Апеляційний суд Рівненської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2010 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого-судді - Шимківа С.С.,

суддів - Василевича В.С., Демянчук С.В.,

з участю секретаря судового засідання - Приходько Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою відкритого акціонерного товариства ОСОБА_1 Надра в особі філії ВАТ КБ Надра Рівненського РУ на рішення Млинівського районного суду від 26 січня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до відкритого акціонерного товариства ОСОБА_1 Надра про стягнення заборгованості по договору строкового банківського вкладу в банківських металах Золотий вклад для фізичних осіб, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Млинівського районного суду від 26 січня 2010 року задоволено позов ОСОБА_2 до відкритого акціонерного товариства ОСОБА_1 Надра про стягнення заборгованості по договору строкового банківського вкладу в банківських металах Золотий вклад для фізичних осіб.

Зобовязано ВАТ КБ Надра в особі відділення № 13 філії ВАТ КБ Надра Рівненське РУ повернути ОСОБА_2 депозитний вклад у виді злитку золота 999,9 проби номіналом 100 грам, сплатити 805 грн. 05 коп. нарахованих процентів за користування вкладом, 5000 грн. заподіяної моральної шкоди, 500 грн. витрат за надання правової допомоги та судові витрати по справі.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав на нього апеляційну скаргу, в якій зазначає, що висновки суду не відповідають обставинам справи. Рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права. Вважає, що судом незаконно стягнуто з банку пеню в сумі 805 грн. 05 коп. та витрати на правову допомогу. Задоволена рішенням суду моральна шкода не передбачена умовами договору.

Просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог щодо сплати пені та моральної шкоди.

…………………………………………………………………………………………………………

Справа 22-56-10 Головуючий у суді І інстанції - ОСОБА_3

Категорія № 37 Доповідач Шимків С.С.

У запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вважає рішення суду правильним. Просить відмовити у її задоволенні.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, беручи до уваги пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 213 ЦПК України встановлено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, суд першої інстанції вказаних вимог закону належним чином не дотримався.

Постановляючи рішення про задоволення позовних вимог, у тому числі про стягнення 5000 грн. моральної шкоди, суд виходив з того, що відповідач не виконав умови договору строкового банківського вкладу від 22 травня 2008 року, а тому згідно п. 5.1 даного договору повинен нести відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Погодитися з такими висновками місцевого суду у повному обсязі колегія суддів апеляційного суду не може.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ст. 1058 цього ж кодексу за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

З матеріалів справи вбачається, що 22 травня 2008 року між сторонами був укладений договір № 591128/04-Д строкового банківського вкладу (депозиту) в банківських металах Золотий вклад для фізичних осіб за яким позивачка передала, а відповідач прийняв банківський метал золото у зливках 999,9 проби номіналом 100 грам в кількості 1 шт., що складає 3,22 тройських унцій.

Пунктом 5.1 договору встановлено, що за невиконання або несвоєчасне виконання зобовязань по цьому Договору сторони несуть відповідальність згідно із законодавством України.

За таких обставин, доводи позовної заяви та висновок місцевого суду про те, що відповідач повинен відшкодувати позивачці на підставі ст. 625 ЦК України три проценти річних від простроченої суми в розмірі 805 грн. 05 коп. є правильним.

У звязку з цим, покликання автора апеляційної скарги на те, що з відповідача стягнуто 805 грн. 05 коп. пені є помилковим, оскільки вимоги про стягнення пені не заявлялися і суд їх не вирішував.

Понесенні позивачкою витрати на правову допомогу підтверджуються довідкою адвоката ОСОБА_4 (а.с. 6).

У той же час, задовольняючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції керувався ст. 1167 ЦК України, покликаючись на невиконання відповідачем умов договору, обов'язку по поверненню депозиту. Вимагав від позивачки надання не передбачених договором документів.

Суд не врахував, що між сторонами укладено договір строкового банківського вкладу, а тому положення ст. 1167 ЦК України не можуть бути застосовані до даних правовідносин.

Так, за положеннями ст. 1167 ЦК України однією з підстав виникнення зобовязання є заподіяння шкоди іншій особі. На відміну від зобовязань, які виникають із правомірних актів, цей вид зобовязань виникає із неправомірних актів, яким є правопорушення, тобто протиправне, винне заподіяння шкоди деліктоздатною особою. Деліктне зобовязання це зобовязання, що виникло внаслідок заподіяння шкоди, а заподіяння шкоди іншій особі не завжди породжує деліктне зобовязання. Воно виникає там, де заподіювач шкоди і потерпілий не перебували між собою у зобовязальних відносинах або шкода виникла незалежно від існуючих між сторонами зобовязальних правовідносин.

Установивши наявність між сторонами договірних відносин, суд керувався ст. 1167 ЦК, яка регулює позадоговірні (деліктні) відносини, що є взаємовиключаючим.

За таких обставин покликання суду при вирішенні даного спору на правила ст. 1167 ЦК України є помилковим і судове рішення у цій частині підлягає скасуванню.

Враховуючи те, що висновки суду першої інстанції в частині стягнення моральної не відповідають обставинам справи, суд припустився помилок у застосуванні процесуального та матеріального закону, постановлене ним рішення підлягає зміні з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 307, 309, 313-314, 316, ЦПК України, на підставі ст. 625, 1167 ЦК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства ОСОБА_1 Надра в особі філії ВАТ КБ Надра Рівненського РУ задовольнити частково.

Рішення Млинівського районного суду від 26 січня 2010 року змінити.

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову до відкритого акціонерного товариства ОСОБА_1 Надра в особі філії ВАТ КБ Надра Рівненського РУ про стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн. за його безпідставності.

У решті рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили негайно. Воно може бути оскаржене безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня його проголошення.

ОСОБА_5 Шимків

Судді : В.С. Василевич

ОСОБА_6