЦПК України, ст. . , ст.. 331, 346, 1241 ЦК України, ст.. 549 ЦК України (в ред.1963р.), -

Вирішив :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування,- відмовити.

Визнати будинковолодіння, розташоване в селі Матвіївка Золотоніського району Черкаської області по вулиці Шевченка без номеру спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частину вказаного будиноволодіння в порядку спадкування за законом після смерті 08 травня 1994року батька - ОСОБА_5 та право власності на 3/32 частини вказаного будинковолодіння в порядку спадкування за законом обов'язкової долі після смерті 08 травня 2004 року матері - ОСОБА_4, а всього визнати за ОСОБА_3 право власності на 11/32 частин будинковолодіння розташованого в селі Матвіївка Золотоніського району Черкаської області по вулиці Шевченка без номеру.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 21/32 частину будинковолодіння, розташованого в селі Матвіївна Золотоніського району Черкаської області по вулиці Шевченка без номеру.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд.

Суддя Савенко В.Г.