Справа № 2 - 358 /10 р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 червня 2010 р. Ленінський районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю представників позивачки ОСОБА_1, ОСОБА_2, відповідачки ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2009 р. ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя. Позивач вказував на те, що з 27 жовтня 2006 р. вони перебувають з відповідачкою у шлюбі. В період шлюбу з відповідачкою вони придбали: холодильник, вартістю 3500 грн., пральну машину, вартістю 2800 грн., мікрохвильову піч вартістю 500 грн., мобільний телефон, вартістю 700 грн., телефон з визначенням номеру, вартістю 350 грн., обідній стіл з 4-ма табуретками, вартістю 450 грн. прихожу вартістю 1300 грн., комод, вартістю 900 грн., 10 комплектів білизни, вартістю 100 грн. кожний, ковдру, вартістю 200 грн., коврову доріжку, вартістю 390 грн., кухонні речі, вартістю1600 грн, світильник, вартістю 60 грн. Вартість придбаного майна складає з урахуванням зносу всього 23485 грн. ОСОБА_4 того на розрахунковий рахунок ОСОБА_3 в період їх спільного проживання ним було перераховано 5500 долларів США заробітної плати. Посилаючись на те, що вказане майно було вивезене відповідачкою із квартири в період його відсутності до квартири її матері, внаслідок чого розділити спільно набуте майно за взаємною згодою з відповідачкою неможливо, просив суд поділити його в натурі, виділивши йому у власність холодильник, вартістю 3150 грн., мобільний телефон, вартістю 420 грн., телефон з визначенням номерів, вартістю 315 грн., пять комплектів постільної білизни, вартістю 450 грн., частину перерахованої на розрахунковий рахунок ОСОБА_3 заробітної плати у сумі 1500 доларів США, що в еквіваленті складає 11550 грн., а інше майно залишити відповідачці.

Відповідачка ОСОБА_3 позов не визнала, зазначивши, що таких речей в період спільного проживання з ОСОБА_6 вони не купували. А необхідні меблі та побутова техніка були надані в користування їх сімї її матірю.

Відповідачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя. Ухвалою суду обидва позови обєднано в одне провадження. Вона вказувала на те, що після укладення шлюбу з відповідачем вони домовилися з його батьками про те, що будуть проживати в ІНФОРМАЦІЯ_1 в.м.Миколаєві, яка належить на праві власності позивачу та його батьку по ? частині. В свою чергу батьки купують квартиру №34 по пр.Миру в м.Миколаєві, а їх сімя передає їм 13000 доларів США, що фактично є часткою вартості ? частки квартири №7. Посилаючись на те, що для цього 8 червня позивач оформив в Банку кредит на суму 13000 долларів США, які вони передали їх батькам в рахунок частки квартири, в якій залишились проживати, а також вона зі своїми батьками зробили в квартирі ремонт, витративши 1398 грн. на придбання металопластикового вікна та 1123 грн. на будівельні матеріали, просила суд стягнути з позивача на її користь половину компенсації всієї витраченої суми, що становить 40375 грн.

В судовому засіданні представники позивача підтримали вимоги позову ОСОБА_5, просили про його задоволення. Позов ОСОБА_3 не визнали. Відповідачка та її представник проти позову ОСОБА_5 заперечували. Просила задовольнити позов ОСОБА_3.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідачки та її представника, свідків, оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що з 27 жовтня 2006 р. сторони перебувають у шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Спільно однією сімєю сторони проживали до листопада 2008 р.

З пояснень в судовому засіданні допитаних свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 слідує, що під час перебування сторін у шлюбі і спільного сумісного проживання ними було придбано для користування їх сімї холодильник «Електролюкс», пральна машина LG, мобільний телефон, телефон з визначенням номерів, мікрохвильову піч, прихожу і комод. В судовому засіданні також було встановлено, що фактично спірним майном подружжя є холодильник, пральна машина, мобільний телефон і телефон з визначення номерів, постільна білизна, яке просить виділити позивач.

Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домащшнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Заперечуючи проти позову, відповідачка посилалася на те, що майно, на яке вказує позивач, вони взагалі не купували, та користувалися меблями і побутовою технікою її матері, яке було надано їх сімї в тимчасове користування ( в тому числі холодильник, пральну машину, мікрохвильову піч, телефон з визначенням номеру), яке на теперішній час знаходиться в квартирі її матері..

За загальним правилом, установленим ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст.61 ЦПК України.

Як слідує з пояснень вказаних вище свідків зазначене спірне майно було придбане сторонами у період 2007 -2008 р.р. та знаходилось в квартирі АДРЕСА_1, яка належить на праві власності позивачу та його батьку, де проживали сторони до припинення сімейних відносин. В позові позивач вказував, що спірне майно і на теперішній час знаходиться в квартирі матері відповідачки ОСОБА_3 ОСОБА_3 такі обставини в судовому засіданні не визнала. Допитані в судовому засіданні свідки позивача пояснювали, що стосовно вивезення відповідачкою спірної побутової техніки до квартири її матері їм нічого невідомо. Інших доказів про знаходження спірного майна у позивачки позивачем суду не було надано.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 23,24 своєї Постанови від 21 грудня 2007 р. №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним, та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного сведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу веключається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сімї (ч.4 ст.65 СК України).

Однак позивачем не було доведено, що спірне майно, яке він просить виділити йому у власність, забрала саме відповідачка. При цьому, клопотання про забезпечення доказів щодо встановлення місця знаходження спірного майна та витребування у відповідачки доказів наявного у її матері майна суду не було заявлено.

Що стосується іншого майна, то судом установлено, що мобільний телефон було позивачем подаровано відповідачці. Інше майно було вивезено з квартири, де проживали сторони, ОСОБА_3 29 січня 2008 р. з відома та присутності самого позивача.

Вимоги про розподіл заробітної плати також задоволенню не підлягають, оскільки заробітна плата є спільним бюджетними коштами сімї та використовувалася сімєю для побутових потреб.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_5 є недоведеними, а відтак задоволенню не підлягають.

Що стосується вимог ОСОБА_3, то суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню.

Так з пояснень сторін та свідків в судовому засіданні вбачається, що в період сумісного проживання сторони мешкали в квартирі АДРЕСА_1, яка належить на праві власності позивачу та його батьку. Зазначену квартиру батьки позивача передали в користування сімї, а саме належну їм 1/2 частку квартири, в свою чергу позивачем було оформлено кредит в Банку, та передано батькам для придбання квартири АДРЕСА_2 13000 доларів США. Як слідує з матеріалів справи кредитний договір та договір купівлі продажу квартири було оформлено в один і тей же день 08.06.2007 р. Доказів про те, що кошти були подаровані сімєю позивача його батькам суду не надано.

З отриманих коштів в період спільного проживання однією сімєю подружжям було сплачено 6175, 97 доларів США.

За такого, суд приходить до висновку, що зазначена сума підлягає поділу між сторонами на підставі ст.60 СК України, а саме з відповідача на користь позивачки слід стягнути 24395 грн. 08 коп., що складають половину сплачених кредитних коштів.

В іншій частині вимоги відповідачки про стягнення з відповідача вартості металопластикового вікна та коштів на ремонт задоволенню не підлягають, оскільки не грунтуються на вимогах закону.

Керуючись ст.ст.14, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_5 до ОСОБА_13 про поділ майна відмовити.

Позов ОСОБА_13 до ОСОБА_5 про поділ майна задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 24395 (двадцять чотири тисячі триста девяносто пять) грн. 08 коп.

В іншій частині в позові відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м.Миколаєва шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження

або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя: Н.А. Спінчевська