Справа №2-14-7538/09 15.03.2010 15.03.2010 15.03.2010
Справа N 22ц 355 2010 року Головуючий у 1 інстанції Гуденко О.А.
Категорія 46. Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України.

15 березня 2010 року. м. Миколаїв.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Колосовського С.Ю. та Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання Завтурою О.С.,

з участю :

позивачки ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4,

у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_5 переглянула рішення місцевого Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 листопада 2009 року, ухваленого в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі і зявилися у дане судове засідання, перевіривши у межах оскарження обставини та докази, якими сторони їх стверджували ,-

в с т а н о в и л а :

16 липня 2009 року ОСОБА_2 предявила зазначений позов, який обґрунтовувала наступним.

27 червня 1987 року сторони взяли шлюб, про що вчинено актовий запис за № 840.

В шлюбі народила сина ОСОБА_6, який є повнолітнім, та доньку Дарію, якій виповнилося лише 11 років.

Перебуваючи у шлюбі, вона разом з чоловіком за спільні кошти набули у спільну сумісну власність:

- двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, ринковою вартістю 8 961 гривня;

- трикімнатну квартиру АДРЕСА_2, вартістю 10 520 гривень;

- двоповерховий будинок № 30-б по вул. Великій Морській у м. Миколаєві, вартістю 479 900 гривень;

- нежитлові приміщення, розташовані по вул. Великій Морській 3-а у м. Миколаєві, вартістю 537 480 гривень;

- 93/100 часток житлового будинку № 33 з належними до нього господарськими спорудами по вул. 6-ій Поперечній у м. Миколаєві, загальною вартістю 305 204 гривні;

- автомобіль марки VOLKSWAGEN, 1986 року випуску, державний номер НОМЕР_1, вартістю 24 679 гривень 88 копійок;

- автомобіль марки MERSEDES-BENZ модель ATEGO 923, 2002 року випуску, державний номер НОМЕР_2, вартістю 222 647 гривень08 копійок;

- автомобіль марки MERSEDES-BENZ модель 812D, 1998 року випуску, державний номер НОМЕР_3, вартістю 153 644 гривні 10 копійок;

- автомобіль марки REXTON, державний номер НОМЕР_4, вартістю 228 000 гривень;

- автомобіль марки NISSAN модель MICRO, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_5, вартістю 114 000 гривень;

- товар на зберіганні , загальною вартістю1 950 000 гривень.

Посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин і відсутність згоди щодо способу поділу названого майна, просила визнати за нею право власності на 1/2 частину спільного майна.

У подальшому вона декілька разів уточнювала позовні вимоги, в тому ж числі і щодо вартості набутого майна, кінцево ж просила провести поділ спільного майна, виділивши,

- їй у власність:

- двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, ринковою вартістю 181 362 гривні;

- трикімнатну квартиру АДРЕСА_2, вартістю 540 860 гривень;

- двокімнатну квартиру АДРЕСА_3, вартістю 76 998 гривень;

- 93/100 часток житлового будинку № 33 з належними до нього господарськими спорудами по вул. 6-ій Поперечній у м. Миколаєві, загальною узгодженою вартістю 640 000 гривень;

- автомобіль марки NISSAN модель MICRO, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_5, вартістю 140 000 гривень;

- відповідачеві у власність:

- двоповерховий будинок № 30-б по вул. Великій Морській у м. Миколаєві, вартістю 1 321685 гривень;

- нежитлові приміщення, розташовані по вул. Великій Морській 3-а у м. Миколаєві, вартістю 865 797 гривень;

- автомобіль марки VOLKSWAGEN, 1986 року випуску, державний номер НОМЕР_1, вартістю 24 679 гривень 88 копійок;

- автомобіль марки MERSEDES-BENZ модель ATEGO 923, 2002 року випуску, державний номер НОМЕР_2, вартістю 222 647 гривень08 копійок;

- автомобіль марки MERSEDES-BENZ модель 812D, 1998 року випуску, державний номер НОМЕР_3 марки, вартістю 153 644 гривні 10 копійок;

- автомобіль марки REXTON, державний номер НОМЕР_4, вартістю 228 000 гривень;

і стягнувши з відповідача на її користь 200 000 гривень різниці між належною їй та реально виділеною частками у спільному майні.

На вимозі щодо поділу товару на зберіганні не наполягала.

Рішенням місцевого Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 листопада 2009 року позов задоволено частково, проведено поділ спільного майна колишнього подружжя за яким виділено :

-позивачці:

- двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, ринковою вартістю 181 362 гривні;

- трикімнатну квартиру АДРЕСА_2, вартістю 540 860 гривень;

- двокімнатну квартиру АДРЕСА_3, вартістю 76 998 гривень;

- 93/100 часток житлового будинку № 33 з належними до нього господарськими спорудами по вул. 6-ій Поперечній у м. Миколаєві, загальною вартістю 640 000 гривень;

- автомобіль марки NISSAN модель MICRO, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_5, вартістю 140 000 гривень;

- автомобіль марки MERSEDES-BENZ модель ATEGO 923, 2002 року випуску, державний номер НОМЕР_2, вартістю 222 647 гривень, а всього майна на суму 1 801 686 гривень;

- відповідачеві:

- двоповерховий будинок № 30-Б по вул. Великій Морській у м. Миколаєві, вартістю 1 321685 гривень;

- нежитлові приміщення, розташовані по вул. Великій Морській 3-А у м. Миколаєві, вартістю 865 797 гривень;

- автомобіль марки VOLKSWAGEN, 1986 року випуску, державний номер НОМЕР_1, вартістю 24 679 гривень 88 копійок;

- автомобіль марки MERSEDES-BENZ модель 812D, 1998 року випуску, державний номер НОМЕР_3 марки, вартістю 153 644 гривні 10 копійок;

- автомобіль марки REXTON, державний номер НОМЕР_4, вартістю 228 000 гривень, а всього майна на 2 575 806 гривень.

З відповідача на користь позивачки стягнуто 387 059 гривень грошової компенсації за різницю в частках та судові витрати.

ОСОБА_3 подав на це рішення апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати і ухвалити нове, яким провести поділ майна за варіантом застосованим судом , за виключенням виділення позивачці 93/100 часток житлового будинку № 33 з належними до нього господарськими спорудами по вул. 6-ій Поперечній у м. Миколаєві.

Скаргу обгрунтовував неповним зясуванням судом обставин справи, які мають значення для її вірного вирішення, ігноруванням інтересів доньки та залишенням без належної оцінки наданих ним доказів .

Апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржене рішення суду 1 інстанції в частині виділення у власність позивачки самовільно реконструйованих 93/100 часток житлового будинку № 33 з належними до неї господарськими спорудами по вул. 6-ій Поперечній у м. Миколаєві скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення про передачу у власність ОСОБА_2 будівельних та оздоблювальних матеріалів, використаних для реконструкції названої частини будинку, в іншій частині - рішення залишити без зміни.

Так, вирішуючи спір таким чином, як викладено у оскарженому судовому рішенні, суд 1 інстанції виходив з того, що сторони надали належних і допустимих доказів набуттю в шлюбі майна на суму 4 377 493 гривень 08 копійок і його слід поділити між ними, виходячи з рівності часток колишнього подружжя, встановленого ними порядку користування і правового оформлення. При цьому, підстав для відступу від рівності часток судом не встановлено.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області погоджується з обставинами та правовідносинами, встановленими судом 1 інстанції, його висновки щодо них, крім висновків щодо виділення у власність позивачки обєкта самочинного будівництва, вважає вірними, обґрунтованими й законними.

За статтею 213 ЦПК України та постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 29 грудня 1976 року "Про судове рішення", в редакції, що діяла на час ухвалення оскарженого рішення, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Рішення визнається законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд оцінює докази з урахуванням вимог статей 58 і 59 ЦПК України про їх належність та допустимість. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, згідно із статтею 60 ЦПК України, обовязок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність позову є підставою для відмови у його задоволенні.

Оскаржене рішення в цілому, крім висновку щодо юридичної долі самовільної споруди по вул. 6-ій Поперечній, відповідає виписаним положенням.

Так, у справі достатньо доказів тому, що перебуваючи у шлюбі сторони за спільні кошти придбали у спільну сумісну власність:

- двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, ринковою вартістю 181 362 гривні;

- трикімнатну квартиру АДРЕСА_2, вартістю 540 860 гривень;

- двокімнатну квартиру АДРЕСА_3, вартістю 76 998 гривень;

- 93/100 часток житлового будинку № 33 з належними до нього господарськими спорудами по вул. 6-ій Поперечній у м. Миколаєві, загальною взаємно узгодженою у судовому засіданні вартістю 640 000 гривень;

- автомобіль марки NISSAN модель MICRO, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_5, вартістю 114 000 гривень;

- двоповерховий будинок № 30-б по вул. Великій Морській у м. Миколаєві, вартістю 1 321685 гривень;

- нежитлові приміщення, розташовані по вул. Великій Морській 3-а у м. Миколаєві, вартістю 865 797 гривень;

- автомобіль марки VOLKSWAGEN, 1986 року випуску, державний номер НОМЕР_1, вартістю 24 679 гривень 88 копійок;

- автомобіль марки MERSEDES-BENZ модель ATEGO 923, 2002 року випуску, державний номер НОМЕР_2, вартістю 222 647 гривень08 копійок;

- автомобіль марки MERSEDES-BENZ модель 812D, 1998 року випуску, державний номер НОМЕР_3 марки, вартістю 153 644 гривні 10 копійок;

- автомобіль марки REXTON, державний номер НОМЕР_4, вартістю 228 000 гривень, а всього майна на 3 877 247 гривень 06 копійок.

Відповідно до статей 69, 70 СК України кожний із них, має рівне право на володіння та користування переліченим, а також на його поділ.

Оскільки цього ж, з таких же мотивів дійшов і місцевий суд, то його рішення в цій частині є вірним.

Визначаючи розмір часток колишніх дружини та чоловіка у спільному майні, й, проводячи відповідно них поділ, місцевий суд вважав, що їх частки в ньому є рівними і відсутні підстави для збільшення частки хоча б одного з них.

Цей висновок теж є законним і обгрунтованими, іншому сторони не надали належних та допустимих доказів.

Проводячи, відповідно до визначених часток, поділ спільного майна сторін - колегія погоджується з принципом, порядком та конкретикою поділу. В той же час, суд допустився помилки щодо визначення юридичної долі 93/100 часток житлового будинку № 33 з належними до нього господарськими спорудами по вул. 6-ій Поперечній у м. Миколаєві.

Колегія вважає, що, крім обєкту нерухомості, розташованому по вул. 6-ій Поперечній у м. Миколаєві, позивачці слід виділити те ж саме майно, що виділив і місцевий суд. Що ж до названого обєкта по вул. 6-ій Поперечній, то, суд не міг передати його їй у власність, оскільки він є обєктом самочинної забудови. Разом з тим, матеріали, з якого його вибудовано, могли бути передані у власність позивачки.

У звязку з цим, у зазначеній частині рішення місцевого суду слід скасувати і ухвалити нове рішення, про зміну правового статусу і правової долі зазначеного обєкта.

При цьому, колегія не бере до уваги доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, про значне заниження вартості обєкта самочинного будівництва, оскільки вони спростовуються висновком судової будівельно-технічної експертизи від 9 березня 2010 року. За нею, вартість будівельних та оздоблювальних матеріалів, використаних для зведення самозабудови, навіть менше чим сторони взаємно узгодили.

Не знаходить, у звязку з останньою обставиною, колегія і підстав для зміни на користь позивачки розміру компенсації за різницю між реальною та ідеальною частками, оскільки це було б виходом за межі розгляду справи апеляційним судом, що відповідно ст. 303 ЦПК України є недопустимим.

Що ж до твердження апелянта, про помилковість розподілу витрат на судовий збір та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, то воно не може братися до уваги, бо є необґрунтованим.

Місцевий суд вірно стягнув з відповідача на користь позивачки 1 700 гривень на покриття її витрат на судовий збір і 250 гривень - витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, що в сумі дає 1 950 гривень.

Стосовно витрат на проведення експертизи, то їх несли обидві сторони, і ці внески співвідносяться з реально виділеною їм часткою, а тому підстав для стягнення витрат на експертизу з одної із сторін на користь іншої - немає.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області ,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення місцевого Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 листопада 2009 року у частині вирішення вимоги позивачки про юридичну долю 93/100 частин житлового будинку № 33 з належними до нього господарськими спорудами по вул. 6-ій Поперечній у м. Миколаєві скасувати і ухвалити у цій частині нове рішення, яким вимогу задовольнити частково.

Передати у власність ОСОБА_2 будівельні та оздоблювальні матеріали , використані сторонами при самочинній реконструкції 93/100 частини житлового будинку № 33 по вул. 6-ій Поперечній м. Миколаєва в нежиле приміщення магазину Лувр, надбудову над ним 2 поверху і належного до нього складського приміщення літ. Я.

В іншій частині рішення залишити без зміни.

Рішення набирає чинності з дня його проголошення і з цього часу протягом двох місяців може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий Судді: