Славутицький міський суд Київської області
РІШЕННЯ

іменем України

Справа №2-54/2010

(№ 2-654/2009)

17 червня 2010 року Славутицький міський суд Київської області у складі судді Орла А.С., при секретарі Носенко І.В., з участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представників відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

представника органу опіки і піклування ОСОБА_7,

розглянувши у судовому засіданні у м. Славутичі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права користування жилим приміщенням, усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, визнання акту приватизації жилого приміщення незаконним, визнання недійсним розпорядження про приватизацію жилого приміщення, визнання недійсним свідоцтва про право власності на жиле приміщення, скасування реєстрації права власності на жиле приміщення та зустрічним позовом про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням і виселення без надання іншого жилого приміщення, треті особи: комунальне підприємство «Житлово-комунальний центр», орган опіки і піклування в особі виконавчого комітету Славутицької міської ради, відокремлений підрозділ «Бюро технічної інвентаризації» комунального підприємства «Агентство з розвитку бізнесу м. Славутича» -

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2009 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 про вселення та визнання права користування жилим приміщенням, треті особи: комунальне підприємство «Житлово-комунальний центр», СГІРФО Славутицького МВ ГУ МВС України в Київській області, з вимогами: визнати його право користування спірним жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати СГІРФО Славутицького МВ ГУ МВС України в Київській області зареєструвати його як за своїм постійним місцем проживання у зазначеній квартирі; зобов'язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди в користуванні зазначеним приміщенням.

Ці вимоги позивач обґрунтовував тим, що з 27.11.1993 р. по 19.12.2000 р. та з 13.10.2003 р. по 06.11.2008 р. перебував з відповідачкою у шлюбі, який повторно розірваний за рішенням суду. Від шлюбу з відповідачкою має трьох неповнолітніх дітей, на утримання яких за рішенням суду з нього стягуються аліменти у розмірі 50% заробітку. Рішенням виконкому Славутицької міської ради у 2007 році на склад сім'ї з п'яти осіб їм було надано у користування житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1. Згідно довідки ф. 3 від 08.10.2009 р. у квартирі зареєстровані постійно чотири особи - відповідачка і їх діти. Після розірвання шлюбу відповідачка почала створювати неможливі для проживання в квартирі умови, у зв'язку з чим він виписався з квартири і став на квартирний облік для отримання для себе однокімнатної квартири, однак за домовленістю з відповідачкою продовжував проживати у спірній квартирі. 7 жовтня 2009 року відповідачка не впустила його в квартиру, пославшись на те, що він не має права нею користуватися, попередньо змінивши замки, а пізніше двері в квартиру з новими замками, ключі від яких йому не дала, чим створила перешкоди у користуванні житлом.

24 грудня 2009 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, третя особа - орган опіки і піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради, з вимогами: визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування спірним жилим приміщенням у зв'язку з вибуттям в інше жиле приміщення; виселити ОСОБА_1 з спірного жилого приміщення без надання іншого жилого приміщення.

Зустрічний позов ОСОБА_3 обгрунтовувала тим, що після розірвання шлюбу ОСОБА_1 у квітні 2009 року подав заяву про зняття його з реєстрації, маючи наміри виїхати на постійне проживання до матері у м. Харків. На його прохання вона 1 квітня 2009 року також подала до КП ЖКЦ заяву про зняття його з реєстрації, оскільки був борг за комунальні послуги. Після цього він забрав свої речі і виїхав, але через два місяці повернувся до м. Славутича. 22 травня 2009 року він подав другу заяву про зняття його з реєстрації у їх квартирі та був зареєстрований у свого знайомого ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2. 9 жовтня 2009 року ОСОБА_1 подав заяву про зняття його з реєстрації у вказаній квартирі в зв'язку з виїздом до м. Харкова. У зв'язку з цим вважає, що з моменту вибуття з квартири у квітні 2009 року ОСОБА_1 втратив право користування нею. Однак після цього у жовтні 2009 року ОСОБА_1 без її згоди знову з'явився у спірну квартиру, де заявив претензії на проживання у квартирі, вчинив з нею сварку у присутності дітей, у зв'язку з чим вона викликала працівників міліції, а у подальшому замінила замок на вхідних дверях, який він намагався зламати, у зв'язку з чим вона замінила вхідні двері в квартиру. Після цього ОСОБА_1 не припинив протиправної поведінки, про що свідчать її неодноразові звернення до міліції, у зв'язку з чим вважає, що він повинен бути виселений з квартири з підстави, передбаченої ч. 1 ст. 116 ЖК України.

У березні 2010 року позивач ОСОБА_1 подав нову редакцію позовної заяви, у якій просив: визнати його членом сім'ї наймача спірної квартири за адресою: АДРЕСА_3; визнати приватизацію спірної квартири незаконною; визнати недійсним розпорядження № 327 від 08.12.2009 р. виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області про приватизацію спірної квартири на ім'я ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11; визнати недійсним свідоцтво про право власності на спірну квартиру серії САС № 547939 від 10.12.2009 р., видане виконавчим комітетом Славутицької міської ради Київської області на ім'я ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11; скасувати реєстрацію права власності на спірну квартиру; визнати за ним право користування спірною квартирою; зобов'язати СГІРФО Славутицького МВ ГУ МВС України у Київській області зареєструвати його як за своїм постійним місцем проживання у спірній квартирі; зобов'язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди у користуванні спірною квартирою.

Нову редакцію позовної заяви ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що з 2007 року по теперішній час він бере участь в утриманні спірної квартири, проживає в ній, веде з ОСОБА_3 спільне господарство, внаслідок чого було придбано меблі та побутову техніку, які знаходяться у спірній квартирі. Після розірвання шлюбу з метою позбавити його права користування квартирою відповідачка почала створювати неможливі умови для проживання, постійно влаштовувала сварки, провокувала на бійки. З метою припинення цього та постановки на окремий квартирний облік для отримання собі іншої квартири він виписався з спірної квартири і прописався у квартирі свого знайомого. Рішенням виконкому № 257 від 15.07.2009 р. він був залишений на квартирному обліку в складі однієї особи з 19.12.1998 р. і у зв'язку з цим не бажає приймати участь у приватизації спірної квартири, оскільки у такому разі позбавляється права на подальше перебування на квартирному обліку. Але після звернення його до суду з позовом про визнання лише права користування квартирою та вселення і реєстрацію, відповідачка незаконно приватизувала квартиру без його участі, оскільки він тимчасово був відсутній у житловому приміщенні і тому відповідно до положень ч. 1 ст. 5, ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» мав законне право прийняти участь у приватизації квартири, а його небажання взяти у ній участь позбавляло права інших членів сім'ї на її приватизацію. У зв'язку з цим приватизація спірної квартири без його участі вважає незаконною.

У зв'язку з заявленими вимогами про визнання незаконними рішень виконавчого комітету, пов'язаних з приватизацією квартири, ухвалою суду від 3 березня 2010 року до участі у справі як другого відповідача залучено виконавчий комітет Славутицької міської ради Київської області, а як третю особу без самостійних вимог - «Бюро технічної інвентаризації» комунального підприємства «Агентство з розвитку бізнесу» м. Славутича.

Провадження у справі в частині позовних вимог про зобов'язання СГІРФО зареєструвати ОСОБА_1 у спірному жилому приміщенні закрито ухвалою від 24 грудня 2009 року.

Відповідач виконавчий комітет Славутицької міської ради Київської області подав заперечення на позовну заяву ОСОБА_1 про визнання приватизації незаконною та визнання права користування квартирою, яке з посиланням на Положення про порядок передачі квартир у власність громадян мотивував тим, що ОСОБА_1 був знятий з реєстраційного обліку по спірній квартирі 26.05.2009 р. і був відсутній у довідці про склад сім'ї та займані приміщення, яка була подана при приватизації спірної квартири, а органи приватизації не уповноважені встановлювати факти наявності мешканців, не включених у довідку. Факт свідомого виписування ОСОБА_1 із спірної квартири підтверджується тим, що відразу після виписки з цієї квартири ОСОБА_1 звернувся до виконавчого комітету із заявою про залишення його на квартирному обліку в складі однієї особи і на підтвердження надав довідку про прописку за іншою адресою: АДРЕСА_4. Підстав для визнання недійсною приватизації немає ще й тому, що сам позивач у позовній заяві зазначає про його небажання брати участь у приватизації спірної квартири.

У судовому засіданні позивач і його представник просили про задоволення первісного позову в новій редакції та відмову у задоволенні зустрічного позову, посилаючись на зазначені у позовній заяві доводи.

Відповідач ОСОБА_3 просила відмовити у задоволенні первісного позову і задовольнити зустрічний позов у повному обсязі, пославшись на доводи, викладені у зустрічній позовній заяві.

Представники відповідача виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області просили відмовити у задоволенні первісного позову з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Представник органу опіки і піклування просила відмовити у задоволенні первісного позову з тих підстав, що вимоги позивача суперечать інтересам неповнолітніх дітей.

Представники третіх осіб: комунального підприємства «Житлово-комунальний центр» та відокремлений підрозділ «Бюро технічної інвентаризації» комунального підприємства «Агентство з розвитку бізнесу м. Славутича» у судове засідання не з'явились, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутності.

ОСОБА_12 суду показав, що позивач ОСОБА_1 його рідний брат. Шлюб з відповідачем ОСОБА_3 у них розірвано і вони хочуть розділити житло. Між ними виникали суперечки і скандали. Деякий час він з сім'єю не проживав, виїздив у Харків до матері.

Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 суду показали, що позивач ОСОБА_1 весь час проживав у спірній квартирі і не міняв свого місця проживання.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що позивач ОСОБА_1 виписався із своєї квартири, щоб дружина віддала йому чергу на іншу квартиру. У нього в квартирі він лише був прописаний, а фактично проживав весь час у спірній квартирі.

Свідок ОСОБА_15 суду показала, що позивач ОСОБА_1 у спірній квартирі не проживав близько місяця.

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_9 суду показали, що між батьками часто виникали сварки та суперечки, у зв'язку з чим мати викликала неодноразово міліцію. Батько до них постійно придирався, часто ображав, висловлювався нецензурною лайкою.

Перевіривши та оцінивши надані докази, суд вважає правильним у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити частково з наступних підстав.

З досліджених доказів судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_3 перебували у шлюбі, зареєстрованому 13 жовтня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, який розірвано за рішенням суду від 9 жовтня 2008 року (Справа № 2- 533/2008), яке набрало законної сили 20.10.2008 р., що зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області згідно актового запису № 121 від 6 листопада 2008 року.

Подружжя має трьох неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1; сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2; дочку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3.

На підставі рішення міськвиконкому № 207 від 25.04.2007 ОСОБА_3 видано ордер на житлове приміщення № 101 від 30.05.2007 р. із сім'єю з п'яти чоловік на право заселення в житлове приміщення площею 41,0 кв.м., яке складається із трьох кімнат в ізольованій квартирі за адресою: АДРЕСА_5. Склад сім'ї: ОСОБА_11 - дочка; ОСОБА_9 - дочка; ОСОБА_10 - син; ОСОБА_1 - чоловік.

З технічного паспорту на об'єкт нерухомості видно, що квартира АДРЕСА_6 посімейного, спільного заселення, розташована на 5 поверсі 5-ти поверхового будинку та складається з 3 кімнат жилою площею 41,0 кв.м., у т.ч.: 1-а кімната - 12,1 кв.м.; 2-а кімната - 9,2 кв.м.; 3-я кімната - 20,0 кв.м.; підсобних приміщень. Загальна площа квартири - 70,5 кв.м..

Згідно поданої відповідачем ОСОБА_3 на адресу директора КП ЖКЦ заяви від 1.04.2009 р. у виписці колишнього чоловіка ОСОБА_1 не заперечувала. Борг на суму 1669,17 грн. бере на себе.

З наданих копій документів видно, що позивач ОСОБА_1 22.05.2009 р. подав до СГІРФО Славутицького МВ ГУ МВС України в Київській області заяву для зняття з реєстраційного обліку, у якій просив зняти його з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1.

Одночасно ним була подана заява про реєстрацію місця проживання від 22.05.2009 р., у якій він просив зареєструвати його місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, на що дав згоду власник квартири ОСОБА_8.

9 жовтня 2009 року позивач ОСОБА_1 подав до СГІРФО Славутицького МВ ГУ МВС України в Київській області заяву для зняття з реєстраційного обліку, у якій просив зняти його з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з вибуттям у м. Харків.

Згідно наданої довідки ф. 3 від 3 жовтня 2009 року за адресою: АДРЕСА_1, проживають і зареєстровані з відміткою у паспорті: ОСОБА_3 - наймач, з 22.06.2007 р., постійно; ОСОБА_11 - дочка, з 22.06.2007 р., постійно; ОСОБА_10 - син, з 22.06.2007 р., постійно; ОСОБА_9 - дочка, з 22.06.2007 р., постійно; ОСОБА_1 - колишній чоловік, з 03.07.2007 р.. постійно, виписаний 26.05.2009 р..

Згідно наданої довідки ф. 3 від 8 жовтня 2009 року за адресою: АДРЕСА_2, проживають і зареєстровані з відміткою у паспорті: ОСОБА_8 - наймач, з 29.11.2003 р., постійно; ОСОБА_1 - знайомий, з 26.05.2009 р., постійно.

З оглянутих у судовому засіданні матеріалів облікової справи ОСОБА_3 видно, що 11.06.2009 р. вона подала до міськвиконкому заяву, у якій у зв'язку з розірванням шлюбу та випискою колишнього чоловіка з квартири за адресою: АДРЕСА_1, просила зняти її з квартирного обліку та залишити на квартирному обліку колишнього чоловіка ОСОБА_1, з урахуванням часу перебування на квартобліку в складі її сім'ї, (одна особа).

З оглянутих у судовому засіданні матеріалів облікової справи ОСОБА_1 видно, що 15.06.2009 р. він подав до міськвиконкому заяву, у якій у зв'язку з розірванням шлюбу просив залишити його на квартирному обліку складом сім'ї одна особа з урахуванням часу перебування на квартирній черзі в складі сім'ї колишньої дружини ОСОБА_3.

До поданої заяви ОСОБА_1 додав: довідку з місця роботу; довідку КП ЖКЦ від 3 червня 2009 року про те, що він був зареєстрований і проживав у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1, з 19 грудня 1995 року і виписаний 17 червня 2005 року; довідку КП ЖКЦ від 3 червня 2009 року про те, що він проживав і був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, з 17 червня 2005 року і був виписаний 3 липня 2007 року; довідку ф. 3 № 1019 від 3 червня 2009 року про склад сім'ї та прописку, згідно якої у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, проживають і зареєстровані з відміткою у паспорті: ОСОБА_3 - наймач, з 22.06.2007 р., постійно; ОСОБА_11 - дочка, з 22.06.2007 р., постійно; ОСОБА_10 - син, з 22.06.2007 р., постійно; ОСОБА_9 - дочка, з 22.06.2007 р., постійно; ОСОБА_1 - колишній чоловік, з 03.07.2007 р., постійно, виписаний 26.05.2009 р.; довідку ф. 3 № 1021 від 3 червня 2009 року про склад сім'ї та прописку за адресою: АДРЕСА_2, згідно якої у цій квартирі зареєстровані та проживають з відміткою у паспорті: ОСОБА_8 - наймач, з 29.11.2003 р., постійно; ОСОБА_1 - знайомий, з 26.05.2009 р., постійно; копію сторінок паспорту; копію свідоцтва про розірвання шлюбу.

Згідно п. 3 рішення виконавчого комітету Славутицької міської ради № 257 від 15 липня 2009 року внесено зміни до облікових справ на підставі поданих заяв та відповідних документів:

3.6. Розглянувши заяви ОСОБА_3 та її колишнього чоловіка ОСОБА_1:

Зняти з квартирного обліку та виключити із списків потребуючих покращення житлових умов:

-ОСОБА_3, склад сім'ї 4 особи (вона, дочка - ІНФОРМАЦІЯ_6, син - ІНФОРМАЦІЯ_7, дочка - 1999 р.н.) у зв'язку з покращенням житлових умов, в результаті якого відпала підстава для надання іншого жилого приміщення (п.п.1 п.26 Правил обліку громадян, які потребують покращення житлових умов, і надання їм житлових приміщень в Україні).

Залишити на квартирному обліку за місцем проживання:

-ОСОБА_1, склад сім'ї - 1 особа, на загальних підставах з урахуванням терміну постійної реєстрації в даному населеному пункті (відповідно до постанови № 112 виконавчого комітету Київської обласної ради народних депутатів і президії обласної ради професійних спілок від 8 липня 1991 року) - з 19.12.1998(свідоцтво про розірвання шлюбу серії 1-ОК № 051364 видано 18.11.2008, довідка КП ЖКЦ від 03.06.2009 № 1019, довідка КП ЖКЦ від 03.06.2009 № 1021).

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.12.2009 р., виданого виконавчим комітетом Славутицької міської ради Київської області на підставі розпорядження від 08.12.2009 р. № 327, копія якого надана суду, квартира за адресою: АДРЕСА_7, належить на праві спільної часткової власності у розмірі по ? частці: ОСОБА_3; ОСОБА_9; ОСОБА_10; ОСОБА_11. Зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 22 грудня 2009 року.

Реєстрація прав власності на квартиру підтверджена наданою копією ОСОБА_7 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого ВП Бюро технічної інвентаризації комунального підприємства АРБ, від 28.12.2009 р. № 24939697, номер запису 1/60 в книзі 3-01-04/8-6-3.

11 лютого 2010 року позивач ОСОБА_1 звернувся до директора КП АРБ із заявою, у якій просив провести службову перевірку обставин приватизації квартири за адресою: м. Славутич,, АДРЕСА_8.

Зі змісту службової записки начальника ВП БТІ КП АРБ ОСОБА_16 на ім'я директора КП АРБ від 15.02.2010 р. у відповідь на заяву ОСОБА_1 від 11.02.2010 р. та на виконання доручення вбачається, що 30.11.2009 р. до ВП БТІ КП АРБ надійшла заява ОСОБА_3 (з додатками) щодо приватизації квартири № 60 житлового будинку № 1 Московського кварталу м. Славутича, яку розглянули працівники ВП БТІ КП АРБ м. Славутича і не виявили у них невідповідностей до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», підготували проект розпорядження на приватизацію даної квартири ОСОБА_3 та її неповнолітніми дітьми на направили його до виконавчого комітету. Одержавши узгоджене та зареєстроване розпорядження № 327 від 08.12.2009 р. про приватизацію квартири, ВП БТІ КП АРБ провело державну реєстрацію права власності на ім'я наймача квартири ОСОБА_3 та її неповнолітніх дітей ОСОБА_17, ОСОБА_10, ОСОБА_11.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року № 2482-ХІІ приватизація державного житлового фонду (далі приватизація) - це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

За змістом ч. 1 ст. 5 цього Закону квартири (будинки) передаються наймачеві та членам його сім'ї, а до членів сім'ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 цього Закону передача займаних квартир (будинків) здійснюється у спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

Таким чином, відповідно до ст. 1, ч. 1 ст. 5, ч. 2 ст. 8 Закону № 2482-ХІІ наймачі квартир (будинків) державного житлового фонду та члени їх сімей, які постійно проживають у квартирі разом з наймачем або за якими зберігається право на житло, мають право на приватизацію займаних квартир шляхом передачі їм цих квартир у спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у даній квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 цього Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Згідно ч. 4 цієї статті підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків) може бути покладена на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства).

За змістом ч. 5 цієї статті передача квартир (будинків) у власність громадян відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

Органи приватизації, що здійснюють приватизацію державного житлового фонду, мають право на діяльність по оформленню та реєстрації документів про право власності на квартиру (будинок). Це право засвідчується ліцензією, що видається в порядку, який встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч. 7 цієї статті).

Відповідно до ч. 10 цієї статті органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених пунктом 2 статті 2 цього Закону (у якому визначені об'єкти, що не підлягають приватизації).

Порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян було визначено Положенням Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 року № 56 (далі Положення).

Згідно п. 5 Положення передача займаних квартир (будинків) здійснюється в приватну (для одиноких наймачів) та у спільну (сумісну або часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх (віком від 18 і більше років) членів сім'ї з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). До членів сім'ї наймача включаються лише громадяни, які постійно мешкають у квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло.

Громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру (одноквартирний будинок), звертається в орган приватизації або до створеного ним підприємства по оформленню документів, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію (п. 18 Положення).

Згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку) підтверджується письмово і додається до заяви (абз. 2 п. 19 Положення).

При оформленні заяви на приватизацію квартири (будинку) громадянин бере на підприємстві, що обслуговує жилий будинок, довідку про склад сім'ї та займані приміщення (п. 20 Положення).

У довідці вказуються члени сім'ї наймача, які прописані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло (п. 21 Положення).

Оформлена заява на приватизацію квартири (будинку) з доданими до неї довідкою про склад сім'ї та займані приміщення подаються громадянином до органу приватизації місцевої державної адміністрації, виконкому місцевої ради чи державного підприємства, організації, установи, де вони реєструються (п. 23 Положення).

Зареєстрована заява передається підприємству по оформленню документів. Орган приватизації в разі потреби, уточнює необхідні для розрахунків дані в залежності від складу сім'ї і розміру загальної площі квартири (будинку), оформлює розрахунки та видає розпорядження (п. 24 Положення).

На підставі оформленого розпорядження орган приватизації готує паспорт на квартиру, а на одноквартирний будинок - паспорт на домоволодіння, свідоцтво про право власності на житло та реєструє його у спеціальній реєстровій книзі (п. 26 Положення). Відомості про реєстрацію права власності на житло, копії свідоцтв про право власності на житло та паспорт на квартиру (домоволодіння) передаються один раз в квартал органом приватизації до бюро технічної інвентаризації. Свідоцтво про право власності на квартиру (будинок) підлягає обов'язковій реєстрації в органах технічної інвентаризації (п. 28 Положення).

Як встановлено судом, приватизація спірної квартири та оформлення свідоцтва про право власності на неї було проведено виконавчим комітетом Славутицької міської ради відповідно до встановленого порядку, порушення якого судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. З Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України при здійсненні правосуддя суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

За правилом ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 свідомо, з метою постановки на окремий квартирний облік із збереженням часу перебування на обліку у складі сім'ї колишнього дружини ОСОБА_3, - відповідача по справі, виписався з спірної квартири і прописався в іншому жилому приміщенні в цьому ж населеному пункті.

Відповідно до поданих ним документів рішенням виконавчого комітету Славутицької міської ради у встановленому порядку був залишений на квартирному обліку у складі сім'ї одна особа із збереженням попереднього часу перебування на обліку у складі колишньої сім'ї.

Таким чином він створив умови для приватиції колишньою дружиною ОСОБА_3 та їх дітьми спірної квартири без його участі, що і було проведено відповідно до встановленого законом порядку.

Як зазначив сам позивач у позовній заяві, поданій в новій редакції до суду після проведеної приватизації спірної квартири, участі у її приватизації він брати не бажає, однак відсутність його заяви про участь у приватизації разом з іншими членами сім'ї є перешкодою для проведення приватизації квартири.

З цього вбачається, що волевиявлення позивача на участь у приватизації спірної квартири з метою безоплатного одержання у свою власність частини державного житлового фонду, на користування яким він мав право на момент її приватизації як особа, тимчасово відсутня у спірному жилому приміщенні, відсутнє, а позов подано до суду лише з метою перешкодити відповідачці з дітьми приватизувати квартиру, що є зловживанням правом звернення до суду.

Виходячи з викладеного, порушення свого дійсного права на користування спірним жилим приміщенням та участь у приватизації спірної квартири позивачем і його представником не доведено, у зв'язку з чим первісний позов задоволенню не підлягає у повному обсязі.

Задовольняючи частково зустрічний позов відповідача про визнання позивача таким, що втратив право користування жилим приміщенням та виселення у зв'язку з неможливістю спільного проживання у спірній квартирі, суд виходить з наступного.

Як видно зі змісту рішення Славутицького міського суду Київської області від 9 жовтня 2008 року, що набрало законної сили 20.10.2008 р. (справа № 2-533/2008 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу), копія якого надана суду, а оригінал оглянутий у судовому засіданні, матеріалів зазначеної судової справи, ОСОБА_3 як на причини звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу посилалась на те, що за роки спільного проживання з відповідачем неможливо стало проживати в одному житловому приміщенні. Відповідач має деспотичний характер, постійно принижує і ображає її та дітей, застосовує фізичну силу. На грунті такої поведінки в сім'ї постійно відбуваються сварки, що негативно впливає на здоров'я дітей. Внаслідок цього шлюбні відносини з відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться, в кожного окремий бюджет.

Відповідач у судовому засіданні позов про розірвання шлюбу визнав повністю.

Зазначеним рішенням суду шлюб між подружжям було розірвано.

Згідно наданої довідки служби у справах дітей на ОСОБА_1 від 18 листопада 2008 року діти ОСОБА_11 та ОСОБА_10 повідомили, що батько часто кричить на них та матір, вживаючи при цьому нецензурні слова, висловлює погрози нанесення тілесних пошкоджень, раніше піднімав руку на дітей, застосовуючи фізичну силу, дерев'яну палку, шкіряний пояс. Своєю поведінкою батько дітей спричиняє психологічне насильство і продовжує ці дії зараз.

За висновком служби у справах дітей з метою захисту прав та інтересів дітей необхідно звернутися до МВВС та адміністрації ДСП ЧАЕС, де працює ОСОБА_1, провести з ним бесіди.

Згідно наданої довідки служби у справах дітей на ОСОБА_1 від 21 листопада 2008 року з ним проведена бесіда, у якій він підтвердив, що не дозволяє користуватися побутовою технікою, ОСОБА_11 ставив на коліна за те, що не помила посуд і вона стояла на колінах о 24.00. У своїй лексиці вживає нецензурні слова щодо колишньої дружини і дітей.

За висновком служби у справах дітей ОСОБА_1 своїми діями порушує права дітей. ОСОБА_1 зобов'язано не допускати у подальшому подібних дій, а у разі повторення звернутися до МВСС та органу опіки і піклування для притягнення до відповідальності.

Ті ж обставини зазначені в акті обстеження умов життя і виховання дітей від 25 листопада 2008 року.

Згідно наданої довідки служби у справах дітей на ОСОБА_1 від 18 лютого 2009 року він продовжує застосовувати непедагогічні методи виховання, у зв'язку з чим ОСОБА_11 висловила намір самостійно звернутися до суду за захистом своїх прав від порушень з боку батька.

За висновком служби у справах дітей ОСОБА_1 рекомендовано звернутися до психолога з метою психологічної корекції поведінки.

З наданої виписки з амбулаторної карти ОСОБА_3 за період з 26.07.00 по 15.05.2003 р., ОСОБА_3 звернулася до відділення швидкої допомоги 26.07.2000 р. з діагнозом: Забиття грудної клітки справа, на рентгенограмі тріщина IX ребра (повідомлено в МВВС).

14.05.2003 р. звернулася до травматолога з діагнозом: Перелом крестца.

З копії наданої постанови судді від 4 лютого 2009 року (справа № 3-33/2009) видно, що 23 січня 2009 року до суду надійшов протокол про те, що ОСОБА_1 24.11.2008 о 23 год. 00 хв. у квартирі АДРЕСА_9 вчинив фізичне насильство щодо дочки ОСОБА_11. ІНФОРМАЦІЯ_6.

Згідно наданої копії постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 02.11.2008 р., 24.10.2008 р. до Славутицького МВ звернулася ОСОБА_3 із заявою про те, що ОСОБА_1 погрожував їй розправою.

В порушенні кримінальної справи відмовлено, з ОСОБА_1 проведено профілактичну бесіду та притягнуто до відповідальності по ст. 173 КУпАП.

Згідно наданого акту судово-медичного огляду ОСОБА_3 № 80 від 31.10.2008 р., проведеного на підставі направлення чергового Славутицького МВ ГУ МВС України в Київській області про те, що за місцем проживання колишній чоловік ОСОБА_3 наніс тілесні ушкодження, у ОСОБА_3 мати місце крововиливи в області лівої лопатки, які виникли від дії тупого предмета за обставин, які вказані заявницею і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Згідно наданої постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 24.01.2009 р. за заявою ОСОБА_3 про нанесення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень 16.01.2009 р. прийнято рішення про відмову у порушенні кримінальної справи по ст. 296 КК України.

Згідно наданого висновку по заяві ОСОБА_3 від 26.02.2009 р. ОСОБА_3 звернулася 21.02.2009 р. до чергової частини із заявою про те, що ОСОБА_1 за місцем проживання вчинив сварку, під час якої покидав її речі на підлогу та розбудив дітей.

За результами перевірки з ОСОБА_1 проведено профілактичну бесіду.

6 листопада 2009 року ОСОБА_3 звернулася до Славутицького МВ ГУ із заявою про неправомірну поведінку ОСОБА_1 щодо неї та дітей, за результатами якої прийнято рішення про відмову у порушенні кримінальної справи, що підтверджено копією повідомлення від 10.11.2009 р..

Аналогічні заяви від ОСОБА_3 щодо ОСОБА_1 подавались до Славутицького МВ ГУ 07.10.2009 р., 12.10.2009 р., за результатами перевірки яких було прийнято рішення про відмову у порушенні кримінальної справи по ст. 194 та ст. 296 КК України, що підтверджено відповідними повідомленнями.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Житлового кодексу України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб проводиться без надання іншого жилого приміщення.

Як було встановлено судом, позивач ОСОБА_1 протягом тривалого часу допускав систематичні умисні дії фізичного та психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_3, - відповідачки по справі, їх неповнолітніх дітей, спрямовані на порушення їх прав на недоторканість, здоров'я, які не припиняв незважаючи на застосовані заходи відповідальності та впливу, що унеможливлює спільне з ним проживання у спірній квартирі, зустрічний позов ОСОБА_3 у відповідній частині необхідно визнати обгрунтованим і таким, що необхідно задовольнити у цій частині.

В іншій частині вимоги зустрічного позову є взаємовиключними, у зв'язку з чим задоволенню не підлягають.

Судові витрати необхідно розподілити за правилами ст. 88 ЦПК України, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати на суму 45 грн. 50 коп..

Керуючись ст. 209, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні первісного позову відмовити повністю.

Зустрічний позов задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_18 без надання іншого жилого приміщення з квартири за адресою: АДРЕСА_7.

У задоволенні іншої частини зустрічного позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_18 на користь ОСОБА_3 45 гривень 50 копійок судових витрат.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд. Заяви про апеляційне оскарження можуть бути подані протягом десяти днів. Апеляційні скарги можуть бути подані протягом двадцяти днів після подання заяви.

Суддя