Апеляційний суд Вінницької області
У Х В А Л А

Іменем України

09 липня 2010 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Медвецького С.К.,

суддів: Оніщука В.В., Чорного В.І.,

при секретарі: Черепановій В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Гайсинському районі Вінницької області на постанову Гайсинського районного суду Вінницької області від 21.05.2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Гайсинському районі про зобовязання здійснити перерахунок та провести виплати недоплаченої щомісячної державної допомоги як дитині війни, -

встановила:

У квітні 2010 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в Гайсинському районі Вінницької області про зобовязання провести перерахунок та виплату недоплаченої щомісячної державної допомоги як дитині війни.

Свої вимоги мотивувала тим, що він являється дитиною війни і відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (далі Закон) йому повинна виплачуватися щомісячна державна соціальна допомога у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Проте, така надбавка до пенсії з 22.05.2008 року по 09.04.2010 року йому не виплачувалася у визначеному законом розмірі.

У звязку з цим просив зобовязати відповідача здійснити йому перерахунок та виплату пенсії з підвищенням її на 30 % з розміру мінімальної пенсії за віком за період з 22.05.2008 року по теперішній час.

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 21.05.2010 року позов задоволено, зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Гайсинському районі здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» та провести відповідні виплати з 22.05.2008 року по 09.04.2010 року, з урахуванням проведених виплат, а також вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України в Гайсинському районі просить рішення суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких міркувань.

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

За змістом ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на пільги, передбачені ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», тому відповідач повинен здійснити перерахунок пенсії позивачу виходячи з розміру встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування».

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами, що позивач є пенсіонером та має статус дитини війни в розумінні ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

З 22.05.2008 року по 09.04.2010 року ОСОБА_1 надбавка до пенсії як дитині війни виплачувалась не в повному в обсязі визначеному ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» позивач має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком (в редакції Закону від 18.11.2004 р. № 2195-ІV, набрав чинності 01.01.2006 р.).

За змістом статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (в редакції Закону від 01.01.2008 року) позивач має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме доплати до пенсії у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Статтею 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіка 25 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Підпунктом 2 пункту 41 розділу другого Закону України від 28 грудня 2007 року «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» норми ст. 6 Закону України від 18 листопада 2004 року щодо розмірів підвищення пенсії дітям війни викладено в новій редакції.

Однак, рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) зміни, внесені підпунктом 2 пункту 41 розділу другого Закону України від 28 грудня 2007 року «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо розмірів підвищення пенсії дітям війни визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Це рішення має преюдиційне значення для судів.

За змістом ст. 54 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» прожитковий мінімуму для осіб, які втратили працездатність у 2009 році встановлено в розмірі, що діяв у грудні 2008 року.

Статтею 52 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» визначено, що прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01.01.2010 року встановлено в розмірі 695 грн.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Кечко проти України» зазначив: « … в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними».

Викладене свідчить, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо зобовязання управління Пенсійного фонду України в Гайсинському районі здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» та проведення відповідних виплат з 22.05.2008 року по 09.04.2010 року, з урахуванням проведених виплат.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються, а відтак не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Гайсинському районі Вінницької області відхилити.

Постанову Гайсинського районного суду Вінницької області від 21.05.2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної сили до Верховного Суду України.

Головуючий:

Судді: