КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 2-1724/2010
Провадження № 2-1724/2010 р.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.11.2010 року м.Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Непши О.І.,

при секретарі - Піроженко А.О.,

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Литвиненко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання іпотечного договору недійсним,

встановив:

26 лютого 2010 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати недійсним іпотечний договір, укладений 11 липня 2008 року між нею та її дочкою ОСОБА_2 , з одного боку, та акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є відповідач, з іншого боку.

В обгрунтування позову позивачка посилається на те, що її дочка ОСОБА_2 співмешкала із третьою особою по справі - ОСОБА_3 11 липня 2008 року останній уклав із відповідачем договір кредиту, на підставі якого отримав у банку 28 000 доларів США із кінцевим строком погашення до липня 2018 року та щомісячним обов`язковим платежем 233 долари США. В якості забезпечення виконання зобов`язання по основному договору ОСОБА_3 умовив ОСОБА_2 передати в іпотеку квартиру, яка належить на праві спільної часткової власності їй та позивачці. Так само дочка умовила позивачку підписати іпотечний договір. Позивачка погодилася укласти договір, тому що повірила працівникам відповідача, які перевіряли фінансову спроможність ОСОБА_3 при оформлення кредиту. 11 липня 2008 року між нею, її дочкою та банком був укладений договір іпотеки квартири АДРЕСА_1 . В подальшому ОСОБА_3 перестав здійснювати платежі по кредиту, через що банк почав «зазіхати» на квартиру позивачки. З`ясовуючи причини несплати ОСОБА_3 кредиту, позивачці стало відомо, що останній для отримання кредиту надав до банку підроблену довідку про заробітну плату, в якій йшлося, що останній працює у ВАТ «Миколаївцукор» на посаді директора з постачання та отримує заробітну плату у сумі 6 445 грн. щомісячно. Позивачка вказує, що відповідач мав перевірити фінансову спроможність позичальника, а не зробивши цього, банк ввів її в оману стосовно фінансової спроможності ОСОБА_3 . Відтак, позивачка уклала іпотечну угоду під впливом помилки, на яку її підштовхнув відповідач. Додатково зазначає, що банк з самого початку розраховував на те, аби звернути стягнення на її з дочкою квартиру, хоча в квартирі мешкає малолітня дитина, яка не має іншого житла. Крім того, вказує, що щодо ОСОБА_3 була порушена кримінальна справа, яка скерована до суду, але постановою Корабельного районного суду м.Миколаєва останній звільнений від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію» у зв`язку із наявністю малолітньої дитини.

Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на задоволенні позову, обставини, викладені у позові, підтвердила. Вказала, що була обізнана про зміст і кредитного договору і іпотечного договору, на час укладення іпотечного договору розуміла його суть і предмет.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила у позові відмовити, надала суду письмові заперечення проти позову. У запереченнях відповідач зазначає, що при укладанні іпотечного договору були дотримані відповідні положення законодавства, і жодним чином не порушені права малолітньої дитини. Так, рішенням Миколаївської міської ради № 1299 від 27 червня 2008 року батькам малолітньої ОСОБА_4 - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - наданий дозвіл на укладення оспорюваного договору іпотеки. Договір посвідчений нотаріально. Крім того, представник пояснила, що якщо кредитний комітет прийняв рішення про видачу ОСОБА_3 кредиту, то відомості, подані останнім для отримання кредиту, перевірялися службою безпеки банку. Також вказала, що власне сама позивачка опікувалася питанням отримання рішення від органу опіки та піклування про надання згоди батькам на укладення іпотечного договору.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, втім надіслала до суду заяву, в якій просила слухати справу за її відсутності.

Третя особа - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, втім надала суду заяву, в якій просила слухати справу за її відсутності.

Третя особа - ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, будь-яких заяв про процесуальну позицію з приводу спору не надав.

Заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд з`ясував такі фактичні обставини.

Відповідач є комерційним банком, зареєстрований 27 вересня 1991 року. 14 червня 2010 року у зв`язку зі зміною найменування юридичної особи з АКБ СР «Укрсоцбанк» на ПАТ «Укрсоцбанк» проведена заміна свідоцтва про державну реєстрацію відповідача.

11 липня 2008 року між відповідачем та ОСОБА_3 укладений договір кредиту № 644/677-К667, на підставі якого ОСОБА_3 отримав у банку 28 000 доларів США зі сплатою 14% річних із кінцевим строком погашення до липня 2018 року щомісячними обов`язковими платежами 233 долари США.

11 липня 2008 року між відповідачем (іпотекодержателем), з одного боку, та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 (іпотекодавцями), з іншого, в забезпечення виконання вказаного кредитного договору укладений оспорюваний іпотечний договір квартири АДРЕСА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Сіряковою О.В. Предмет іпотеки належить іпотекодавцям на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13 грудня 1999 року по 1/2 частині кожній (а.с.17). Основні умови кредитного договору відображені у договорі іпотеки (а.с.11-14). Договір іпотеки укладений, у тому числі, на підставі вільного волевиявлення іпотекодавців, яке відображено у відповідних заявах, та на підставі рішення Миколаївської міської ради №1299 від 27 червня 2008 року, за яким батькам малолітньої ОСОБА_4 - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - наданий дозвіл на укладення оспорюваного договору іпотеки '/г частини квартири.

Постановою Корабельного районного суду м.Миколаєва від 21 жовтня 2009 року у кримінальній справі № АМ-43/2009 ОСОБА_3 звільнений від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію» у зв`язку із наявністю у обвинуваченого малолітньої дитини, а кримінальна справа за його звинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ст.358 ч.З КК України (щодо надання відповідачу підробленої довідки про заробітну плату), закрита. Ч.1 ст.215 ЦК України визначає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.І-3, 5, 6 ст.203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч.І ст.229 ЦПК України суд може визнати правочин недійсним, якщо особа, яка його вчинила, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення. Разом з тим, істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

На підставі встановлених обставин справи суд приходить до переконання, що позивачка та її дочка в момент укладення договору іпотеки чітко розуміли природу і зміст спірного договору, права та обов`язки сторін, а також наслідки невиконання позичальником ОСОБА_3 умов кредитного договору.

Суд вважає, що доводи позивачки про укладення іпотечного договору під впливом помилки та внаслідок обману щодо фінансового стану ОСОБА_3 не заслуговують на увагу, тому що спростовуються матеріалами цивільної справи та кримінальної справи за звинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ст.358 ч.З КК України. Саме з матеріалів кримінальної справи вбачається, що позивачка була обізнана про отримання ОСОБА_3 кредиту і навіть допомагала йому у зборі окремих документів.

За таких обставин суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для задоволення позову і визнання оспорюваного договору недійсним.

Керуючись ст.ст.208, 213-215 ЦПК України, суд

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання іпотечного договору від 11 липня 2008 року недійсним відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений і підписаний 26 листопада 2010 року.

Суддя: О.І.Непша