ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
справа № 2-331/10
провадження № б/н 633
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2010 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Ящук Т.І.

при секретарі Ярошинській I.A.

з участю позивачки ОСОБА_2

представника позивачки ОСОБА_3

відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5,ОСОБА_4, ОСОБА_6, Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним, визнання права власності, зобовязання зареєструвати зміни у складі співвласників та встановлення порядку користування квартирою ,-

встановив :

Позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, третя особа - Київське міське БТІ про визнання права власності на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, посилаючись на наступні обставини. Відповідачці ОСОБА_4 , її дітям - ОСОБА_2 і ОСОБА_7 , та чоловіку ОСОБА_5 належали дві кімнати, площею 41,8 кв.м. в загальній квартирі АДРЕСА_2.

14.12.1993року був укладений договір на розселення власників загальної квартири та придбання окремих квартир. Спірну квартиру АДРЕСА_1 було придбано за рахунок розселення квартири АДРЕСА_3, однак покупцем за договором купівлі-продажу спірної квартири є лише відповідач ОСОБА_5

Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 був укладений в 1995 році, коли позивачка була неповнолітньою та не могла знати про можливі наслідки укладення такого договору.

Оскільки вказаний правочин був укладений без врахування права приватної власності позивачки, то при купівлі-продажу нового житла вона позбавлена права власності у спірній квартирі. Якщо до часу укладення договору позивачка мала у спільній сумісній власності право на 1/3 частину житла, то після укладення договору купівлі-продажу відповідач ОСОБА_5 позбавив її такого права.

Тому позивачка просила визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 та зобовязати Київське міське БТІ зареєструвати позивачку як співвласника вказаної квартири .

14.05.2010 року позивачка ОСОБА_2 подала заяву про зміну та уточнення позовних вимог і просила:

-змінити пункт 1 договору купівлі-продажу від 02.02.1995 року в частині покупців, визнавши покупцями квартири АДРЕСА_4 (ОСОБА_7) О.В. та ОСОБА_5;

-визнати за ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 право спільної часткової власності на вказану квартиру в частках по 1/3 за кожним;

-зобовязати Київське міське БТІ зареєструвати зміни у складі співвласників та перерозподілити долі у рівних долях, змінивши запис про власника квартири - ОСОБА_5 на запис про те, що співвласниками квартири є ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у рівних долях по 1/3 частині кожний ;

-встановити наступний порядок користування квартирою № 221 по вул. Срібнокільська, 16 у м. Києві : ОСОБА_2 виділити в користування кімнату, площею 17,7 кв.м., ОСОБА_4 - кімнату площею 12 кв.м., ОСОБА_4 В А кімнату площею 12 кв.м. В спільному користуванні залишити хол, кухню, вбиральню, ванну кімнату.

В судовому засіданні представник позивачки подав заяву про уточнення позовних вимог, просив замість позовних вимог про «внесення змін до договору купівлі-продажу від 02.02.1995 року в частині покупців» розглядати позовну вимогу про визнанні вказаного договору в частині покупців.

Позивачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 підтримали позовні вимоги з урахуванням поданої заяви про уточнення позовних вимог, просили визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири в частині покупців, оскільки фактично покупцями квартири були ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 Просили визнати вказаними покупцями право власності на квартиру в рівних долях по 1/3 частині за кожним та зобовязати Київське міське БТІ провести відповідну реєстрацію права власності.

Також просили встановити порядок користування квартирою, оскільки відповідач ОСОБА_5 відмовляється сплачувати витрати по утриманню квартири, за житлово- комунальні послуги, внаслідок чого зростає заборгованість по вказаних платежах. Тоді як позивачка та відповідачка ОСОБА_4, не будучи офіційними власниками квартири, несуть всі витрати по її утриманню.

Відповідачка ОСОБА_4 позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти задоволення позову та пояснила, що була впевненою в тому, що квартира належить усім трьом членам сімї - їй, дочці та чоловікові , оскільки при розселенні комунальної квартири кожному належала частка житла, яке було продано, а за ці кошти придбана спірна квартира. Однак після того, як ОСОБА_5 предявив до неї позов про розподіл майна, зясувалось, що лише він зазначений покупцем квартири, що не відповідає дійсності.

Відповідач ОСОБА_5 визнав позов частково, а саме : повністю визнав позовні вимоги про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 в частині покупців. Погодився, що власниками квартири в рівних долях є він, ОСОБА_4 та її дочка ОСОБА_2 Зазначив про те, що справою розселення мешканців з комунальної квартири займався брокер, тому відповідачу невідомо, чому лише його записали покупцем квартири. В дійсності покупцями були ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (на той час ОСОБА_7) О.В.

В частині встановлення порядку користування спірною квартирою відповідач позов не визнав та просив відмовити в задоволенні цих вимог.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Представник відповідача КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна» про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не зявився, заперечень на позов не надав. Судом визнано за можливе розглянути справу у відсутності вказаних відповідачів та їх представників.

Вислухавши сторони, представника позивача, свідка, вивчивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

На підставі рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів м. Києва від 28.01.1985 року № 33 ОСОБА_4 було видано ордер № 56597 серії «Б» від 20.02.1985 року на право зайняття кімнати жилою площею 20,1 кв.м. у загальній квартирі АДРЕСА_5, сімєю три особи : вона, син ОСОБА_8, дочка ОСОБА_7 ( а.с. 12).

Рішенням виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів м. Києва № 376 від 04.11.1987 року ОСОБА_4 було додатково надано в користування кімнату площею 21,7 кв.м. у вказаній квартирі, та зараховано на особовий рахунок ОСОБА_4 дві кімнати площею 41,8 кв.м. у загальній квартирі АДРЕСА_3, зі зняттям з квартирного обліку ( а.с. 6).

14.12.1993року між ОСОБА_4, ОСОБА_5 , ОСОБА_8, ОСОБА_7, як власниками двох кімнат, загальною площею 58 кв.м. у комунальній квартирі за адресою АДРЕСА_6, було укладено договір з МП «Бізнес- Киспо» на приватизацію і розселення квартири.

Відповідно до вказаного договору власники доручили , а інспектор прийняв на себе обовязки по приватизації займаної власниками жилої площі з одночасним обміном її на дві ізольовані квартири ( трикімнатну та однокімнатну) ( а.с. 7).

Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 06.01.1994 року Органом приватизації державного житлового фонду Старокиївського району м. Києва, 22/100 частин квартири АДРЕСА_3 передані у спільну власність відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_7 Розмір приватизованої загальної площі складає 59,4 кв.м. ( а.с. 86).

Згідно з договором купівлі-продажу від 31.01.1995 року, зареєстрованого на товарній біржі «Українська біржа «Десятинна», ОСОБА_4, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продали 22/100 частини квартири АДРЕСА_3 за 354 мільйони крб. ( а.с. 87)

22/100 частин квартири, що продаються, становлять собою дві кімнати, жилою площею 40,8 кв.м. і відповідну частину підсобних приміщень, всього 59,4 кв.м загальної площі у десятикімнатній комунальній квартирі, загальною площею 273 кв.м.

Як вбачається з договору купівлі-продажу від 02.02.1995 року, зареєстрованого на товарній біржі «Українська біржа «Десятинна», ОСОБА_6 продала, а ОСОБА_5 купив квартиру АДРЕСА_7 у м, ОСОБА_1, загальною площею 77,32 кв.м., що складається з трьох кімнат, жилою площею 41,24 кв.м. ( а.с. 15).

Отже, спірною є квартира АДРЕСА_1, яка відповідно до даних технічного паспорту має загальну площу 79,3 кв.м., складається з трьох кімнат, жилою площею 41,7 кв.м., з кімнатами площею 17,7 кв.м.,12 кв.м., 12 кв.м. ; кухні, площею 8,3 кв.м., ванної кімнати - 3 кв.м., вбиральні - 1,3 кв.м., передпокою -19,2 кв.м., лоджії - 5,8 кв.м.

Як вбачається з довідки форми № 3, виданої КП «Управління житлового господарства» Дарницького району м. Києва, у спірній квартирі з 15.08.1995 року зареєстровані та проживають ОСОБА_5 - власник, ОСОБА_4 - дружина, ОСОБА_2 - дочка, а також з 11.12.2007 року - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до свідоцтва про одруження від 21.09.1996 року, позивачка ОСОБА_7 змінила прізвище після одруження на «Шеренок».

В судовому засіданні з пояснень сторін встановлено , що спірна квартира була придбана за кошти, отримані від продажу належних їм кімнат в комунальній квартирі № 5 на вул. Толстого, 3.

Вказані обставини підтвердив також свідок ОСОБА_7 , який пояснив, що в результаті розселення йому була придбана окрема однокімнатна квартира , а мати ОСОБА_4 разом з дочкою ОСОБА_7 та чоловіком ОСОБА_5 придбали трикімнатну квартиру.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги у цій частині визнав повністю та пояснив, що дійсними покупцями квартири були троє осіб : він, відповідачка ОСОБА_4 та її дочка ОСОБА_2 , тому не заперечує , що кожному з них спірна квартира належить на праві спільної часткової власності, у рівних долях , по 1/3 частині.

Вищевикладені обставини свідчать про удаваність угоди в частині покупця, тобто про підстави визнання угоди стосовно покупця недійсною, передбачені ч. 2 ст. 58 ЦК Української PCP, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин.

Отже, суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 є удаваною угодою у частині покупця, оскільки зазначена квартира фактично була придбана не лише ОСОБА_5, а й ОСОБА_4 та ОСОБА_7 за їх спільні кошти, одержані від продажу іншої квартири, що була спільною власністю сторін.

Тому позовні вимоги у вказаній частині підлягають задоволенню, договір купівлі-продажу від 02.02.1995 року слід визнати недійсним в частині покупця та визнати покупцями квартири АДРЕСА_8 О.В., ОСОБА_4, ОСОБА_5, якими вказана квартира придбана у спільну часткову власність , по 1/3 частині кожним.

Позовні вимоги про зобовязання Київського міського БТІ вчинити дії по реєстрації права власності за покупцями квартири, відповідно до даного рішення суду, задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» , державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно в Україні на даний період часу визначається Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5.

Пунктом 1 зазначеного наказу встановлено, що до прийняття Верховною Радою України та набрання чинності законом України про державну реєстрацію прав на об'єкти нерухомого майна бюро технічної інвентаризації здійснюють реєстрацію прав власності на нерухоме майно.

Відповідно до п. 10 Додатку № 1 зазначеного Тимчасового положення, до переліку правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна належать рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна.

Отже, дане рішення суду, яким визнається, що ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 є покупцями, співвласниками квартири АДРЕСА_1, підлягає реєстрації в Київському міському БТІ відповідно до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно.

В судовому засіданні позивачкою не доведено , що відповідачем - Київським міським БТІ порушено її законні права чи інтереси , тому на даний період часу відсутні підстави зобовязувати Київське міське БТІ вчиняти дії по реєстрації права власності за позивачкою , які Бюро має вчинити на підставі даного рішення суду, відповідно до вимог закону.

Позовні вимоги щодо встановлення конкретного порядку користування квартирою також задоволенню не підлягають, виходячи з того , що позивачці неможливо виділити ту частину жилої площі, що припадає на неї як власника 1/3 частки у праві власності на квартиру.

Так, з технічного паспорта вбачається, що житлова площа спірної квартири становить 41,7 кв.м., отже на кожного із співвласників припадає : 41,7 /3 = 13,9 кв.м. Тому виділення у користування позивачці кімнати , площею 17,7 кв.м., а відповідачу ОСОБА_5 - кімнати, площею 12 кв.м. порушуватиме його права .

Оскільки кімната, площею 17,7 кв.м. , яку позивачка просить виділити їй у користування, не відповідає її частці у праві власності на квартиру, а жила кімната, яка б відповідала вказаній частці, у квартирі відсутня, то в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою та виділення їй в користування кімнати площею 17,7 кв. м. - необхідно відмовити.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею судові витрати в розмірі сплаченого судового збору 1700 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн., всього 1730 грн., в рівних частках з кожного відповідача, тобто по 865 грн. з кожного.

На підставі викладеного , ст. 58 ЦК УРСР, ст. 321, 358, 369, 391, 392 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 213, 215, 218 ЦПК України, суд, -

вирішив :

Позов задовольнити частково.

Визнати частково недійсним договір купівлі-продажу від 02.02.1995 року квартири АДРЕСА_9, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, зареєстрований на Українській біржі «Десятинна» - в частині покупця.

Визнати покупцями квартири АДРЕСА_8 ОСОБА_10, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , якими вказана квартира придбана у спільну часткову власність , по 1/3 частині кожним.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 865 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 865 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано . У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя :