Дзержинський районний суд м.Харкова
Справа №-2-4100/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

_25 листопада 2010 року Дзержинський районний суд м.Харкова у складі: головуючого - судді .ОСОБА_1

при секретарі - Губській Н.О. адвоката - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м.Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на /і частини квартири АДРЕСА_1 і по зустрічному позову ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , 3-я особа ОСОБА_6 про встановлення факту окремого проживання подружжя і визнання права власності за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1 на 1/2 частину за кожною.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності на 'А частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2., при цьому посилаючись нате , що 12.11.1976 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_4, а 27 травня 2008 року цей шлюб було розірвано. За період шлюбу вони з відповідачкою ОСОБА_4 придбали 4.04.1998 році квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , якою він останні роки користуватись не може, тому що відповідачка не надає йому такої можливості.(а.с.З)

ОСОБА_4 не визнала позовні вимоги і подала разом з ОСОБА_5 Євгенієвною , третя особа ОСОБА_6 15.02.2010 року зустрічний позов до ОСОБА_3 про встановлення факту окремого проживання подружжя та визнання права власності по 1/2 частини спірної квартири за ОСОБА_4, та ОСОБА_5 ( а.с.28-30)

Позивач ОСОБА_3 зустрічний позов не визнав. Посилався при цьому на необгрунтованість його, невідповідність фактичним обставинам справи. Також він просив застосувати до спірних правовідносин (з дня укладення угоди купівлі-продажу квартири пройшло майже 12 років) положення ст.267 ІДК України, щодо спливу позовної давності і відмовити в його задоволенні . Вся документація на купівлю квартири оформлялась на імя ОСОБА_4 і нею особисто. ОСОБА_5, ОСОБА_6 були в цей період повнолітніми. До того ж на імя ОСОБА_6 було куплено в цей же час квартиру однокімнатну за цією ж адресою № 22.

Представник позивача ОСОБА_7 І1.А. в судовому засіданні підтримала позов ОСОБА_3 і просила його задовольнити. В задоволенні зустрічного позову просила відмовити.

В судове засідання відповідачка ОСОБА_8 та третя особа ОСОБА_6 по зустрічному позову не зявилися. Зявилася їх ОСОБА_9, котра діяла також і від себе, підтримала зустрічний позов і просила його задовольнити, так як з ОСОБА_10розрахувались за його частку квартири і він ніколи в спірній квартирі не мешкав.

У ході розгляду справи сторони не досягли домовленості про вирішення спору у добровільному порядку.

Суд, вислухав пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, допитав свідків , прийшов до наступного.

Судом встановлено:

12.11.1976 року ОСОБА_3 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4.

Від цього шлюбу мають двох повнолітніх дітей: ОСОБА_6 та ОСОБА_11.

27 травня 2008 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4було розірвано. ( а.с.7-8)

В період шлюбу , позивач ОСОБА_3 був військовослужбовцем і на склад сем*ї 4 особи отримав 3-х кімнатну ізольовану квартиру за адресою : АДРЕСА_4, котра була , згідно договору

купівлі-продажу рег..№ Н10-914 від 30.07.1998 року продана.

За період шлюбу вони з відповідачкою ОСОБА_4 придбали дві квартири, які продавалися в новому домі поліпшеної паніровки та якості і були розташовані на одній сходовій площадці.

А саме , 4.04.1998 році квартиру за адресою: АДРЕСА_3.

Згідно наданих до суду відповідачкою правої документації на спірну квартиру, було в встановлено, що дійсно вся документація оформлена на імя ОСОБА_4, а саме Договір купівлі-продажу квартири від 04.04.1998 року № н8-564, який був посвідчений Президентом Біржі Нерухомості і основних фондів і ця угода вчинена в період шлюбу позивача і відповідачки ( а.с. 33) А також , 10.04.1998 року квартиру АДРЕСА_5, яка була зареєстрована на ім* я сина ОСОБА_6

(а.с.32)

На момент покупки квартир , їх діти були студентами і самостійного заробітку не мали. Позивач в інтересах сім*ї оформив пенсію в ОСОБА_12, займався бізнесом, утримував сім*ю, тому не був зареєстрованим в спірній квартирі. Громадянином ОСОБА_12 став , згідно паспорту 12.10.2004 року.( а.с.5)

Представник відповідачки ОСОБА_4 пояснювала , що гроші на придбання квартири мати взяла у борг у батьків , але цій факт в судовому засідання не знайшов свого підтвердження.

Також не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні твердження позивачів по зустрічному позову , що вони розрахувались з ОСОБА_3 за належну йому частину квартири .

Разом з ними проживала мати позивача ОСОБА_13 по день смерті., тобто 18.02.2007 року (а.с. 45)

Потім відносини між подружжям зіпсувались і вони перестали разом проживати . а потім шлюбні стосунки були розірвані.

З 2008 року позивач не мешкає в квартирі, доступна до неї не має.

Показання свідків відповідача: ОСОБА_14С,ОСОБА_15, містять суттєві протиріччя, до того ж ніхто з них не був присутній при укладанні договору купівлі-продажу спірної квартири, все знають тільки зі слів відповідачки.

Свідок ОСОБА_16не зміг пояснити коли він саме розрахувався з позивачем за куплену квартиру , яка належала ОСОБА_6. Розписок про отримання грошей не надав. Окрім того , цій свідок перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_5, мають спільну дитину.

Свідок ОСОБА_17 підтвердив, що в період купівлі -- продажу спірної квартири позивач мешкав разом з відповідачкою по вул. Клочківській 105-6 кв 21.вони проживали разом , однією сім*єю, він був в гостях у них разів 2-3 на рік. ОСОБА_3 займався бізнесом , забезпечував сім*ю, на той час його діти навчалися, жінка не працювала, він сплачував навчання дітей.Сімейні відносини у них були до 2007 року. В інтересах сім*ї позивач отримував пенсію в ОСОБА_12, займався підприємницькою діяльністю.

Згідно ч.І ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч.і ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, шо належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ст. ч 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя , частки майна дружини та чоловіка є рівними , якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до вимог ч. І ст.316 ЦК України правом власності є праєо особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно зід волі інших осіб.

Згідно ч.і ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до вимог ст.319 ЦК України власник володіє ,користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії. які не суперечать закону.

Окрім доказів , які надав до суду позивач . позивач та його представник посилаються на п. 4. ст. 267 ЦК України сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі .є підставою для відмови у позові.

Позивачем ОСОБА_5 по зустрічному псзов> не надано доказів поважності прописку термін-, позовної давності.

Позивачка ОСОБА_5 по зустрічному юзов> на час укладання договор/ к/ піалі- продажу спірної квартири була повнолітня і усвідомлювала свої права і коли вважала , що її права порушені, мала можливість : вернутися до суду з позовом про захист своїх прав.

Тому суд вважає, що до цих правовідносин необхідно застосувати вимоги п.4ст.267 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків , встановлених цим Кодексом.

Суд , розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб , поданим відповідно до цього кодексу , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які 5еруть участь у справі.

На підставі наведеного, суд вважає що позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження в ході судового слідства, а в задоволені зустрічного позову необхідно частково відмовити .

Керуючись ст. 60, ч.ст.71 СК України, п. 4 ст..267 ЦК України , ст.ст. 208,209,212-215,217-218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 14 частину квартири, розташованої за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, буд. 105-6., кв.21

Зустрічний позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1А частину квартири, розташованої за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, буд. 105-6., кв.21

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м.Харкова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Суддя:- ОСОБА_1.