АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Панченка О.О.

судців : Бондаревської С.М., Триголова В.М.,

при секретарі: Буряк С.М.,

за участю представника позивача - ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності

на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 15 жовтня 2010

року

у справі за позовом Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

Колегія судців, заслухавши доповідь судці-доповідача апеляційного суду, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 15 жовтня 2010 року у задоволенні позовних вимог Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди в порядку регресу - відмовлено.

Позивач з рішенням суду не погодився та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким задовольнити заявлені ним позовні вимоги у повному обсязі.

Апелянт вважає рішення суду таким, що постановлено з порушенням норм

матеріального та процесуального права.

Колегія судців, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції вірно встановлено та не заперечується сторонами, що вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 28 квітня 2010 року ОСОБА_3 визнано винною та засуджено за ст. 121 ч. 1 КК України до п'яти років позбавлення волі з випробуванням на 2 роки за те, що вона 25 грудня 2009 року спричинила тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_4

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, з 25 грудня 2009 року по 12 березня 2010 року ОСОБА_4 перебував на лікарняному, що підтверджується листками непрацездатності від 04 листопада 2010 року, 08 листопада 2010 року та 11 листопада 2010 року.

З протоколу засідання комісії по соціальному страхуванню від 19 травня 2010 року судом встановлено, що ОСОБА_4 на підставі вказаних листків непрацездатності призначена допомога

Згідно довідки Комунального підприємства Спецкомбінат похоронно-ритуального обслуговування від 10 червня 2010 року за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності по лікарняних ОСОБА_4 була виплачена допомога у розмірі 2945 гривень 20 копійок.

З урахуванням викладеного, посилаючись на норми ч. 1 ст. 1191 ЦК України, згідно якої визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги ( регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом, позивач обґрунтовував заявлені ним позовні вимоги.

З тих підстав, що дана норма міститься в главі 82 ЦК України і регулює правовідносини щодо відшкодування шкоди, внаслідок чого передбачає право регресу особи в разі, якщо вона відшкодувала потерпілому шкоду, завдану іншою особою в рамках деліктних правовідносин, взявши до уваги той факт, що спірні правовідносини врегульовуються нормами глави 67 ЦК України, районний суд дійшов вірного висновку, що до страховика переходить право вимоги про відшкодування шкоди до особи, відповідальної за завдані збитки, лише у разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування. Уразі проведення страхових виплат за договором особистого страхування ( життя, здоров'я, працездатності, пенсійного забезпечення) таке право вимоги страховика до особи, відповідальної за заподіяння шкоди, не передбачено.

Даний висновок суду є вірним, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 980 ЦК України - предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: 1) життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням ( особисте страхування ); 2) володінням, користуванням і розпорядженням майном ( майнове страхування ); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником ( страхування відповідальності).

Статтею 999 вказаного Кодексу передбачено, що законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи ( обов'язкове страхування ). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Згідно ст. 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Окрім того, судом встановлено, що відповідно до п.1 ч. 1 ст. 2 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою з

працездатності та витратами, зумовленими похованням суб'єктами загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, є застрахована особа або інша особа у випадках, передбачених статтями 45,47 цього Закону, страхувальник та страховик.

Частиною 2 ст. 35 цього Закону визначено, що у разі настання тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, під час перебування у щорічній ( основній чи додатковій) відпустці допомога надається у порядку та розмірах, установлених цим Законом.

Цим же Законом не передбачено право Фонду соціального страхування, який здійснив страхову виплату застрахованій особі, зворотної вимоги до винної особи.

З урахуванням викладеного, вірним є висновок суду, що таке право страховика передбачено ст. 993 ЦК України лише у разі виплати ним страхового відшкодування за договором майнового страхування.

Встановивши, що проведені Фондом страхові виплати застрахованим особам, зокрема по тимчасовій непрацездатності, є обов'язком Фонду, і характер цих виплат не є відшкодуванням застрахованим особам шкоди, завданої їм іншими особами, витрати Фонду на проведення цих виплат не є збитками у розумінні ст. 22 ЦК України і органам Фонду не надано права зворотної вимоги ( регресу ) до винної у спричиненні тимчасової непрацездатності особи у розмірі проведених виплат по тимчасовій непрацездатності застрахованої особи у розумінні ст.1191 ЦК України, районний суд дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини справи та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення Машівського районного суду Полтавської області від 15 жовтня 2010 року судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст.ст.ЗОЗ, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності - відхилити.

Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 15 жовтня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: /підпис/ 0.0. Панченко

Судді: /підпис/ОСОБА_1 /підпис/ ОСОБА_5

КОПІЯ

ВІРНО: Суддя апеляційного суду Полтавської області