Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
Справа № 2-5110/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2010 року Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Черновського Г.В.

при секретарі Завалко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа комунальне підприємство «Міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності на частку майна в порядку розподілу,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2010 року позивачка звернулася з вищезазначеним позовом, в якому просила суд: визнати за нею право приватної власності на ? частину квартири №42, яка розташована за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Космодромна, 3.

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, на задоволенні позову наполягали.

Відповідач позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову.

Третя особа в судове засідання свого представника не направила, про день та час його проведення повідомлялася належним чином.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти:

З 13.05.1978р. сторони перебували у шлюбних відносинах, які було зареєстровано Домом щастя Жовтневого району м.Дніпропетровська за номером №856 від 13.05.1978р. Проживши з відповідачем 28 років в шлюбі сторони народили та виховали трьох дітей. Але, в 2006 році в зв'язку із сімейними негараздами даний шлюб розпався. Тому, 30.08.2006р. шлюб було розірвано Жовтневим відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції за №377.

За час перебування у шлюбі сторонами було сумісно нажито двокімнатну квартиру, в якій вони і надалі проживають з відповідачем та їх дітьми. Дана квартира знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до п.1 ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). А, відповідно до п.1 ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Зазначена квартира була нажита сторонами шляхом вступу відповідача до членства житлового кооперативу у 1982 році в інтересах сім'ї , а саме для отримання житла для проживання нашої сім'ї. Відповідно до п.3 ст.61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя

Дана квартира була викуплена сторонами шляхом погашення пайових внесків спільними сімейними коштами. На час викупу квартири з кооперативної власності, спільні сімейні кошти надходили до сім'ї у вигляді отриманих спільних заробітних плат, виключаючи періоди коли позивачка займалась веденням домашнього господарства та вихованням їх спільних дітей, а саме у час перебування у декретній відпустці. Їх спільних дітей було народжено в період отримання житла та його викупу, а саме: старша донька народилась в 1980 році, середню доньку було народжено у 1985 році, та молодшого сина у 1987р. Зважаючи на п.2 ст.61 СК України, яка передбачає, що об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя, та враховуючи позивачки тимчасову непрацездатність, обумовлену народженням та вихованням дітей, гроші які отримував відповідач в якості заробітної платні та за коштом яких здійснював викуп їх квартири в період позивачки декретних відпусток також були сумісно нажитим майном їх подружжя.

Відповідно по ч.2 п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

На сьогоднішній день відповідач перешкоджає позивачці у здійсненні свого права спільної сумісної власності, а саме у користуванні їх спільним майном, посилаючись на те, що спірна квартира належить особисто йому на праві власності відповідно до свідоцтва на право власності.

Відповідно до ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. А, згідно до п.1 ст.68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Згідно до п.2 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Але, зважаючи на те, що відповідач відмовляється визнавати позивачки право у спільній сумісній власності, суд вважає за доцільне розділити сумісно нажите майно в судовому порядку.

Відповідно до норм ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між: ними або законом.

За таких обставин, суд вважає можливим визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на ? частину квартири №42, яка розташована за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Космодромна, 3.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.60-72 Сімейного кодексу України, ст.ст.369, 372 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на ? частину квартири №42, яка розташована за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Космодромна, 3.

Рішення суду може бути оскаржене у апеляційний суд Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська, та подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя: