Київський районний суд м. Одеси
Справа №2-3795/10 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2010 року Київський районний суд міста Одеси у складі: головуючого - судді Васильків О.В

при секретарі - Дикун В.Б.

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Представництва фірми «КУБ ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про розірвання договору та визнання права власності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Представництво фірми «КУБ ОСОБА_1» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить розірвати договір купівлі-продажу автомобіля НUMMER H2, 2009 року випуску, кузов № НОМЕР_1 83239Н100490, укладений між позивачем і відповідачем 05.12.2008р., а також позивач просить визнати за Представництвом фірми «КУБ ОСОБА_1» право власності на зазначений автомобіль. При цьому в обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 5 грудня 2008 року у м. Одесі між Представництвом фірми «КУБ ОСОБА_1» і ОСОБА_2 укладений договір купівлі-продажу автомобіля НUMMER H2 , 2009 року випуску, кузов №5GRGN 83239Н100490 , який продавець планував імпортувати у 2009 році. Згідно цього договору продавець, тобто позивач зобов'язався передати автомобіль у власність відповідача ОСОБА_2, який в свою чергу як покупець зобов'язався прийняти автомобіль і сплатити за нього певну грошову суму у розмірі 5 100 (п'ять тисяч сто) грн. При цьому Представництво фірми «КУБ ОСОБА_1» володіло, користувалось і розпоряджалось об'єктом спору на підставі сертифікату ЕR00282 від 15.10.2008р., виданого автомобільною комісією штату Нью-Джерсі, США, про право на автомобіль НUMMER H2, 2009 року випуску, кузов №5GRGN 83239Н100490 . Але передавши автомобіль ОСОБА_2 позивач так і не отримав плату за нього, в зв*язку з чим змушений звернутись до суду.

В попередньому судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити.

Відповідач та його представник до попереднього судового засідання не з*явились, надали суду заяву, з якої вбачається, що позов визнають у повному обсязі, просять слухати справу за їх відсутності.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, з урахуванням визнання відповідачем позову, доходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

5 грудня 2008 року між Представництвом «КУБ ОСОБА_1» з однієї сторони, та ОСОБА_2 з іншої сторони, укладено договір купівлі-продажу автомобіля, згідно якого продавець, а саме позивач, передав у власність відповідачу ОСОБА_2 автомобільНUMMER H2, 2009 року випуску, кузов № НОМЕР_1 83239Н100490 , а відповідач в свою чергу прийняв його і зобов*язався оплатити вартість зазначеного автомобіля /а.с.6/. Однак, умови договору ОСОБА_2 не виконав, вартість автомобіля продавцю не сплатив.

Зазначений відчужуваний автомобіль належав Представництву «КУБ ОСОБА_3» на праві власності на підставі сертифікату про право власності №ЕR00282, виданого Моторно-транспортною комісією штату Нью Джерсі. США, продавець вільно володів та розпоряджався ним /а.с.6-7/.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 509 ЦК України встановлює, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, з п. 1 ч. 2 якої вбачається, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору га вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з п. 1 договору купівлі-продажу, укладеного між сторонами, покупець зобов'язаний сплатити погоджену суму грошей продавцю за автомобіль. Згідно з п. 3 цього ж договору автомобіль, що відчужується, оцінений у 5100 гривень, а згідно п. 4- об'єкт правочину відчужується саме за цю вартість.

Проаналізувавши ст. 655 ЦК України, суд вважає, що істотними зобов'язаннями договору купівлі - продажу є обов'язок продавця передати річ покупцю, а покупця - оплатити її. На цій підставі суд доходить висновку, що покупець, а саме ОСОБА_2, не сплативши за автомобіль погоджену вартість, порушив істотну умову договору.

Крім того п. 6 укладеного договору містить положення про обов'язок нотаріаль гого посвідчення та державної реєстрації цього договору, який покладається на покупця, тобто ОСОБА_2, який зобов'язаний виконати цей обов'язок на протязі 15 днів з дня укладення цього договору.

Зі ст. 529 ЦК України вбачається, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Однак покупець ОСОБА_2, на якого покладений обов'язок нотаріального посвідчення і державної реєстрації, безпідставно ухилився від виконання цього пункту договору, хоча нотаріальне посвідчення і державна реєстрація договору є необхідними умовами для переходу прав на майно, що є об'єктом правочину. З цього випливає, що це порушення є істотним і суттєво впливає на права і обов'язки.

Відповідно до п. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Таким чином, суд, вважає вимоги позивача щодо розірвання договору законними та обгрунтованими у повному обсязі.

Частина 3 ст. 6 ЦК України встановлює, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Керуючись цим положенням сторони врегулювали у п.7 договору, що у випадку розірвання договору покупець повертає продавцю автомобіль, а продавець покупцю - суму грошових коштів, внесених у якості плати. Таким чином у випадку розірвання договору, продавець набуває право власності на цей автомобіль, а покупець отримує сплачені за нього кошти.

Суд вважає, що таке врегулювання не суперечить чинному законодавству і відповідає загальним вимогам цивільного права. На підставі цього суд вважє можливим задоволити позов Представництва фірми «КУБ ОСОБА_1» до ОСОБА_2 також і у частині визнання права власності на автомобіль НUMMER Н2, 2009 року випуску, кузов №5GRGN 83239Н100490 за позивачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 8, 11, 15, 16, 174, 208, 209, 212-218, 223 ЦПК України, ст. ст. З, 317, 319, 509, 526, 529, 611, 626, 651, 655 ЦК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Представництва фірми «КУБ ОСОБА_1» - задовольнити.

Розірвати договір купівлі-продажу автомобілю НUMMER Н2, 2009 року випуску, кузов № НОМЕР_1 83239Н100490, укладений 05 грудня 2008 року між Представництвом фірми «КУБ ОСОБА_1» (реєстраційний № ПІ-4197 від 05.09.2008р.) та ОСОБА_2.

Визнати за Представництвом фірми «КУБ ОСОБА_1» (реєстраційний № ПІ-4197 від 05.09.2008р.) право власності на автомобіль НUMMER Н2, 2009 року випуску, кузов №5GRGN 83239Н100490 .

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження рішення суду протягом 10 днів з дня проголошення рішення, та шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження до апеляційного суду через суд першої інстанції.

Суддя О.Васильків