Справа №2-216/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2010 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої- судді ОСОБА_1

при секретарі Каналош М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Великоберезнянському районі про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду та зобов'язання нарахувати та виплатити щомісячну державну соціальну допомогу як дитині війни за 2007-2010 р.р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що згідно ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" він має право на отримання соціальної допомоги в розмірі 30% від мінімального розміру пенсії за віком. Разом з тим, дана допомога йому у встановлені строки не виплачувалась, в той час як Рішенням Конституційного Суду України №6-рп/ від 09 липня 2007 року були визнані такими, що не відповідають Конституції окремі положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", якими було зупинено норми Закону України «Про соціальний захист дітей війни».Також Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за № 10-рп/2008 року , визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п. 41 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України". Тому позивач просив поновити пропущений строк звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів та зобов'язати відповідача нарахувати недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу за 2007-2010 роки відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з'явився, однак в позовній заяві просив розглянути справу у його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Позивач ОСОБА_2 згідно ст.1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має право на отримання передбачених цим Законом пільг та державної соціальної підтримки.

Статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено право таких громадян на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії на 30°/о мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 12 ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет на 2007 рік" №489-У від 19.12.2006 року (надалі Закон №489-У ) було зупинено дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" на 2007 рік, з урахуванням статті 111 Закону №489-У.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року за № 6-рп/2007 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними) положення, зокрема, пункту 12 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", яким було зупинено дію ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим для виконання.

Разом з тим, згідно ч.ч. 2,3 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку. Таким чином, рішення Конституційного Суду України зворотної сили не мають.

А так, позовні вимоги про зобов'язання управління Пенсійного фонду України у Великоберезнянському районі нарахувати підвищення до пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком підлягають задоволенню за період з 9 липня по грудень 2007 року (включно).

Що стосується вимог позивача про зобов'язання відповідача виплачувати йому у 2008 році щомісячну надбавку до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, то суд вважає такі вимоги частково обгрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 41 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" текст статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладено в наступній редакції: Дітям війни (крім тих, на які поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни і гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за № 10-рп/2008 року у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст. 65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту З розділу 3 Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції (конституційності) положень ст. 67 розділу 1, п.п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п. 41 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим для виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Відповідно до п. 5 резолютивної частини зазначеного Рішення Конституційного Суду України - положення Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Виходячи із системного аналізу зазначених норм законодавства, рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року та приписів ч. 2 ст. 152 Конституції України, суд дійшов висновку, що з 22.05.2008 року УПФУ у Великоберезнянському районі повинен був нараховувати та сплачувати позивачам доплату до пенсії, передбачену ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності п. 41 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню. Отже, відповідач з 22.05.2008 року мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", нараховувати та здійснювати позивачу, доплату до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Між тим, до 22.05.2008 року, тобто до ухвалення зазначеного рішення Конституційним Судом України, відповідач, здійснюючи позивачу доплати, передбачені ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в редакції від 01.01.2008 року, з урахуванням п. 41 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", діяв на підставі та у відповідності з діючою нормою зазначених законів, а тому позовні вимоги щодо стягнення доплати до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з 01.01.2008 року по 21.05.2008 року задоволенню не підлягають.

Як зазначено в Рішенні Європейського суду у справі Ууошіє уап Бцуп у.Ноте оїїїсе (Сазе 41/74), принцип юридичної визначеності означає,, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов'язана з принципом відповідальності держави.

Частиною 1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років

страхового стажу, який встановлено в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. При цьому , ч.З ст.28 цього ж Закону передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частиною першою цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Разом з тим, частиною 2 ст.5 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що виключно цим Законом визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Таким чином, оскільки зазначений вище Закон є єдиним законодавчим актом, що визначає розмір мінімальної пенсії за віком, суд вважає, що слід застосувати саме цю норму для визначення підвищення до пенсії Дітям війни.

Європейський суд з прав людини, у рішенні у справі "Кечко проти України" (Заява № 63134/00) від 8 листопада 2005 року зазначив, що поняття "власності", яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу № 1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як "майнові права", і, таким чином, як "власність" в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу № 1 (рішення у справі Вгопіошкі V. Роїапсі, ль~31443/96, пар. 98).

У преамбулі Закону України від 18.11.2004 року № 2195-И "Про соціальний захист дітей війни" зазначено, що цей Закон встановлює правовий статус дітей війни і визначає основи їх соціального захисту та гарантує їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

Статтею 1 цього Закону встановлено, що державна соціальна гарантія - встановлений цим Законом мінімальний розмір державної соціальної допомоги, а також пільги з метою надання соціальної підтримки дітям війни.

Згідно ст. 6 цього Закону держава взяла на себе зобов'язання підвищити дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державну соціальну допомогу, що виплачується замість пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, громадянин у відповідності до чинного законодавства очікує на отримання від держави гарантованого матеріального забезпечення, складовою якого є встановлене ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" підвищення пенсії, тобто має „законні сподівання" на отримання майна.

Оскільки позивач мають право на матеріальний інтерес, невиплата передбаченого Законом підвищення пенсії становить порушення його майнових прав відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, яка передбачає, що кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом чи загальними принципами міжнародного права.

Статтею 177 Цивільного кодексу України передбачено, що об'єктами цивільних прав є речі, в тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність (строк, у межах якого особа може звернутися до суду за захистом свого цивільного права або інтересу встановлюється тривалістю у три роки.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 87 Закону України від 5 листопада 1991 року №1788-ХЇЇ „Про пенсійне забезпечення" суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження строком. Частиною 2 ст. 46 Закону України від 9 липня 2003 року „Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Також, враховуючи, що законом не передбачено подання заяви пенсіонером або іншої форми його волевиявлення для отримання підвищення до пенсії, обов'язок виплати покладається на органи Пенсійного фонду України, порушення права позивача тривало з 9 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня по 31 грудня 2008 року, враховуючи похилий вік позивача, віднесення його до вразливих верств населення, які обмежені у засобах користування офіційними урядовими виданнями засобів масової інформації, що перешкоджає своєчасній правовій обізнаності позивача, з огляду на обмежені фінансові можливості доступу до правової допомоги, суд дійшов висновку, що позивачами не пропущено строк звернення до суду.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про необхідність зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу ОСОБА_3 за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року,, з підвищенням її розміру на 30% розміру мінімальної пенсії за віком, що встановлений ч.І ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати.

Суд також вважає, що нарахування та виплата у 2009 та 2010 роках дітям війни підвищення до пенсії повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. З, 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", ст. ст. 15, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Великоберезнянському районі про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду та зобов'язання нарахувати та виплатити щомісячну державну соціальну допомогу як дитині війни за 2007-2010 р.р. - задовольнити частково.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Великоберезнянському районі Закарпатської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з підвищенням на 30 % мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з врахуванням ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та виплачених сум і провести відповідні виплати за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 01 січня 2009 року по 07 липня 2010 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Лютянська М.С.