Справа №2-618/10 29.09.2010
Справа № 22ц-4174/10 Головуючий суду першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: 46 Суддя-доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А

Іменем України

29 вересня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Галущенка О.І.,

суддів: Шолох З.Л., Кутової Т.З.,

при секретарі судового засідання: Бобуйок І.Ф.,

за участю: позивачки ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_3, представника органу опіки та піклування ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 березня 2010 року, ухвалене за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини

та зустрічним позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визначення місця проживання дитини

в с т а н о в и л а :

В травні 2009 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про визначення місця проживання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з нею за адресою м. Миколаїв, вул. Лазурна, б. 16 Г, кв. 56.

Позивачка зазначала, що після розірвання шлюбу з відповідачем, дитина проживала разом з нею, однак без її згоди відповідач залишив проживати її в своїй сімї, де негативно впливає на дитину, проявляючи неповагу до неї, як матері дитини.

Відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_3 де він просив визначити місце проживання дитини з ним, посилаючись на те, що син добровільно обрав місце проживання у батька.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 березня 2010 року задоволено позов ОСОБА_3 та з нею визначено місце проживання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1. В задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить вказане рішення суду скасувати, а по справі ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на те, що суд не вірно оцінив докази по справі, а в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, дослідивши докази по справі, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи і таке встановлено судом, ОСОБА_3 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано в 2008 році (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3).

Після розірвання шлюбу у сторін склалися неприязнені стосунки, про що свідчать непоодинокі випадки звернення до правоохоронних органів з метою залагодження побутових конфліктів, вирішення житлових питань, матеріального утримання дитини та розподілу майна лише в судовому порядку (а.с. 81, 89, 90, 119, 121). В звязку з наведеним, позивачка ОСОБА_3 проживає в найманій квартирі № 56 в будинку № 16- Г по вул. Лазурній в м. Миколаєві, а не за місцем реєстрації в квартирі АДРЕСА_2, де після розірвання шлюбу залишився проживати відповідач ОСОБА_3 (а.с. 5).

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 після розлучення батьків періодично прожив і з батьком і з матірю, а на даний час проживає з батьком.

За заявою батька, рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради за № 794 від 27 лютого 2009 року про участь батька ОСОБА_3 у вихованні малолітньої дитини надано можливість побачень з сином в визначений час (а.с. 27).

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 19 листопада 2009 року за позовом матері з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_6, 9 червня 1997 року (а.с. 81).

В даний час дитина проживає з батьком.

Відповідно до положень ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина , спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом .

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.

Актами обстеження умов проживання дитини за місцем проживання батька в ІНФОРМАЦІЯ_2 та за місцем проживання матері в квартирі АДРЕСА_3, що в обох випадках умови проживання для дитини створені належні і відповідають необхідним вимогам для відпочинку, навчання та розвитку дитини відповідного віку (а.с. 25, 55, 56, 57).

Як слідує з соціально-психологічного висновку за результатами психологічного обстеження неповнолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, дитина має однаково добре ставлення як до матері так і до батька і не має чіткого визначення щодо свого місця проживання з кимось з батьків, висловлюючи бажання проживати і з матірю і з батьком. В силу конфліктних відносин батьків між собою, як батько так і мати намагаються здобути більшу прихильність до себе у дитини, завдяки підвищеній уваги до дитини, а саме подарунками, розвагами, організацією відпочинку. Однак, враховуючи що мати висуває більше виправданих вимог до сина та санкцій за їх порушення, більшою мірою контролює навчання, відвідування навчального закладу, слідкує за харчуванням, що має істотне значення, в звязку з хронічними захворюваннями дитини спеціалістами психологами рекомендовано проживання дитини з позивачкою, та надання можливості спілкування з батьком (а.с. 102-103).

Пояснення надані в судовому засіданні ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, фактично підтверджують наведені висновки психолога, щодо його ставлення до обох батьків та те, що він бажає проживати з батьком, не висловлюючись при цьому категорично стосовно неможливості проживання з матірю.

Свідки допитані в судовому засіданні, не навели переконливих свідчень на користь будь кого з батьків чи то проти когось з них.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради проживання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1, є доцільним з матірю ОСОБА_3, враховуючи всі вище наведені фактори. Крім цього, в висновку зазначено, що зі слів дитини встановлено намагання батька шантажувати сина, оскільки в разі вибору ним місця проживання з матірю ОСОБА_8 втратить можливість походу з батьком на полювання та рибалку.

Враховуючи наведене, районний суд дійшов обґрунтованого висновку, про необхідність визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, саме з позивачкою ОСОБА_3, оскільки це відповідає інтересам дитини, а тому вірно задовольнив її позовні вимоги, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовив.

Доводи апелянта про жорстоке відношення матері до сина та її негативну поведінку не підтверджені належними доказами. Також посилання на те, що син на даний час проживає з ним і зміна його місця проживання є недоцільною, є не переконливими, оскільки після розірвання шлюбу дитина неодноразово змінювала місце проживання.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, колегія вважає, що воно відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 березня 2010 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: