Новоодеський районний суд Миколаївської області
Справа№ 2-160/2010р.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2010 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді - Баранкевич В.О.,

при секретарі Андрусенко о.А.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нова Одеса справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Миколаїв» про поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 02 грудня 2009року звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Миколаїв» про поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

В останніх уточнених позовних вимогах позивач посилаючись на незаконність наказу генерального директора КП «Міжнародний аеропорт Миколаїв» №304/к від 20.10.2009року про його звільнення з роботи за ст.32, п.6 ст.36 КЗпП України, просить поновити його на роботі на раніше займаній посаді, стягнути з Комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Миколаїв» на його користь середній заробіток у зв'язку з затримкою видачі трудової книжки - 12786грн. 40 коп., заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку у сумі 20777ГРН- 90коп., середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 20777грн. 90коп., невиплачену на день звільнення заробітну плату за 6 місяців та -грошову компенсацію за невикористані відпустки сукупно в сумі 16000грн. та 5000грн. завданої моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач пояснив, що він працював в КП «Міжнародний аеропорт Миколаїв» на посаді першого заступника генершгьного директора, 18.09.2009року наказом №277/к генерального директора КП «Міжнародний аеропорт Миколаїв», ОСОБА_4 було створено посаду заступника начальника служби експлуатації аеродрому та наземних споруд -2 одиниці з окладом 1550грн. та позивача переведено з посади першого заступника генерального директора на посаду заступника начальника служби експлуатації аеродрому та наземних споруд, а посаду першого заступника генерального директора скасовано.

З наказом №277/к від 18.09.2009року позивача було ознайомлено 01.10.2009року, причому ОСОБА_1 зазначив, що він не згоден із вказаним наказом.

Наказом генерального директора №304/к від 20.10.2009року позивача було звільнено з посади першого заступника генерального директора КП «Міжнародний аеропорт Миколаїв» на підставі положень ст.32, п.6 ст.36 КЗпП України, із вказаним наказом ОСОБА_1 був ознайомлений 16.11.2009року.

Вказане звільнення позивач вважає не законним посилаючись на те, що відповідно наказу №277/к від 18.09.2009року було створено нову посаду заступника начальника служби експлуатації аеродрому та наземних споруд, тобто передбачалось що на підприємстві повинні відбутися зміни в організації праці, про що свідчить також Структура КП «Міжнародний аеропорт Миколаїв» затверджена наказом від 16.09.2009року Хе275/к яка введена в дію з 16.09.2009року. А відповідно до ч.З ст.32 КЗпП України, у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірі в оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших змін - працівник повййен- бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Позивач зазначив, що таким чином відповідачем при винесені наказів №277/к від 18.09.2009року та №304/к від 20.10.2009року порушено дві важливі засади передбачені ч.З ст.32 КЗпП України, а саме те, що зі змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, а також те що про зміни в організації праці працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Позивач додав, що згідно до п.31 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» згідно ч.З ст.32 КЗпП України в межах спеціальності , кваліфікації, і посади, обумовленої трудовим договором, зміна істотних умов праці допускається за умови, що це викликано змінами в організації виробництва і праці та про що працівник був повідомлений не пізніше ніж за 2 місяці. А в наказі №277/к від 18.09.2009року взагалі не зазначено, яким чином створення нової посади та скасування посади першого заступника генерального директора вплине на посилення роботи по приведенню аеропорту до належного стану, і позивача про це не повідомлено.

Позивач зауважив, що йому також незаконно було змінено розмір оплати праці - з посади з окладом 1700грн. його було переведено на посаду із окладом 1550грн., що суперечить положенням ст.29 Закону України «Про оплату праці» згідно яких про зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за 2 місяці до їх запровадження або зміни.

Позивач зазначив, що таким чином його можна було перевести на нову посаду тільки після 01.12.2009року, адже з наказом №277/к від 18.09.2009року він був ознайомлений 01.10.2009року.

Позивач вказав на те, що з 05.11.2009року по 16.11.2009року він перебував на лікарняному, про що свідчить листок непрацездатності від 05.11.2009року серії АБР №579805, таким чином до 05.11.2009року він працював у КП «МАМ», а згідно положень ст.40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності.

ОСОБА_1 додав, що незаконне звільнення з роботи є порушенням його законних прав на працю, та призвело до моральних страждань, порушення нормального життєвого процесу і потребувало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, таким чином незаконними діями відповідача йому заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює в 2000грн.

Позивач підсукував, що таким чином вищевикладене дає можливість дійти висновку про незаконність наказів генерального директора КП «МАМ» №277/к від 18.09.2009року та №304/к від 20.10.2009року, та є підставою для поновлення на посаді першого заступника генерального директора підприємства, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 20.10.2009року по день поновлення на роботі, а також відшкодування моральної шкоди.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та наполягав на тому що ОСОБА_1 було звільнено правомірно відповідно до ет.32, п.6 ст.36 КЗпП України,

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши обставини справи перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні доказ суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Цей висновок су. ґрунтується на наступному:

Як вбачається з матеріалів справи працював в КП «Міжнародний аеропс Миколаїв» на посаді першого заступника генерального директора.

18.09.2009року наказом №277/к генерального директора КП «Міжнаро аеропорт Миколаїв», ОСОБА_4 було створено посаду заступника начальника служби експлуатацїї аеродрому та наземних споруд -2 одиниці з окладом 1550грн. та позивача переведено з посади першого заступника генерального директора на посаду заступника начальника служби експлуатації аеродрому та наземних споруд, а посаду першого заступника генерального директора скасовано.

З наказом №277/к від 18.09.2009року позивача було ознайомлено 01.10.2009року

причому ОСОБА_1 вказав, що він не згоден із вказаним наказом. *"

Наказом генерального директора №304/к від 20.10.2009року позивача було звільнено з посади першого заступника генерального директора КП «Міжнародний аеропорт Миколаїв» на підставі положень ст.32, п.6 ст.36 КЗпП України, із вказаним наказом ОСОБА_1 був ознайомлений 16.11.2009року.

Наказ генерального директора КП «Міжнародний аеропорт Миколаїв» ОСОБА_4 №304/к від 20.10.2009року на думку суду являється незаконним та підлягає скасуванню з таких підстав:

По-перше наказ №277/к від 18.09.2009року яким було створено посаду заступника начальника служби експлуатації аеродрому та наземних споруд -2 одиниці з окладом 1550грн. та позивача переведено з посади першого заступника генерального директора на посаду заступника начальника служби експлуатації аеродрому та наземних споруд, а посаду першого заступника генерального директора скасовано, винесено з порушенням ч.З ст.32 КЗпП України, оскільки цим наказом фактично було внесено зміни змінами в організацію виробництва і праці, а про зміни в організації праці працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці, а ОСОБА_1 було ознайомлено з вказаним наказом лише 0І.І0.2009року. Наказ №277/к від 18.09.2009року було винесено також з порушенням норм чинного законодавства, адже його було переведено на іншу посаду із зміною посадового окладу в бік зменшення, а відповідно ст.29 Закону України «Про оплату праці» згідно якої про зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за 2 місяці до їх запровадження або зміни.

Відповідно до п.31 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11,1992року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» згідно ч.З ст.32 КЗпП України в межах спеціальності, кваліфікації, і посади, обумовленої трудовим договором, зміна істотних умов праці допускається за умови, що це викликано змінами в організації виробництва і праці та про що працівник був повідомлений не пізніше ніж за 2 місяці.

Таким чином позивача можна було перевести на нову посаду тільки після 01.12.2009року, адже з наказом №277/к від 18.09.2009року він був ознайомлений 01.10.2009року.

По-друге, з 05.11.2009року по 16.11.2009року позивач перебував на лікарняному, про що свідчить листок непрацездатності від 05.11.2009року серії АБР №579805, таким чином до 05.11.2009року він працював у КП «Міжнародний аеропорт Миколаїв», а наказ №304/к від 20.10.2009року яким ОСОБА_1 було звільнено з посади першого заступника генерального директора КП «Міжнародний аеропорт Миколаїв» на підставі положень ст.32, п.6 ст.36 КЗпП України, за відмову в переведенні на іншу посаду, було винесено з порушенням положень ст.40 КЗпП України, згідно яких не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності.

З заяви позивача до начальника територіально державної інспекції праці у Миколаївській області, в якій позивач просить провести перевірку законності свого звільнення та листа-відповіді №А-342-01 від 18.12.2009року начальника територіальної державної інспекції праці у Миколаївській області ОСОБА_5 до ОСОБА_1 вбачається, що перевіркою з виходом до КП «Міжнародний аеропорт Миколаїв» виявлено численні порушення при звільненні позивача, матеріали перевірки якою виявлено ознаки злочину в діях генерального директора КМ «Міжнародний аеропорт Миколаїв» направлено до прокуратури Миколаївської області, а ОСОБА_1 запропоновано звернутися до суду.

За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача про скасування наказу про його звільнення з роботи №304/к від 20.10.2009року та поновлення на роботі слід задовольнити.

Відповідно до вимог ст.235 КЗпП України з відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме письмового клопотання представника позивача ОСОБА_6 грошову компенсацію позивачу за невикористані відпустки відповідач виплатив повністю, та представник позивача просив, позовні вимоги в частині стягнення вищевказаних коштів залишити без розгляду, про що судом було винесено відповідну ухвалу.

Згідно довідки про доходи від 16.10.2009 року вих. № 527, виданої КП «Міжнародний аеропорт Миколаїв», за останні повні відпрацьовані місяці до місяця звільнення заробітна плата ОСОБА_1 складала:

Серпень 2009 року (20 робочих днів) - 2454,53 грн.;

Вересень 2009 року (22 робочих дні) - 2825,75 грн.

Середньоденний (годинний) заробіток складає: 5280,28 грн. (2825,75 грн. + 2454,53 грн.) / (поділити) на 42 дні (22 дні + 20 днів) = 125,7 грн.

Сума заробітної плати за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню, складає 125,7 грн. х (помножити) 226 робочих днів = 28815,0 грн,_

Судом вбачається, що незаконне звільнення з роботи є порушенням законних прав позивача на працю, та призвело до моральних страждань, порушення нормального життєвого процесу і потребувало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, таким чином незаконними діями відповідача ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду, на думку суду відповідач повинен відшкодувати позивачу, моральну шкоду в розмірі 2000(дві тисячі) грн.

Відповідно до вимог ст.235 ч.5 КЗпП України, ст.367 ЦПК рішення суду в частині поновлення на роботі підлягає негайному виконанню.

У відповідності з ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у розмірі пропорційному до задоволеної частини позовних вимог, а саме 308грн. 15 коп. державного мита та 120грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Керуючись ст.ст.Ю, 11, 60,179, 212-215, 224-226, 367 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Миколаїв» про поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 на посаді першого заступника генерального директора комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Миколаїв».

Стягнути з комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Миколаїв» на користь ОСОБА_1 28815 (двадцять вісім тисяч вісімсот п'ятнадцять) грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Стягнути з комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Миколаїв» на користь ОСОБА_1 2000(дві тисячі)грн.00 коп. моральної шкоди.

Стягнути з комунального нідщщємства «Міжнародний аеропорт Миколаїв» на користь держави державне мито в 'розмірі ,308(триста вісім)грн. 15коп. та 120 (сто двадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно - тЬвдічне забезпечення.

Рішення в частині поновлення нііщроботі та стягнення заробітної плати в розмірі місячного платежу в сумі 3356 (три тисячі триста п'ятдесят шість) грн. 43 коп. піддати негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом

десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у

справі, але не були присутні у судовому засіданні під час

проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу

протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: