Бучацький районний суд Тернопільської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2010 року

Бучацький районний суд Тернопільської області

Одноособово суддею: Шваюк Г.В.,

при секретарі: Тарчинській Л.Я.,

з участю позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бучачі справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного комерційного банку «Форум» в особі Тернопільської філії АКБ «Форум» та третьої особи Тернопільського обласного управління у справах захисту прав споживачів про визнання кредитного договору недійсним,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд із позовом до Акціонерного комерційного банку «Форум» в особі Тернопільської філії АКБ «Форум» та третьої особи Тернопільського обласного управління у справах захисту прав споживачів про визнання кредитного договору недійсним, мотивуючи тим, що 08 липня 2008 року між ним та Тернопільською філією АКБ «Форум» було укладено споживчий кредитний договір №0057/08/26-КЕ. Згідно якого відповідачем були надані йому грошові кошти у сумі 37 000 євро зі строком повернення 06 липня 2010 року та з оплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 14% річних. При цьому повернення кредитних коштів та сплату процентів за користування кредитними коштами позивач зобовязувався здійснювати згідно графіку повернення кредиту та сплати процентів. На забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором були укладені два договори: договір поруки №0123 від 08 липня 2008 року із ОСОБА_4 та договір застави рухомого майна від 08.07.2008 року, що належить на праві приватної власності позивачу. Однак позивач вважає, що відповідач не мав право надавати кредит у іноземній валюті, оскільки згідно цивільного та банківського законодавства, єдиним законним засобом платежу, який застосовується при проведенні розрахунків між резидентами на території України є гривня. На території України не передбачені випадки використання іноземної валюти в разі видачі банком кредитних коштів резиденту фізичній особі для власних потреб. Крім того, у кредитному договорі зазначено, що зміна процентної ставки за користування кредитними коштами за ініціативою банку здійснюється шляхом направлення позичальнику повідомлення про це, що суперечить цивільному законодавству, оскільки встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в одностороньому порядку.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та ОСОБА_1 пояснив, що він не заперечує факту отримання ним кредиту в розмірі 37 000 євро для придбання вантажного автомобіля. Проте, вважає, що кредитний договір є удаваною угодою, так як сторони, укладаючи його, мали на увазі, що він буде повертати борг у гривневому еквівалентів та, що кредит надається в гривневому еквіваленті. Крім того, банк не мав права займатися видачею кредитів у іноземній валюті відповідно до вимог чинного законодавства України і не мав на цей вид діяльності ліцензії, тому просить визнати кредитний договір недійсним. Оскільки на забезпечення виконання зобовязання за даним кредитним договором були укладені договори поруки та застави, а недійсне зобовязання не підлягає забезпеченню, тому ці договори теж слід вважати недійсними.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов заперечила та пояснила, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Так, підписавши кредитний договір №0057/08/26-КЕ від 08 липня 2008 року, сторони дійшли згоди стосовно суми, валюти, строку дії і забезпечення отриманих позивачем кредитних коштів. ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 37000 євро та зобовязався здійснювати повернення кредиту згідно графіку та кредитного договору у валюті кредиту. Банк мав право видати кредит у іноземній валюті, оскільки предметом кредитного договору є грошові кошти в національній або іноземній валюті. Крім того, доводи позивача про те, що банк не мав ліцензії на здійснення валютних операцій безпідставні, оскільки АКБ «Форум» видана банківська ліцензія №62 від 31.01.1999 року на здійснення операцій, визначених ч.1 та п.5-11 ч.2 ст.47 Закону України «Про банки та банківську діяльність». Банк у разі видачі кредиту у валюті зобовязаний попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобовязань за кредитним договором несе споживач. Така інформацію позивачу була повідомлена в умовах кредитування, які позичальником отримано до укладення кредитного договору.

Представник третьої особи на розгляд справи не зявився, хоч належним чином був повідомлений.

Заслухавши сторони, представника позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини:

08 липня 2008 року між ОСОБА_1 та Тернопільською філією АКБ «Форум» укладено споживчий кредитний договір №0057/08/26-КЕ. Згідно даного договору відповідачем були надані позивачу грошові кошти у сумі 37 000 євро зі строком повернення 06 липня 2010 року та з оплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 14% річних.

На забезпеченння виконання зобовязання за кредитним договором були укладені два договори: договір поруки №0123 від 08 липня 2008 року із ОСОБА_4 та договір застави рухомого майна від 08.07.2008 року, що належить на праві приватної власності позивачу.

Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

ОСОБА_1 не заперечував, що дійсно уклав з відповідачем кредитний договір, підписавши його та на час укладення договору погодився з його умовами. Сторони дійшли згоди стосовно суми, валюти, строку дії і забезпечення отриманих позивачем кредитних коштів.

Не заперечував позивач і того, що отримав грошові кошти саме в євро відповідно до договору кредиту, а саме: 37 000 євро та, що частину кредиту повернув в євро.

Стаття 203 ЦК України визначає загальні умови, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Всі вимоги, викладені в ст.203 ЦК України, при укладені кредитного договору, сторонами було виконано.

Згідно ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами 1-3, 5,6 ст.203 ЦК України.

Суд вважає, що правочин, який укладено сторонами, не суперечить вимогам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно ст.524 ЦК України, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті.

В розумінні вимог ст.1054 ЦК України, кредит це фінансова послуга, яка полягає в передачі коштів на засадах повернення такої ж суми. Предметом кредитного договору є грошові кошти в національній або іноземній валюті.

Відповідно до п.10 Положення про кредитування, кредити в іноземній валюті надаються резидентам України та юридичним особам нерезидентам банківськими установами. Іноземна валюта також може бути предметом кредитного договору при дотриманні вимог чинного законодавства України, в тому числі Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» та Декретом КМ України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Акціонерний комерційний банк «Форум» мав право надавати кредити в іноземній валюті на підставі банківської ліцензії №62 від 31.01.1999 року виданої Національним банком України на здійснення операцій, визначених ч.1 та п.5-11 ч.2 ст.47 Закону України «Про банки та банківську діяльність».

Стосовно порушення банком вимог ч.2 ст.1056-1 ЦК України, де йдеться зокрема про те, що встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, не є підставою для визнання кредитного договору недійсним, оскільки відповідно до ч.3 ст.1056-1 ЦК України нікчемною є тільки умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку.

Безпідставним суд вважає доводи позивача про те, що кредитний договір є удаваною угодою.

Згідно ст.235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач не вказав, який саме інший правочин сторони насправді вчинили.

Доказів того, що сторони мали намір укласти правочин у грошовій одиниці гривна, в судовому засіданні не встановлено і таких доказів позивач в судовому засіданні не надав.

Також суд враховує, що сам факт укладення договору в одній валюті, тоді як сторони мали наміри укласти договір в іншій валюті, як те пояснив позивач, не може судом бути визначено удаваною угодоюв розумінні ст.235 ЦК України.

За таких обставин, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необгрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 203, 215, 235, 524, 525, 526, 533, 627, 638,1054, 1055, 1056-1 ЦК України,

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до Акціонерного комерційного банку «Форум» в особі Тернопільської філії АКБ «Форум» та третьої особи Тернопільського обласного управління у справах захисту прав споживачів про визнання кредитного договору недійсним відмовити за безпідставністю заявлених вимог.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Заява про апеляційне оскарження подається апеляційному суду Тернопільської області через Бучацький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а апеляційна скарга протягом двадцяти днів після подання апеляційної заяви або без попереднього подання такої заяви в строк встановлений законом.

Суддя Г.В. Шваюк