Апеляційний суд Житомирської області
Справа №22ц- 8724/10 Головуючий у 1-й інст. Куліченко
Категорія 5 Доповідач Миніч Т. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2010 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Миніч Т.І.,

суддів: Трояновської Г.С.,

ОСОБА_1,

при секретарі судового

засідання ОСОБА_2,

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційні скарги прокурора міста Коростень та ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4

на рішення Коростенського міськрайонного суду від 21 жовтня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4, третя особа: орган опіки та

піклування Коростенської міської ради про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на 1/2 частину квартири,

встановив:

У квітні 2010 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом. Просила припинити право її онука ОСОБА_4 на Ч частину квартири АДРЕСА_1. Визнати за нею право власності на спірну частину квартири та виплатити онуку внесені нею на депозитний рахунок суду 67200 грн. грошової компенсації за його частку у спільному майні. При цьому посилалася на те, що вона та її онук згідно свідоцтв про право на спадщину є співвласниками спірної квартири по 1/2 частині кожний. Разом жити і користуватися квартирою вони не можуть, частка онука є незначною і не може бути виділена в натурі. Онук житлом забезпечений. Тому вона просила задоволити позов.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 21 жовтня 2010 року позов задоволено. Припинено право власності ОСОБА_4 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2. Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2. Цим же рішенням ухвалено виплатити ОСОБА_4 67200 грн. вартості його частки у спільному майні, які перебувають на депозитному рахунку Коростенського суду.

У поданих апеляційних скаргах прокурор м.Коростень та ОСОБА_3, яка діє в інтересах сина ОСОБА_4, порушують питання про скасування зазначеного рішення з ухваленням нового - про відмову в позові. При цьому посилаються на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильну оцінку доказів та порушення судом норм матеріального права. Зокрема, зазначають, що висновок суду про неможливість спільно користуватися квартирою зроблений безпідставно, оскільки жодна із сторін в - цій квартирі не проживає. Вважають, що судом порушені права дитини, оскільки іншого житла він не має.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 травня 2008 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_3 (а.с.34). Власником іншої 1/2 частини цієї ж квартири є позивачка ОСОБА_5 (а.с.8).

Відповідно до ч.1 ст.365 ЦК право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не. може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім"ї.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що всі зазначені обставини в даному випадку є в наявності.

Проте з такими висновками суду погодитись неможливо.

З матеріалів справи вбачається, що спірна квартира складається з однієї жилої кімнати, а тому поділ її в натурі є неможливим. Судом також встановлено, що між сторонами склалися неприязні стосунки, що свідчить про неможливість спільного користування спірним житлом.

Разом з тим, помилковим є висновок суду про те, що частка ОСОБА_4 у праві власності на квартиру є незначною, оскільки їх частки з позивачкою є рівними і становлять по 1/2 частині за кожним.

Крім того, суд не врахував, що задоволенням позову інтересам дитини завдано істотної шкоди, оскільки він позбавлений права на залежне йому житло. Іншого житла у власності він не має. Належність його матері ОСОБА_3 1/3 частини квартири по вул.Сосновського,52 у м.Коростені не може свідчити про забезпечення його житлом (а.с.12).

За наведених обставин підстав для задоволення позову не було.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.309 ЦПК оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленню нового - про відмову в позові.

На підставі викладеного і керуючись ст.365 ЦК України, ст.ст.209,307,309,313,314, 316 ЦПК України , суд

ВИРІШИВ

Апеляційні скарги прокурора міста Коростень та ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 задоволити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду від 21 жовтня 2010 року скасувати, ухваливши нове.

Відмовити ОСОБА_5 в задоволенні позову до ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4, про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на 1/2 частину квартири.

Рішення може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня-його проголошення.

Головуючий

Судді: