Справа № 2-6472/10
РІШЕННЯ

Іменем України

«30» грудня 2010 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі: головуючого - судді Матяш Т.Л.

при секретарі - Пєєвій Є.Г. розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання угоди такою, що відбулась та визнання права власності на самочинне будівництво,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання угоди такою, що відбулась та визнання права власності на самочинне будівництво нерухомого майна, що знаходиться по АДРЕСА_1 , яке складається у цілому з: будівлі магазину літ. «А», площею 56,7 кв.м. посилаючись на таке.

01 листопада 2010 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, що знаходиться по АДРЕСА_1 , яке складається з будівлі магазину літ. «А», площею 56,7 кв.м. Спірне майно належало відповідачу. Оскільки відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, позивач просить суд позов задовольнити.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, згідно до якої позовну заяву визнав та просить розглянути справу за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, згідно до якої позовну заяву визнав та просить розглянути справу за його відсутності.

Суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведені попереднього судового засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені наступні фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів.

У судовому засіданні встановлено, що 01.11.2010 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, яке складається у цілому з: будівлі магазину літ. «А», площею 56,7 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 ,

Згідно Витягу з реєстру права власності на нерухоме майно № 27417218 від 23.09.2009 року вказане нерухоме майно належить ОСОБА_2 (свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1 від 20.09.2010 року видане виконкомом Білгород-Дністровської міської ради, рішення N950 від 14.09.2010 року), яке зареєстроване в Білгород-Дністровськом МБТІ.

Після укладення договору 01.11.2010 року, сторони повністю виконали всі його умови. Відповідачем було передано, а позивачем прийнято у власність нерухоме майно, а саме - будівля магазину літ. «А», площею 56,7 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1 . Факт передачі покупної ціни продавцю, відповідачу по даній справі, від покупця, позивача, підтверджується пунктом 2 умов зазначеного договору від 01.11.2010 року, відповідно до якого продавцем отримана сума за відчужуване майно, а саме будівлі магазину, площею 56,7 кв.м. до підписання зазначеного договору та гарантійним листом від 02.11.2010 року в якому вказано, що продавець затримав грошові кошти у повному обсязі і ніяких претензій до покупця не має.

Підтвердженням виконання сторонами договору є видача покупцю екземпляру договору. Оскільки позивачу виданий один екземпляр зазначеного договору купівлі-продажу нерухомого манна - і наданий суду, спірне майно продавцем передано покупцеві, суд вважає, що до позивача перейшло право власності на будівлі та споруди, що знаходиться по АДРЕСА_1 та які складаються у цілому з: будівлі магазину літ. «А», площею 56,7 кв.м.

До укладання зазначеного договору купівлі-продажу, вищезазначене нерухоме майно належало на праві власності відповідачці, тому відповідачка вправі була здійснювати його відчуження.

Так відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні

(покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Таким чином, суд має визнати зазначений договір дійсним.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, ч,2 ст, 220, ст.ст,334, 638, 655 ЦК України, ст.ст, 11,

15, 60, 61, 130, 174,213,215 ЦПК України, СУД -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнанняугоди такою, що відбулась та визнання права власності на самочинне будівництво - задовольнити.

Визнати договір купівлі - продажу між укладений ОСОБА_1 та ОСОБА_2 нерухомого майна, що знаходиться по АДРЕСА_1 та яке складаються у цілому з: будівлі магазину літ. «А», площею 56,7 кв.м. - дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно, що знаходиться по АДРЕСА_1 та яке складаються у цілому з: будівлі магазину літ, «А», площею 56,7 кв.м.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.