Ізюмський міськрайонний суд Харківської області
Справа № 2-1551 2010 рік
РІШЕННЯ

Іменем України

18 серпня 2010 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого: Вергун І.В.

при секретарі: Козловій Ю.В.

за участю судового розпорядника: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізюмі справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення завданих збитків, -

Встановив:

В липні 2010 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» ( далі ПАТ КБ « ПриватБанк») в особі філії «Харківського ГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення завданих збитків.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідачка в період з 28 березня 2006 року по 03 липня 2007 року працювала у позивача на посаді спеціаліста рекламно - інформаційного пункту ПриватБанку та від імені барку оформляла кредити з фізичними особами.

Пунктом 6 наказу банку «Про затвердження порядку та строків передачі кредитних справ на зберігання»передбачено, що усі справи по кредитам виданим з моменту підписання наказу, наказано передавати для перевірки на зберігання до бухгалтерії філії на протязі 2-х банківських днів з моменту проведення операції.

Відповідачка кредитну справу не передала на зберігання до бухгалтерії філії взагалі, що призвело до неможливості захисту Банком своїх прав та стягнення простроченої заборгованості за вказаним договором.

Представник Банку просить суд стягнути з відповідачки матеріальну шкоду, яка станом на 11.03.2010 року складає 2978 гривень 64 копійки.

Суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі доказів( ст. 11 ЦПК України).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Статтею 61 ЦПК України передбачено, що визнання обставин сторонами та іншими особами , які беруть участь у справі є підставою для звільнення від доказування.

Засади змагальності сторін у цивільному судочинстві, відповідно до ч.4 ст. 10 ЦПК України, не виключають обовязку суду сприяти всебічному і повному зясуванню обставин справи, що здійснюється шляхом розяснення особам, які беруть участь у справі їх прав та обовязків, попередження про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій.

Суд вважає, що представником позивача не надано доказів заподіяння матеріальної шкоди відповідачкою на суму 2978 гривень 64 копійки.

Частиною 1,2 ст. 130 КЗпП передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків

При покладені матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за окрему дійсну шкоду, дише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови коли така шкода заподіяна підприємству, установі організації винними, протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Ця відповідальність як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законом.

Із наданих до суду доказів (а.с.6), не вбачається з чого виходив позивач, при розрахунку суми основного боргу і пені.

Частиною 1 статті 135-3 КЗпП України передбачено, що розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними витратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості ( собівартості) матеріальних цінностей за вирахування зносу, згідно з установленими нормами.

Таким чином представник позивача не надав суду доказів прямої дійсної шкоди, винності працівника, протиправної поведінки працівника, причинного звязку між протиправної поведінкою працівника і шкодою, вини працівника.

Частиною 3 статті 233 КЗпП України передбачено, що для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Доказів того коли була заподіяна шкода підприємству і чому саме власник не провів відрахування з заробітної плати відповідачки матеріали справи не містять.

Не містять матеріали справи і вимогу поновити строк з поважних причин , згідно ст. 234 КЗпП України.

При таких даних позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають, як безпідставні.

Керуючись ст.ст. 10,11,209,212,214-215,218 ЦПК України суд, -

Вирішив

Відмовити публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» в позові до ОСОБА_2 про стягнення завданих збитків, в звязку з його безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в 10 денний строк апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: