Справа № 2-4124 за 2010р.
РІШЕННЯ

іменем України

13 грудня 2010 року Ленінський районний суд м.Миколаєва в складі судді Коломієць В.В., при секретарі Наумкіной І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Виконавчого комітету Миколаївської міської ради і Житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Південь» про визнання частково незаконним розпорядження органу приватизації,

ВСТАНОВИВ:

13.10.2009р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визнання приватизації в частині передачі у спільну власність квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 - недійсною. Свої вимоги позивач мотивував тим, що на підставі розпорядження органу приватизації № 6235 від 13.02.2001р. ним була приватизована вищевказана квартира у спільну власність разом з батьками ОСОБА_2 і ОСОБА_3, на час приватизації він в квартирі не проживав, а тому не мав права на приватизацію житла. Посилаючись на незаконність розпорядження щодо передачі квартири у спільну власність та на те, що приватизація житла порушує його права щодо перебування в черзі на поліпшення житлових умов, як військовослужбовця і отримання житла з державного житлового фонду, позивач просив про задоволення позову.

Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 03.03.2010р. було постановлено про відмову у задоволенні позовних вимог. Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 09.06.2010р. вказане рішення суду було скасовано у звязку з тим, щодо участі у справі не був притягнутий у якості належного співвідповідача орган приватизації, розпорядження якого оспорює позивач, а справа повернута на новий розгляд до того ж суду у іншому складі.

30.07.2010р. позивач звернувся до суду з уточненим позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Виконавчого комітету Миколаївської міської ради і Житлово- комунального підприємства Миколаївської міської ради «Південь» в якому просив визнати незаконним розпорядження Державного комунального підприємства «Комунар-Побут» № 6235 від 13.02.2001р. незаконним в частині відчуження (безоплатної передачі) у спільну власність спірної квартири на користь ОСОБА_1

У судовому засіданні позивач підтримав викладені вимоги.

ОСОБА_2 і ОСОБА_3 позов визнали.

Представник ЖКП ММР «Південь» до суду не зявився, від них надійшла заява, згідно якої позов вони вважають необгрунтованим і не визнають, ніяких дій з приватизації спірної квартири їх підприємство не виконувало, та просять розглянути справу у відсутність їх представника.

Представник Виконавчого комітету Миколаївської міської ради також позов не визнала, посилаючись на те, що вони є неналежним відповідачем, оскільки не є правонаступником ДКП «Комунар-Побут», яке рішенням Миколаївської міської ради від 01.06.2006р. № 1/26 було ліквідоване без правонаступників. Крім того, на думкувідповідача, спірне розпорядження про приватизацію квартири було постановлено органом приватизації згідно вимог законодавства, у т.ч. на підставі власноручно підписаної заяви на приватизацію квартири позивача та його батьків, і ніяким чином не порушує прав ОСОБА_1

Заслухавши пояснення осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до заяви ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 від 27.01.2001р. № 2223 про оформлення передачі у спільну сумісну власність квартири №

1 будинку № 215-а по вул.Чкалова у м.Миколаєві, підписаною ними власноручно, добровільно та свідомо, як випливає з їх пояснень, та Довідки про склад сімї наймача даної квартири від 27.01.2001р. № 2223, згідно якої заявники є зареєстрованими у даній квартирі, Державним комунальним підприємством «Комунар-Побут» було видано розпорядження № 6235 від 13.02.2001р. про передачу у спільну сумісну власність заявників вищевказаної квартири та 01.03.2001р. видане відповідне Свідоцтво про право власності на житло (а.с. 6,103-106).

Рішенням Миколаївської міської ради від 01.06.2006р. № 1/26 ДКП «Комунар- Побут» було ліквідоване, згідно витягу з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України запис про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи був зроблений 29.07.2005р. (а.с. 96, 117).

Будинок № 215-а по вул.Чкалова у м.Миколаєві належить до комунальної власності міської ради, куди був переданий у складі майна ДКП «Комунар-Побут» згідно акту приймання передачі комунальної власності територіальної громади м.Миколаєва від 16.05.2001р. (а.с.98-102). Відповідно до розпорядження Фонду комунальної власності Миколаївської міської ради № 110р від 01.04.2004р. вищевказаний будинок був переданий в повне господарське відання ЖКП ММР «Південь» (а.с. 118-119).

Відповідно до ст.1, ч.1 ст.5, ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» наймачі квартир (будинків) державного житлового фонду та члени їх сімей, які постійно проживають у квартирі (будинку) разом із наймачем або за якими зберігається право на житло, мають право на приватизацію займаних квартир (будинків) шляхом передачі їм цих квартир (будинків) у спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї на підставі рішення відповідного органу приватизації.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що розпорядження ДКП «Комунар-Побут» щодо приватизації квартири АДРЕСА_1, було прийняте органом приватизації відповідно до вимог закону і не порушувало будь-яких прав чи законних інтересів позивача.

Крім того, 7 травня 2004 року Другою Миколаївською державною нотаріальною конторою за реєстр.№ 5-590 була посвідчена угода, що була укладена між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1, згідно якої сторони визначили, що кожен з них є власником 1/3 частки належної їм на праві власність квартири АДРЕСА_1 (а.с.10).

27 травня 2004 року Другою Миколаївською державною нотаріальною конторою за реєстр.№ 5-676 був посвідчений договір дарування, згідно якому ОСОБА_1 подарував у рівних частках ОСОБА_3 та ОСОБА_1 свою частку квартири АДРЕСА_1 (а.с.11).

Вищевказані угоди сторони не оспорювали.

Викладені обставини свідчать про те, що позивач свідомо використав своє право на приватизацію житла, що перебувало у державні власності, та розпорядився своїм майном на власний розсуд.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що даний позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212-214 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський райсуд м.Миколаєва шляхом подання протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя: