Справа№2-2731/2010 р.
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 жовтня 2010 року смт Комінтернівське
Комінтернівський районний суд Одеської області в складі:
судді - Жовтана П.В.
при секретарі - Жовтяк К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Комінтернівське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання угоди дійсною та визнання права власності на майно,
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 та просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна - кафе «Смак» по вул. Сонячна, 19 в смт Чорноморське Комінтернівського району Одеської області, укладений між сторонами 05.08.2010 року та визнати за ним право власності на вказане майно.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити на підставах, викладених в позові.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про час і місце судового засідання повідомлялась своєчасно належним чином, причину неявки суду не повідомила, у звязку з чим суд вважає можливим розглянути справу у її відсутності на підставі наявних в матеріалах справи документах і доказах. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224-226 ЦПК України.
Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам.
В судовому засіданні встановлено, що в серпні 2010 р. між ОСОБА_1, з однієї сторони та ОСОБА_2 - з іншої, досягнута угода про купівлю - продаж кафе «Смак» по вул. Сонячна, 19 в смт Чорноморське Комінтернівського району Одеської області.
ОСОБА_2 вказаний обєкт нерухомого майна належить на підставі рішення Комінтернівського районного суду Одеської області по справі №1482/05 від 05.05.2005 року (а.с.13). Вказане рішення суду у встановленому законом порядку зареєстровано в Комінтернівському РБТІ, номер запису 41 в книзі 232, підтвердженням чого є відповідний витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно від 04.08.2010 року (а.с.12).
05.08.2010року на виконання досягнутих домовленостей між сторонами укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна (а.с.6).
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» п.13 вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним суди повинні зясувати, чи підлягає правочин обовязковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У звязку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України.
Згідно з п.3.2 укладеного Договору від 05.08.2010 року сторони домовились про те, що право власності на майно виникає у Покупця з моменту державної реєстрації права власності у відповідності з нормами діючого законодавства. Також згідно з п.6.5 укладеного Договору від 05.08.2010 року встановлено, сторони подають цей договір для нотаріального посвідчення на протязі 3-х робочих днів з дати його укладання (а.с.7).
Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.
Статтею 631 ЦК України встановлено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору.
10.08.2010року ОСОБА_1 звертався до відповідачки з письмовою заявою, в якій просив виконати умови п.6.5 Договору та зявитись до нотаріальної контори для його посвідчення (а.с.11).
У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 довгий час ухилялась від нотаріального посвідчення договору, позивач ОСОБА_1 02.09.2010 року повторно звернувся до відповідачки з проханням прибути до приватного нотаріуса ОСОБА_3 06.09.2010 року з метою нотаріального посвідчення договору, підтвердженням чого є телеграма (а.с.9-10). Проте, відповідачка повторно не прибула до нотаріуса для посвідчення договору, у звязку з чим ОСОБА_1 вимушений був звернутися до суду із позовними вимогами, оскільки ОСОБА_2 ухиляється від виконання покладених на неї зобовязань та посвідчити договір, укладений між сторонами в нотаріальному порядку не можливо.
Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 334 ч.1 і 2 ЦК України - право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв'язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов'язання доставки.
Відповідно до Акту приймання-передачі майна від 06.08.2010 року ОСОБА_2 передала, а ОСОБА_1 прийняв у власність майно - кафе «Смак» по вул. Сонячна, 19 в смт Чорноморське Комінтернівського району Одеської області (а.с.8).
Як вказано в розділі 2 Договору від 05.08.2010 року розписці від 29.04.2005 р. ОСОБА_1 в повній мірі виконав покладені на нього обовязки, а саме передав встановлені в договорі грошові кошти в сумі 145533,00 грн. за кафе, таким чином, зі своєї сторони, належним чином виконавши умови договору.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 655 ЦК України визначено поняття договору купівлі-продажу, відповідно до якого одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
В даному випадку, суд приходить до висновку про те, що всі вимоги щодо істотних умов договору сторони виконали, а саме, відповідач отримала встановлені в договорі грошові кошти, а позивач прийняв у власність по акту приймання-передачі та користується кафе, що в даному випадку є підтвердженням фактичного виконання умов договору купівлі-продажу.
Проте, ст. 209 ЦК України встановлено, що правочин, який вчинений у письмовій формі підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або за домовленістю сторін. Для даного виду договору встановлено обовязкове нотаріальне посвідчення договору (ст.657 ЦК України).
Згідно з ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, суд може визнати такий договір дійсним.
При таких обставинах суд вважає, що є всі підстави для задоволення позовної заяви ОСОБА_1 в повному обсязі, оскільки його вимоги знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідача підлягає стягненню сплачене позивачем державне мито та ІТЗ судового процесу.
На підставі викладеного вище, вимог Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», ст.ст. 202-205, 207-209, 220, ч.3 ст.331 626-632, 638-640, 655-658, 663 ЦК України, керуючись ст.ст. 88, 209, 210, 213, 215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання угоди дійсною та визнання права власності на майно - задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу кафе «Смак» з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул. Сонячна, 19 в смт Чорноморське Комінтернівського району Одеської області від 05.08.2010 року, укладений між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_1.
Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на обєкт нерухомого майна - кафе «Смак» з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул. Сонячна, 19 в смт Чорноморське Комінтернівського району Одеської області.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті державного мита у розмірі 1455,33 грн. та витрати по оплаті ІТЗ судового процесу у розмірі 120 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 28.10.2010 року.

Суддя: