АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-1294/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Болтунова Л.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2010 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Болтунової Л.М.

суддів - Максюта Ж.І., Козлова С.П.

при секретарі - Білоус А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля» на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від області від 27 листопада 2009 року за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ВАТ «Павлоградвугілля», посилаючись на отримання професійного захворювання за час роботи на шахті ім. М.І. Сташкова ВАТ «Павлоградвугілля», через що йому, згідно довідки МСЕК від 23 травня 2007 року первинно встановлено 20% стійкої втрати професійної працездатності та ІІІ групу інвалідності безстроково, і він пережив душевні страждання через втрачене здоров'я. Просив виплатити йому страхову виплату за моральну шкоду в сумі 50 000 гривень.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2009 року позов частково задоволено, стягнуто з ВАТ «Павлоградвугілля» на користь позивача моральну шкоду в сумі 2000 грн., вирішено питання про судові витрати. В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ВАТ «Павлоградвугілля» посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивач утратив працездатність внаслідок професійного захворювання, отриманого на виробництві, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання трудових обов'язків, а тому, у звязку із внесеними до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" змінами від 23.02.2007 року, відшкодувати завдану йому втратою працездатності моральну шкоду повинен роботодавець, який не створив безпечних умов праці.

Як вбачається з матеріалів справи, за час роботи позивач отримав професійне захворювання, через що вперше, за висновком МСЕК від 23 травня 2007 року, йому було встановлено 20% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності безстроково.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 КЗпП України на усіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких ч. 2 указаної статті цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 2371 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв'язку з тим, що відповідно до ст. 2371 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як установлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов'язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відшкодування на користь ОСОБА_3 моральної шкоди з ВАТ "Павлоградвугілля".

Зупиненням, а в подальшому й скасуванням права громадян, що потерпіли від нещасних випадків на виробництві, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 2371 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Присуджений розмір страхової виплати судом першої інстанції належним чином вмотивований з урахуванням усіх обставин, що визнані судом істотними, відповідно до засад цивільного законодавства та ст.2371 КЗпП України.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в суді апеляційної інстанції не встановлено.

В апеляційній скарзі доводи не наведено доводів, які б спростовували висновки суду, викладені в рішенні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля» відхилити.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, і протягом двох місяців може бути оскаржена до Верховного Суду України.

Судді: