Апеляційний суд Кіровоградської області
Головуючий у 1 інстанції Тимченко Л.М.
Доповідач Кривохижа В. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2010 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

Головуючого: Полежая В.Д.

Суддів: Кривохижі В.І.

ОСОБА_1

при секретарі Дімановій Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за' апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Олександрійського міськрайонного суду від 18 серпня 2010 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2010 року ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Зазначала, що у неї в господарстві була корова. Згідно усної домовленості між односельцями на зборах, де також її було обрано бригадиром череди, була встановлена черга випасу корів. 14 листопада 2009 року черга пасти корів була відповідача ОСОБА_2, яка найняла пасти корів відповідача ОСОБА_3, який прийняв для випасу корову позивача, яка була повністю здоровою. Однак з вини відповідачів тварина загинула внаслідок асфікції. Тому і просила стягнути з них 8 000 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 5 000 грн. моральної шкоди та понесені судові витрати.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 18 серпня 2010 року позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з відповідачів солідарно на користь позивача 6 000 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та судові витрати в розмірі 51 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд дійшов висновку, що смерть корови сталася з вини відповідачів, які свої обов»язки за договором виконали неналежним чином, стягнувши з них солідарно 6 000 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та відмовивши у стягненні моральної шкоди та стягненні витрат на правову допомогу.

В апеляційній скарзі відповідачами фактично ставиться питання про скасування рішення суду в частині задоволення позовних вимог. Зазначається,, зокрема, що письмових зобов»язань на випас корів між сторонами не укладалось. Подія, яка сталася з коровою позивача, є нещасним випадком.

У письмових запереченнях позивач, не погоджуючись з доводами скарги, зазначала, зокрема, що корова згідно акту померла від асфікції і саме пакет, який був виявлений при розтині корови, належав самому пастуху, що підтверджує вину відповідачів, які не вгледіли її корову. При цьому, відповідач ОСОБА_2 домовилась за винагороду з ОСОБА_3 про випас корів та ними були порушені правила випасу корів.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідачів ОСОБА_5, яка підтримувала доводи скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині задоволення позову про відшкодування матеріальної шкоди, стягнення судових витрат підлягає скасуванню з таких підстав.

Установлено, що між жителями м.Олександрії Кіровоградської області існує усна домовленість про встановлення черги випасу корів.

14 листопада 2009 року такий випас повинна була здійснювати відповідач ОСОБА_2, яка найняла на цю роботу відповідача ОСОБА_3

В цей день позивачу повідомили, що загинула її корова, яку вранці вигнали до череди. Встановлено і підтверджується актом розтину трупу, що тварина загинула внаслідок асфікції, що наступила в результаті закупорки гортані інородним тілом - поліетиленовим пакетом, ручка якого була надіта на язик (а.с.13).

Виходячи з того, що причина смерті худоби свідчить про неналежне виконання відповідачами своїх обов»язків за договором внаслідок недогляду за стадом, неякісного випасання та несвоєчасного надання допомоги тварині, суд, з посиланням на вимоги ст.ст. 22, 1166, 1193 ЦК України, дійшов висновку про вину відповідачів у цьому та солідарне відшкодування завданої ними матеріальної шкоди.

Однак колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду.

Згідно ст.11 ЦК України цивільні права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов»язки.

Оскільки усні домовленості на почерговий випас худоби і піднайом іншої особи замість себе особисто для виконання цих обов»язків не передбачені актами цивільного законодавства, але ці домовленості за аналогією породжують цивільні права і обов»язки, то колегія суддів вважає, що правовідносини, які виникли між позивачем і відповідачами повинні регулюватися нормами ЦК України, які передбачають положення зобов»язального права.

Згідно ч.І ст.528, ст.618 ЦК України виконання обов»язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов»язання не випливає обов»язок боржника виконати зобов»язання особисто. У цьому разі кредитор зобов»язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою, але саме боржник відповідає за порушення зобов»язання іншими особами, на яких було покладено його виконання, якщо договором або законом не встановлено відповідальність безпосереднього виконавця.

Відповідно до ст.610, п.4 ч.І ст. 611 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом

зобов»язання (неналежне виконання), і у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Таким чином, дійшовши згоди по всіх істотних умовах договору, сторони набувають цивільних прав та обов»язків, які випливають із договірних зобов»язань, і ці відносини регулюються нормами зобов»язального права.

Ці норми ЦК України не прийняв до уваги і не застосував до правовідносин- між сторонами суд першої інстанції, які ґрунтуються на договірних відносинах, а виходив із норм про відшкодування шкоди, обов»язковою складовою частиною яких є наявність вини в заподіянні шкоди.

На підставі наведеного і виходячи з того, що оскільки відповідачем ОСОБА_2 покладено свій обов»язок по випасу корови, а як наслідок - і за її збереження, на іншу особу - ОСОБА_3, та враховуючи неналежне виконання обов»язків за договором внаслідок недогляду за твариною, що підтверджується і показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, актом розтину трупу тварини від 14 листопада 2009 року, колегія суддів вважає, що саме на відповідача ОСОБА_2 повинна бути покладена відповідальність за порушення зобов»язання по випасу корови і її зберігання з боку ОСОБА_3, тому що договором чи законом відповідальність останнього, як безпосереднього виконавця, не встановлена.

Інші надані по справі докази не спростовують даного висновку.

При визначенні вартості корови, яка підлягає відшкодуванню, колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром в сумі 6 000 грн., виходячи із середньої вартості корів, які продаються, згідно довідок виконкомів Недогарської сільської ради №432 від 17 серпня 2010 року та Миронівської сільської ради №219 від 5 серпня 2010 року (а.с.81,82).

Враховуючи, що судом першої інстанції фактичні обставини справи з»ясовані повно і правильно, однак неправильно застосовано норми матеріального права, колегія суддів вважає можливим відповідно до ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції в цій частині скасувати і ухвалити нове про часткове задоволення позову зі стягненням зазначеної матеріальної шкоди з відповідача ОСОБА_2, відмовивши у задоволенні позову до ОСОБА_3

Відповідно до ст.88 ЦПК України стягненню з ОСОБА_2 на користь позивача також підлягають понесені судові витрати: 51 грн. судового збору та 120 грн. на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а в дохід держави. 9 грн. судового збору.

В частині вирішення спору про відшкодування моральної шкоди та відмови у стягненні витрат на правову допомогу рішення суду не оскаржувалося.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду від 18 серпня 2010 року в частині задоволення позову про відшкодування матеріальної шкоди, стягнення судових витрат скасувати.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 6 000 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та судові витрати: 51 грн. судового збору, 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а в дохід держави 9 грн. судового збору.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: підпис Судді: підписи

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області ОСОБА_8