Справа №2а-873/09 25.05.2010 25.05.2010 25.05.2010
№22-Ц-1186 /2010 p. Категорія: 57
Головуючий першої інстанції Раєвич Т.М.
Суддя - доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
УХВАЛА іменем України

25 травня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі: головуючої - Вовненко Г.Ю., суддів - Лівійського І.В., Шаманської Н.О., при секретарі - Бобуйок І.Ф.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві адміністративну справу

за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Єланецькому районі Миколаївської області (далі - УПФ)

постанову Єланецького районного суду Миколаївської області від грудня 2009 р. за позовом ОСОБА_2 до УПФ про визнання діяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

встановила:

У жовтні 2009 р. ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до УПФ, в му просила визнати протиправною бездіяльність щодо неперерахування їй як і, яка має правовий статус дитини війни, доплати (підвищення) до пенсії, передбаченої Законом України від 18 листопада 2004 р. «Про соціальний захист й війни» (далі - Закон від 18 листопада 2004 p.), у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 1 січня 2006 р. до 31 грудня 2007 р. та зобов'язати УПФ '" нити перерахування такої допомоги і забезпечити виплату заборгованості.

Постановою Єланецького районного суду Миколаївської області від грудня 2009 р. позов задоволено частково. Визнано бездіяльність правомірною. Зобов'язано УПФ нарахувати та виплатити 30% підвищення до пенсії за віком за період з 9 липня по 31 грудня 2007 р. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі УПФ, посилаючись на невірне застосування судом м матеріального права, просило постанову скасувати і ухвалити нову постанову відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідача, дослідивши обставини справи, колегія судців вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач отримує пенсію за віком та належить категорії громадян, яким визначено статус дитини війни.

Положення ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р. (у редакції, чинній на виникнення спірних правовідносин) передбачено, що дітям війни пенсії або місячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Однак, згідно з пунктом 17 ст. 77 Закону України від 20 грудня 2005 р. про Державний бюджет України на 2006 рік» дію ст. 6 Закону від 18 листопада 4 р. зупинено на 2006 р.

До того ж, Законом України від 19 січня 2006 р. «Про внесення змін Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» із положень Закону України від 20 грудня 2005 р. «Про Державний бюджет України на 2006 рік виключено пункт 17 ст. 77 вказаного вище Закону, а новою редакцією ст. 110 до ж Закону встановлено, що пільги дітям війни, передбачені ст. 6 Закону 18 листопада 2004 p., запроваджуються у 2006 р. поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабіні Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з пи бюджету.

Між тим, Кабінет Міністрів України протягом 2006 р. не приймав рішення на виконання вимог ст. 110 Закону України від 20 грудня 2005 р. «1 Державний бюджет України на 2006 рік».

Отже, пільги для дітей війни, передбачені ст. 6 Закону 18 листопада 2004 p., безпосередньо у 2006 р. запроваджено не було.

В подальшому пунктом 12 ст. 71 Закону України від 19 грудня 2006jJ «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дію ст. 6 Закону 18 листопада 2004 р. зупинено на 2007 р. із урахуванням ст. 111 названого і Закону.

Проте, рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 jj № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнано такими, відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пунюуІІ ст. 71 Закону України від 19 грудня 2006 р. «Про Державний бюджет України ш 2007 рік», яким зупинено на 2007 р. дію ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р. і урахуванням ст. 111 цього ж Закону.

Законом України від 28 грудня 2007 р. «Про Державний бю, України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», саме, підпунктом 2 пункту 41 розділу II зміст ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 щодо розмірів підвищення пенсії дітям війни викладено в новій редакції.

Але, рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 р.Л 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бю, України) зміни, внесені підпунктом 2 пунктом 41 розділу II Закону України ві 28 грудня 2007 р. «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесеї змін до деяких законодавчих актів України» щодо розмірів підвищення пенсії дітям війни визнано такими, що не відповідають Конституції України неконституційними).

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші прі акти або їх окремі положення, що визнанні неконституційними, втрачакі чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про І неконституційність.

Таким чином, право на здійснення перерахунку підвищення до розмірах, визначених ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 p., мають діти 9 липня до 31 грудня 2007 р. та з 22 травня 2008 р.

пенси Ч

Суд першої інстанції, який розглядав на той час справу за правим! адміністративного судочинства, повно та всебічно дослідив обставини спору, і належну оцінку наявним доказам, а тому прийшов до обґрунтованого висновкуnpoj те, що УПФ як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і пенсії та доплат до них, повинен був діяти відповідно до вимог ст. 6 Закону віі| 18 листопада 2004 р. і здійснити відповідні перерахування (за той період,

[юрми не була зупинена). Однак, УПФ у порушення зазначених положень (Закону таких нарахувань не проводило, чим і допустило протиправну ішість. На підставі чого суд обґрунтовано задовольнив позов частково, але в киданих вимог.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій із посиланням на ь бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни маються до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не є ям цього спору. Проблеми надання бюджетних коштів УПФ для виконання рихна нього обов'язків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених ігітому судом не розглядалися.

Безпідставними є також посилання відповідача на можливість ,ового використання коштів УПФ, оскільки суди не ухвалювали рішення про рня виплат із власних джерел фінансування останнього.

З огляду на викладене судова колегія вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу, а судове рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307 - 308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Єланецькому районі Миколаївської області відхилити, а постанову Єланецького його суду Миколаївської області від 23 грудня 2009 р. - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України [двох місяців після набрання нею законної сили.

Суддя апеляційного суду Миколаївської області Г.Ю.Вовненко