Справа №2-а-2591/09 02.07.2010 02.07.2010 02.07.2010
Справа № 22-Ц- 3432 /2010 р. Головуючий першої інстанції Селіщева J1.I.
Категорія: 57 Суддя - доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
РІШЕННЯ іменем України

02 липня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі: головуючої - Вовненко Г.Ю., суддів - Шаманської Н.О., Кутової Т.З., при секретарі - Голубкіній О.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва (далі - УПФ) на постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14 травня 2009 р. за позовом ОСОБА_2 до УПФ про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

встановила:

У жовтні 2008 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до УПФ, в якому просила визнати протиправною бездіяльність щодо неперерахування їй як особі, яка має правовий статус дитини війни, доплати (підвищення) до пенсії, передбаченої Законом України від 18 листопада 2004 р. «Про соціальний захист дітей війни» (далі - Закон від 18 листопада 2004 p.), у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 1 січня 2006 р. по 31 грудня 2007 р. та зобов'язати УПФ здійснити перерахування такої допомоги і забезпечити виплату заборгованості.

Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14 травня 2009 р. позов задоволено частково. Визнано бездіяльність неправомірною. Зобов'язано УПФ нарахувати та виплатити 30% підвищення до пенсії за віком, починаючи з 9 липня 2007 р.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі УПФ, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, просить постанову скасувати і ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідача, дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка отримує пенсію за віком та належить до категорії громадян, яким визначено статус дитини війни.

Положеннями ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р. (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Однак, згідно з пунктом 17 ст. 77 Закону України від 20 грудня 2005 р. «Про Державний бюджет України на 2006 рік» дію ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р. зупинено на 2006 р.

До того ж, Законом України від 19 січня 2006 р. Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України 2006 рік» із положень Закону України від 20 грудня 2005 р. « [ро Дер: вний бюджет України на 2006 рік» виключено пункт 17 ст. 77 вказаного іще Закону, а новою редакцією ст. 110 цього ж Закону встановлено, що пі. і дітям війни, передбачені ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 p., заі роваджу ться у 2006 р. поетапно, за результатами виконання бюджету у пери;ому піп: чі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодження ! з Комітетом Верховної Ради України з питань бтоджету.

Між тим, Кабінет Міністрів України прот.ігом 2006 р. не приймав рішення на виконання вимог ст. 110 Закону України від 20 < рудня 2005 р. «Про Державний бюджет України на 2006 рік».

Отже, пільги для дітей війни, передбачені ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 p., безпосередньо у 2006 р. запровад жено не було.

В подальшому пунктом 12 ст. 71 Закон)' України іід 19 грудня 2006 р. «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дію с 18 листопада 2004 р. зупинено на 2007 р. із урахуванням ст. вище Закону.

Проте, рішенням Конституційного Суду У раїни ві, р. № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадят визнане відповідають Конституції України (є неконституційн ми) по. 12 ст. 71 Закону України від 19 грудня 2006 р. «Про Дер> України на 2007 рік», яким зупинено на 2007 р. ді о ст. 6 листопада 2004 р. із урахуванням ст. 111 цього ж Закот /.

Законом України від 28 грудня 2007 р. «І ро Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяк їх закок давчих актів України», а саме, підпунктом 2 пункту 41 розділу II зміст ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р. щодо розмірів підвищення пенсії, ітям вій : викладено в новій редакції.

Але, рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 р. № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону > г з Державний бюджет України) зміни, внесені підпунктом 2 пунктом 41 ро лу II Закону України від 28 грудня 2007 р. «Про Державний бюджет України а 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо розмірів підвищення пенсії дітям війни визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції Украї ш закон і, інші правові акти або їх окремі положення, що визнанні неконст; туційни:: і, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом У і раїни р ення про їх неконституційність.

Таким чином, право на здійснення перерахунку і вищення до пенсії у розмірах, визначених ст. 6 Закону від 18 листої ада 200 p., діти війни мають у періоди з 9 липня до 31 грудня 2007 р. та з 22 т- авня 200 р.

6 Закону від 11 названого

9 липня 2007 акими, що не кення пункту ший бюджет Закону від 18

Суд першої інстанції, який розглядав на той ча; справу за правилами адміністративного судочинства, повно а всебічло дослідив обставини спору, дав належну оцінку наявним доказам, а том прийшов до обґрунтованого висновку про те, що УПФ як орг;;н, яком; делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсії та доплат до их, повинен

був діяти відповідно до вимог ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р. і здійснити відповідні перерахування (за той період, коли дія цієї норми не була зупинена). Однак, УПФ у порушення зазначених положень цього Закону таких нарахувань не проводило, чим і допустило протиправну бездіяльність. На підставі чого суд обґрунтовано задовольнив позов частково, але в межах позовних вимог.

Стосовно ж строків такого перерахування, то суд допустився помилки, оскільки така дія УПФ повинна була проводитися лише з 9 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року. Однак позовні вимоги щодо виплат за 2008 рік не заявлялись. Що ж до перерахування за 2007 рік, то суд не зазначив кінцеву дату періоду дії в цьому році ст.6 Закону від 18 листопада 2004 року, а саме, до 31 грудня 2007 року.

Тому постанова в зазначеній частині підлягає зміні.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій із посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни не приймаються до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом цього спору. Проблеми надання бюджетних коштів УПФ для виконання покладених на нього обов'язків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і тому судом не розглядалися.

Безпідставними є також посилання відповідача на можливість нецільового використання коштів УПФ, оскільки суди не ухвалювали рішення про проведення виплат із власних джерел фінансування останнього.

З огляду на викладене судова колегія вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу частково, а судове рішення змінити.

Керуючись ст.ст. 307-309 ЦПК України, колегія судців

вирішила :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва задовольнити частково, а постанову Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14 травня 2009 року змінити.

Резолютивну частину зазначеної постанови суду після слів «з 9 липня 2007року» доповнити словами «по 31 грудня 2007року».

В іншій частині вказану постанову залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців після набрання ним законної сили.

ОСОБА_1

Суддя апеляційного суду