Справа № 2-380/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2010 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Захарчук С. С. ,

при секретарі - Миколайцю Я. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Зазначав, що 26 серпня 2008 року між ним та відповідачкою було укладено договір позики, на підтвердження якого останньою було складено розписку.

Відповідно до зазначеного договору позики ОСОБА_2 взяла у нього в борг суму у розмірі 6 750 грн.

16 січня 2009 року ним було надіслано на адресу відповідачки вимоги про повернення суми боргу у розмірі 6 750 грн.

Посилаючись на те, що відповідачкою суму боргу не повернуто, просив стягнути з останньої на його користь 6 750 грн. суми боргу за договором позики, 101 грн. 25 коп. інфляційних та 16 грн. 87 коп. - 3% річних, а також судові витрати.

У судовому засіданні позивач підтримав позов та просив його задовольнити з викладених у ньому підстав.

Відповідачка своє право на участь у судовому засіданні не використала, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Повідомлення про причини неявки до суду не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що між позивачем та відповідачкою було укладено договір позики, про що свідчить розписка, складена ОСОБА_2 26 серпня 2008 року (а.с. 5).

Статтею 1046 ІДК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

16 січня 2009 року ОСОБА_1 були надіслані листи-вимоги про повернення суми боргу на адресу ОСОБА_2 (а.с. 8, 9). Однак, відповідачка свої зобов'язання за договором позики не виконала.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідачка не повернула позивачу суму у розмірі 6 750 грн., то з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню зазначена сума.

Крім того, згідно зі ст. 625 ЦК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягнення сума у розмірі 16 грн. 87 коп. - 3% річних за період з лютого до березня 2009 року та сума інфляційних у розмірі 101 грн. 25 коп.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати понесені позивачем у вигляді витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн. та 68 грн. 68 коп. судового збору підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. З, 4, 8, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 88, 209, 212- 215, 224. 225, 228. 233 ЦПК України, ст. ст. 526, 625, 1046, 1047 ЦК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6 750 (шість тисяч сімсот п'ятдесят) грн. суми боргу за договором позики, 101 (сто одну) грн. 25 коп. інфляційних та 16 (шістнадцять) грн. 87 коп. - 3% річних.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 30 (тридцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 68 (шістдесят вісім) грн. 68 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги або шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.

Суддя С. С. Захарчук