Справа №2-109/10 26.04.2010 26.04.2010 26.04.2010
Справа N 22ц 1279 2010 року. Головуючий 1 інстанції Локтіонова О.В.
Категорія 42. Доповідач апеляційної інстанції ОСОБА_1
У Х В А Л А

іменем України.

26 квітня 2010 року. м. Миколаїв.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Базовкіної Т.М. та Колосовського С.Ю.,

із секретарем судового засідання Завтурою О.С.,

з участю :

позивачки ОСОБА_2,

відповідачів: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника органу опіки та піклування ОСОБА_5,

у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_3 Семіона Федоровича, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 переглянула рішення місцевого Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 лютого 2010 року, ухваленого в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_3 Семіона Федоровича, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про виселення із житлового будинку без надання іншого жилого приміщення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі і зявилися у дане судове засідання, перевіривши у межах оскарження обставини та докази, якими сторони їх стверджували ,-

у с т а н о в и л а :

24 листопада 2009 року ОСОБА_2 предявила зазначений позов, який обгрунтовувала наступним.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 вересня 2007 року вона є власником житлового будинку № 4 по вул. Ушакова в смт. Первомайське Жовтневого району Миколаївської області.

Тоді ж вона досягла з відповідачами попередньої домовленості про придбання ними успадкованого будинку, у звязку з чим дозволила їм вселитися в житло і тимчасово проживати в ньому.

Після того, як з вини відповідачів угода не відбулася, стала вимагати їх виселитися з будинку, проте проігнорували її вимогу, не виселилися з належного їй будинку і не бажають виселятися.

Посилаючись на зазначені обставини, просила позов задовольнити.

Відповідачі та їх представник просили у позові відмовити, оскільки купівля-продаж будинку не відбулася з вини позивачки, а тому правових підстав для їх виселення немає.

Рішенням місцевого Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 лютого 2010 року позов задоволено повністю.

Відповідачі подали на це рішення апеляційну скаргу, в якій просили його скасувати й ухвалити нове, про відмову в позові.

Скаргу обґрунтовували невідповідністю висновків суду обставинам справи та положенням чинного житлового законодавства.

Апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржене рішення суду 1 інстанції залишити без зміни, оскільки той постановив його з додержанням норм матеріального й процесуального права.

Вирішуючи спір таким чином, як викладено у оскарженому рішенні, місцевий суд виходив з того, що відповідачі повинні звільнити спірний будинок, оскільки не мають на нього будь-якого законного права і проживали в ньому тимчасово, з доброї волі його власниці позивачки по справі. ОСОБА_2 бажає сама користуватися будинком, проте не може цього здійснити, оскільки відповідачі не хочуть його звільняти. За такого, тих слід виселити із спірного будинку примусово без надання іншого житла.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області погоджується з такими обставинами та правовідносинами, висновки суду 1 інстанції щодо них і результату вирішення справи, вважає вірними, обґрунтованими й законними.

Так, із ксерокопій постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 16 квітня 2009 року (а.с. - 8); рішення місцевого Жовтневого районного суду Миколаївської області від 24 липня 2008 року (а.с. 9-); ухвали колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 26 листопада 2008 року (а.с. - 10); вимоги ОСОБА_2 від 18 грудня 2007 року (а.с. 11 ); акту про проживання від 21 травня 2008 року (а.с. - 18); витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. - 15); копій паспортів відповідачів (а.с. 24, 27-29)) вбачається, що позивачка є власником спірного будинку. Відповідачі вселилися в нього з її доброї волі як тимчасові мешканці і протизаконно не бажають звільнити будинок на її вимогу.

За такого, відповідно до ст. 98 ЖК України, статей 386, 391 ЦК України вони підлягають виселенню з будинку без надання іншого житла.

Оскільки цього ж, з таких же мотивів дійшов і місцевий суд, то підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Що ж до твердження осіб, які подали апеляційну скаргу, про скасування оскарженого рішення через відмову позивачки повернути передані ними їй за будинок гроші та гроші, витрачені на його ремонт, то воно не може бути задоволене, оскільки спір щодо збитків є предметом іншої справи, що розглядається місцевим Жовтневим районним судом Миколаївської області.

Керуючись ст.ст. 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_3 Семіона Федоровича, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відхилити.

Рішення місцевого Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 лютого 2010 року залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і з цього часу протягом двох місяців може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий Судді: