Справа № 2-982/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2010 року м. Кілія

29 січня 2010 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бошкова М.І.

при секретарі Іваненко В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кілія цивільну справу за позовом

КоптилецьІвана Івановича

про

визнання права власності на житловий будинок

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що його батько - ОСОБА_1 та його мати - ОСОБА_2 при житті володіли житловим будинком з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Щорса, 47. Мати позивача помирає в 1988 році, після смерті якої батько позивача та чоловік померлої фактично успадковує частину вказаного житлового будинку, що підтверджується відповідним свідоцтвом про спадкування за законом. В 1994 році позивачу та спадкоємцю, який унаслідував права померлої, виконком Вилківської міської ради дозволив добудувати до будинку веранду. В 1994 році батько позивача, відповідно до договору дарування, дарує позивачу ? частину житлового будинку, що розташований в м. Вилкове по вул. Щорса, 47. Батько позивача помирає в 1996 році, після смерті якого 1/2 частина вказаного нерухомого майна фактично успадковується позивачем, як спадкоємцем за законом. У звязку з неможливістю оформити спадкові права інакше, ніж у судовому порядку, позивач просить суд визнати за ним, як за єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину, право на спадщину на 1/2 частину спадкового майна у вигляді житлового будинку, та, відповідно, визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Щорса, 47.

Позивач у судовому засіданні підтвердив вказані позовні вимоги.

Судом були встановлені наступні юридичні факти з певними їм правовідносинами, а саме:

ОСОБА_1 уклав шлюб з Кабановою ( після укладення шлюбу ОСОБА_1) ОСОБА_3

02.11.1954 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про одруження серія ЯУ № 660071 від 05.11.1954 року.

ОСОБА_4, відповідно до свідоцтва про народження серія ЯД № 674337 від 06.02.1956 року, є сином

ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Відповідно до рішення виконкому Вилківської міської ради № 29 від 1957 року, ОСОБА_1Я та ОСОБА_2 виділена земельна ділянка по вул. Щорса, 37-6 (нин. № 47) в м. Вилкове площею 600 кв.м.. для подальшого будівництва на ній нового житлового будинку, про що був складений відповідний акт виносу в натурі меж земельної ділянки від

07.07.1955 року та відповідний дозвіл на виконання будівельних робіт.

Як вказано в договорі про надання у безстрокове користування земельної ділянки від 02.09.1955 року, ОСОБА_1Я та ОСОБА_2 передана у безстрокове користування земельна ділянка по вул. Щорса, 37-6 (нин. № 47) в м. Вилкове для будівництва нового житлового будинку.

Рішенням виконкому Вилківської міської ради № 174 від 06.09.1988 року, житловий будинок по вул. Щорса, 47 прийнятий до експлуатації, про що був складений відповідний акт про прийняття нерухомого майна до експлуатації.

ОСОБА_2 померла 13.05.1988 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серія Ш-ЖД № 296239 від 13.05.1988 року.

Як вказано в договорі дарування від 28.07.1994 року, ОСОБА_1Я подарував, а позивач, з свого боку, прийняв 1/21 частину житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Щорса, 47, частка якого належить дарувальнику на підставі свідоцтва про спадщину від 17.01.1989 року. Договір посвідчений державним нотаріусом Кілійського нотаріального округу за зареєстрований в реєстрі під № 1996.

Як вказано в рішенні виконкому Вилківської міської ради № 118 від 07.07.1994 року, виконком дозволив прибудувати до житлового будинку по вул. Щорса, 47 в м. Вилкове веранду.

ОСОБА_1 помер 29.12.1995 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серія І-ЖД № 075360 від 03.01.1996 року.

ОСОБА_5, котра є сестрою позивача, померла 21.10.2004 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серія 1-ЖД № 391245 від 21.10.2004 року.

Відповідно до записів домової книги, в житловому будинку по вул. Щорса, 47 в м. Вилкове проживали померла мати позивача, померлий батько позивача, позивач та його сім'я.

В технічному паспорті, складеному КП «Кілійське РБТІ та РОН» 28.06.1996 року вказано, що житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в м. Вилкове по вул. Щорса, 47 складається з: літ.А - житловий будинок ( складається з: 1-1 веранда, 1-2 сіни холодні, 1-3 складова, 1-4 коридор, 1-5 житлова кімната, 1-6 житлова кімната, 1-7 житлова кімната), літ. Б - сарай, літ. В - вбиральня, № 1-2 надвірні споруди.

Як вказано в листі Кілійської районної державної нотаріальної кантори № 192 від 10.03.2009 року, після смерті померлого 29.12.1995 року ОСОБА_1 22.05.1996 року заведено спадкову справу за № 132/96 р. за заявою ОСОБА_6.

ОСОБА_4, як вказано в паспорті серія КЕ 931294, виданого Кілійським РВ УМВС України в Одеській області 11.02.1998 року, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно з статтею 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. ст. 328, 386, 392 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності; власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народження після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Як встановлено ч.З ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до роз'яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.05.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про призначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватися у судовому порядку.

Згідно з п.5 ч.2 ст.234 та ст. 256 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду.

Як було встановлено у судовому засіданні батько позивача, після смерті своєї дружини успадкував, як спадкоємець за законом, 1/2 частину житлового будинку, в якому мешкало подружжя, відповідно до положень ст. 549 ЦК ( редакція 1963 року), який на момент відкриття спадщини застосовувався в правовідносинах спадкового правонаступництва, так як вступив в володіння та управління житловим будинком та у встановлений на те строк не відмовлявся від спадкового майна. Батько позивача, після того, як став виключним власником вказаного нерухомого майна, подарував 1/2 частину будинку позивачеві. Після смерті батька позивача, він та його сестра - ОСОБА_5, яка померла в 2004 році, претендували на спадкове майно, але як було з'ясоване, саме позивач, як спадкоємець за законом, фактично прийняв спадщину у вигляді речових прав на нерухоме майно, так як вступив в управління та володіння майном та не відмовлявся від такого і на даний момент володіє та користується нерухомим майном. Після смерті спадкодавця, спадкоємці не оформили спадкові права у встановленому на те порядку, на даний момент таке оформлення прав можливе лише у судовому порядку, відповідно до положень чинного законодавства.

Тому, заслухавши пояснення позивача у судовому засіданні, дослідивши надані письмові докази по справі та враховуючи досліджені факти спадкового правонаступництва майнових прав спадкодавців спадкоємцям, суд вважає пред'явлений позов обґрунтованим, таким, що є заснованим на законі, позов не порушує прав та інтересів інших осіб, невизнане право підлягає захисту відповідно до положення п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, тобто, шляхом визнання такого права, а тому, враховуючі вищенаведене, задовольняє позов у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 3,4,8,107,209,210,212-215 ЦПК, ст.ст.15,16 ч.2, 328, 331 ч.2, 386, 392, 1216-1236, 1261 та 1268 ЦК України суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати факт належності житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Щорса, 47 ОСОБА_1, померлому 29.12.1995 року.

Визнати право на спадщину на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Щорса, 47 після смерті ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_4, як за єдиним спадкоємцем за законом, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Щорса, 47.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_7