Справа № 2-3272/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2010 року Рівненський міський суд Рівненської області

в складі:

головуючого Музичук Н. Ю.

при секретарі РадюкЮ.Ю.

за участю представника позивача - ОСОБА_1.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне справу за позовом ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3. Олександрівна, ОСОБА_4, до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина на період навчання та додаткових витрат на оплату навчання неповнолітньої дочки,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2009 року в суд надійшов позов ОСОБА_2, в порядку ст. 34 ЦПК України залучені треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, до ОСОБА_5 про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі 300 грн. щомісячно на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на період навчання, у зв'язку з його навчанням в Рівненському автотранспортному технікумі на II курсі на денній державній формі навчання, з дня звернення до суду до закінчення навчання, але не довше як до досягнення двадцяти трьох років, та стягнення додаткових витрат в сумі 3960 грн., понесених фактично на оплату двох років навчання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в Рівненському державному технікумі економіки та підприємництва на платній формі навчання, з платою 3960 грн. за навчальний рік.

В позовній заяві зазначала, що з досягненням повноліття син, у зв'язку із денною формою навчанням, не має самостійних прибутків, її заробітної плати для нормального забезпечення двох дітей не вистачає, у зв'язку із платною формою навчання дочки, нею оплачено по 3960 грн. за два роки навчання. Відповідач, батько, в супереч вимогам ст.ст. 185,199 СК України матеріальну допомогу на утримання дітей, окрім аліментів на утримання дочки, ніяким чином не надає, хоча має мінливий нерегулярний дохід, від зайняття приватною стоматологічною практикою, як лікар стоматолог і протезист, що встановлено судовими рішеннями Рівненського міського суду від 22.06.2005 року та ухвалою Апеляційного суду від 03.11.2005 року, розмір прибутку приховує, на підставі чого має реальну можливість забезпечити утримання повнолітнього сина на період навчання та неповнолітньої дочки у вказаному позовом розмірі. Вона вимушена ставити питання про стягнення аліментів.

Згідно наданих суду письмових заперечень відповідача, він не визнає позовні вимоги повністю, покликаючись на відсутність можливості надання матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина на період навчання та додаткових витрат на навчання неповнолітньої дочки через наявність на утриманні неповнолітнього сина в другому шлюбі, те, що є не працюючим, єдиним прибутком в сім»ї є заробітна плата дружини, має заборгованості за комунальні послуги та значні витрати на лікування, у зв'язку із погіршенням стану здоров'я. Крім того, вказує, що позивач посилається на судові рішення за 2005 рік, якими встановлені обставини, що існували в 2005 році, такі судові рішення не мають відношення до теперішнього часу.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 та її представник підтримали позовні вимоги, із запереченнями відповідача не згідні, вважають, що відповідач приховує свої прибутки, підробляючи без належного оформлення підприємництва чи трудових відносин, що відомо від знайомих, крім того має рухоме та нерухоме майно у вигляді автомобіля та великого приватного будинку, яке можна використати для забезпечення доходу. Вважають відповідача спроможним забезпечити сплату 300 грн. щомісячно на утримання сина і додаткові витрати на навчання дочки і таким стягненням не будуть порушені інтереси відповідача. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, стягнувши кошти на утримання сина з дня досягнення ним повноліття.

Треті особи в справі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 підтримали позовні вимоги, вважають їх обгрунтованими, доведеними, такими, що підлягають до задоволення.

Будучи допитаним в якості свідка, ОСОБА_4 показав, що особисто в 2006 році спостерігав в добудові до житлового будинку відповідача обладнаний стоматологічний кабінет для надання стоматологічної допомоги населенню, а проїжджаючи повз будинок відповідача системно бачать стоячі автомобілі та людей, які підтверджували лікування зубів у відповідача.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні погодився на продовження сплати аліментів на утримання повнолітнього сина на період його навчання в тому ж розмірі, який був стягнутий до повноліття - 100 грн. щомісячно. Додаткові витрати на платне навчання дочки визнав, проте заперечив реальну можливість їх сплати найближчими часом. Додатково до заперечення пояснив, що не працює протягом п'яти років за відсутністю роботи та неможливістю належного обладнання стоматологічного кабінету, через дорого стоячу техніку, для реєстрації підприємницької діяльності. Крім заробітної плати дружини, його сім»я проживає за рахунок підсобного господарства тестя, інших прибутків не має. Він не має реальної можливості сплачувати кошти в заявленій сумі 300 грн. щомісячно, не заперечує проти часткового, задоволення позовних вимог.

Оцінюючи пояснення сторін, досліджені на надані в справі докази в їх сукупності, встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що сторони перебували в шлюбі до 1 І травня 2000 року та є батьками повнолітнього сина ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_1, та неповнолітньої дочки ОСОБА_3, 28 липня 199.3 року народження, відповідно до наданих паспорта, свідоцтва і актового запису Рівненського міського відділу РАГС про народження ОСОБА_3, Ш-ГЮ №376178 від 08.09.1993 року. Вказані обставини встановлені також рішенням Рівненського міського суду від 22. 06.2005 року в справі № 2-4870/05- за позовом між сторонами про збільшення розміру стягнення аліментів на двох неповнолітніх дітей, за яким стягнуті аліменти в розмірі по 100 грн. щомісячно на кожну дитину до їх повноліття. Рішення суду вступило в законну силу 03 листопада 2005 року після перегляду справи колегією суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Рівненської області

На підставі довідки №705 від 23.11. 2009 року та 031 від 10 лютого 2010 року встановлено, що повнолітній син відповідача, є студентом II курсу денного відділення автотранспортного технікуму НУВГП І рівня акредитації, державної форми навчання, стипендії не отримує, проживає з матір'ю, заробітна плата якої є низькою, перебуває на утриманні матері, не маючи самостійного прибутку.

На підставі договору про навчання від 08 серпня 2008 року між позивачкою та адміністрацією РДТЕП і наданих квитанцій від 11.08.2008 року, 14.01.2009 року, 03.09.2009 року 21.01.2010 року встановлено, що неповнолітня дочка відповідача, є студенткою II курсу денного відділення платної форми навчання РДТЕП, за два роки її навчання матір'ю сплачені кошти в сумі 7920 грн., половина яких складає 3960 грн., проживає з матір'ю, заробітна плата якої є низькою, перебуває на утриманні матері, отримуючи з відповідача аліменти в розмірі 100 грн. в місяць.

Згідно ч. 1ст. 199 СК України, якщо повнолітній син чи дочка продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані їх утримувати до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

З наданих відповідачем доказів та пояснень вбачається, що він є працездатним за віком та станом здоров'я, проте офіційно непрацюючим протягом п'яти років, на обліку в центрі зайнятості станом на час розгляду справи не перебуває, має нерухомість у вигляді домоволодіння та транспортний засіб, прибутки від зайняття підсобним господарством на базі господарства та землі тестя. Крім того, на утриманні має малолітнього сина від другого шлюбу.

Оцінкою досліджених доказів суд прийшов до висновку, що достовірних, переконливих доказів про зміну майнового стану відповідача в сторону покращення за період від часу стягнення аліментів в розмірі по 100 грн. на кожну дитину в 2005 році та отримання відповідачем збільшених прибутків, зокрема від незаконного зайняття підприємницькою діяльністю, станом на теперішній час судом не встановлено.

У відповідності до положень ст.ст. 198-200 СК України, оцінюючи досліджені докази в сукупності, встановлено, що позивачкою правомірно заявлений позов про стягнення коштів на сина утримання на період навчання за рішенням суду у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач не надає такої допомоги в добровільному порядку, мав можливість сплачувати таку суму за тих же обставин до грудня 2009 року та погоджується на стягнення коштів в сумі 100 грн. щомісячно. Таким чином, оцінкою досліджених доказів і обставини в сукупності, відповідно до положень ст.182 СК України, з урахуванням позиції відповідача з приводу часткового визнання позовних вимог, суд прийшов до висновку про наявність реальної можливості відповідача забезпечити сплату аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6 на період денної форми навчання в розмірі 100 грн. щомісячно.

У відповідності до положень ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

З урахуванням наданих суду доказів про понесені позивачкою додаткові витрати на навчання неповнолітньої дочки, відповідно до чинного законодавства, суд вважає обґрунтованими, доведеними, такими, що підлягають до повного задоволення вимоги позивачки про стягнення із відповідача половини понесених нею додаткових витрат в розмірі 3960 грн. на навчання неповнолітньої доньки.

Враховуючи вищенаведені встановлені обставини, суд прийшов до висновку про доцільність часткового задоволення позовних вимог в зазначеному вище порядку із покладенням судових витрат на відповідача, відповідно ст.ст. 81,88 ЦПК України.

На підставі наведеного, ст.ст. 198,199,200,182,191 СК України керуючись ст.ст. 10,1 1,57-61,88, 208, 209, 212-215, 223, 292, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з його навчанням в твердій грошовій сумі 100 грн. щомісячно, із індексацією відповідно закону, починаючи із 28 грудня 2009 року на період денної форми навчання, але не довше, як до досягнення двадцяти трьох років.

Стягнути із ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в сумі 3960 грн.

Стягнути із ОСОБА_5 судовий збір в розмірі 51,60 грн. в дохід місцевого бюджету міста Рівне та 120 грн. за інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи Рівненським міським судом на користь державного бюджету.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через місцевий суд поданням в десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням в двадцятиденний після подачі заяви строк апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана і без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження у строк, встановлений для подання цієї заяви.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження , але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського міського суду Н.Ю.Музичук