Фастівський міськрайонний суд Київської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2010 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді Соловей Г.В.,

при секретарі Лебідь О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастові Київської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,-

встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачки про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, посилаючись на те, що 5 жовтня 1985 року придбала будинок № 7 по вул. Залізничній в с. Червона Мотовилівка Фастівського району Київської області відповідно до договору купівлі-продажу. На момент купівлі-продажу будинку земельна ділянка не була приватизована і перебувала в користуванні. Розмір даної земельної ділянки становив 0, 11 га. (а.с. 41) Але власницею суміжної земельної ділянки, яка є відповідачкою по справі, грубо порушуються права позивачки, що полягає в самовільному захваті частини земельної ділянки, яка належить позивачці, оскільки перенесла паркан, тим самим незаконно збільшила розмір своєї ділянки та в свою чергу зменшила розмір ділянки позивачки.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала і просить суд зобовязати відповідачку не чинити перешкод в реалізації її права користування земельною ділянкою та зобовязати відповідачку демонтувати паркан між їхніми земельними ділянками.

Представник позивачки позовні вимоги підтримав просив суд задовольнити їх у повному об»ємі, а також суду пояснив, що ОСОБА_3 на право приватної власності виданий відповідачці з порушенням земельного законодавства.

Відповідачка проти позовних вимог заперечувала і суду пояснила, що на даний час виготовлено ОСОБА_3 на земельну ділянку для обслуговування її домоволодіння. Межа між її домоволодінням і домоволодіням позивачки існувала до купівлі-продажу будинку ОСОБА_4 у попереднього власника будинку. Вважає позов безпідставним та необгрунтованим.

Представник відповідачки проти позову заперечував і суду пояснив, що в судовому засіданні ні позивачкою ні представником позивачки не доведено наявність порушень зі сторони відповідачки меж земельних ділянок між сторонами. Пояснення представника позивача щодо невідповідності Державного ОСОБА_3 на право приватної власності на землю, який виданий відповідачці, нормам земельного законодавства є предметом іншого спору. Вважає позов необгрунтованим та безпідставним.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши докази по справі суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволеню.

Так, судом встановлено, що відповідно до витягу з реєстру прав власності на майно позивачці ОСОБА_1 належить будинок №7 по вул. Залізнична в с. Червона Мотовилівка Фастівського району Київської області(а.с. 10). Присадибна земельна ділянка для обслуговування даного житлового будинку знаходиться у користуванні позивачки.

Відповідачці ОСОБА_2 належить будинок №9 по вул.Залізнична в

с.Червона Мотовилівка Фастівського району Київської області відповідно до договору дарування житлового будинку від 21 березня 2001 року посвідченого державним нотаріусом Фастівської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за №472 (а.с.90).

Відповідно до Державного ОСОБА_3 на право приватної власності на землю виданого ОСОБА_2 їй передається земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства площею 0,1468 г. за вищевказаною адресою (а.с.92).

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Дані домоволодіння межують між собою.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, посилаючись на те, що відповідачкою по справі, грубо порушуються її права, що полягає в самовільному захваті частини земельної ділянки, яка належить їй, оскільки перенесла паркан, тим самим незаконно збільшила розмір своєї ділянки та свою чергу зменшила розмір ділянки позивачки.

Як вбачається з матеріалів справи доказів щодо підтвердження порушення меж земельної ділянки відповідачкою (самозахват) позивачем надано не було (ні акту земельної комісії сільської ради, ні будь яких комісій землевпорядних організацій, ні висновку експертизи).

Клопотань щодо проведення експертиз сторонами заявлено не було.

На підставі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В судових дебатах наступним представником позивачки зазначалося,

що судом не досліджувалися ОСОБА_3 на право на земельну ділянку виданий ОСОБА_2А ., який виданий з порушенням земельного законодавства.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В своїх позовних вимогах позивачка просить суд про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, що полягає в зобовязанні відповідачки демонтувати паркан між земельними ділянками..

Керуючись ст.ст.3,10,11,60,212,215 ЦПК України, на підставі ст.ст.316, 317,319,321,391 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного області через Фастівський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня прогаяошеші рішення апеляційної скарги.

СУДДЯ