Деснянський районний суд міста Києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2010 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді : Галась І.А.

при секретарі Гаврилюк Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного комерційного інноваційного банку УкрСиббанк про зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до Акціонерного комерційного інноваційного банку УкрСиббанк в яких просив: зобовязати відповідача внести зміни до кредитного договору № 0 від 12 липня 2007 року, а саме: п.1.2.2 слова та цифри замінити на 12 липня 2018 року; зобовязати відповідача внести зміни до договору шляхом укладення Додаткової угоди такого змісту: « Банк надає позичальникові відстрочку в оплаті тіла кредиту та відсотків терміном на 12 місяців на строк з 15 лютого 2010 року по 15 лютого 2011 року. Відсотки, пеня та штрафні санкції за користування кредитом в період дії відстрочки не нараховуються»; зобовязати відповідача розробити новий графік погашення кредиту та процентів за його користування; визнати нікчемними п.1.3.2., 10.2 кредитного договору № 0 від 12 липня 2007 року. Свої вимоги позивач мотивував вимогами ч.2 ст. 652 ЦК України та ч.2,3 ст. 1056-1 ЦК України.

Протягом судового розгляду представник позивача позовні вимоги довірителя підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і обєктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 12 липня 2007 року між сторонами був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого відповідачем позивачу був наданий кредит в іноземній валюті в сумі 100000 (ста тисяч) доларів США, терміном користування до 12 липня 2017 року зі сплатою відсотків в розмірі 13,2 % річних. (а.с.6-12)

Станом на 07.07.2010 року розмір заборгованості позивача перед відповідачем у звязку з невиконанням умов договору складає: заборгованості за кредитом - 91986,17 доларів США; по процентам за користування кредитом 17155,11 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 8775,17 гривень; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом 16151,10 гривень, всього на суму 863137,09 гривень.

Оспорюваний п.1.2.2. кредитного договору № 0 визначає термін повернення кредиту « не пізніше 12 липня 2017 року»

Вимоги позову про зобовязання відповідача внести зміни до кредитного договору № 0 від 12 липня 2007 року, а саме: п.1.2.2 слова та цифри «12 липня 2017 року» замінити на «12 липня 2018 року»; зобовязати відповідача внести зміни до договору шляхом укладення Додаткової угоди такого змісту: «Банк надає позичальникові відстрочку в оплаті тіла кредиту та відсотків терміном на 12 місяців на строк з 15 лютого 2010 року по 15 лютого 2011 року. Відсотки, пеня та штрафні санкції за користування кредитом в період дії відстрочки не нараховуються» не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до вимог ст.. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Дана норма цивільного кодексу України поширюється як на свободу укладення договору так і на внесення будь яких змін, доповнень до договору.

Зважаючи на те, що суд не знайшов підстав для задоволення вищевказаних вимог, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги про зобовязання відповідача розробити новий графік погашення кредиту та процентів за його користування, оскільки дана вимога нерозривно повязана з попередніми вимогами.

Вимоги позову щодо визнання п.1.3.2.,10.2 нікчемними не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Обґрунтовуючи вимогу про визнання даних пунктів договору нікчемними позивач посилається на вимоги ч.2.3.ст. 1056-1 ЦК України відповідно до вимог яких: Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Однак суд не можу погодитись з правильністю даного твердження оскільки Цивільний Кодекс України був доповнений даною статтею (1056-1) згідно із Законом N 661-VI від 12.12.2008. а відповідно до вимог ч.2 ст. 5 ЦК України акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі.

Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України (в редакції яка діяла на момент виникнення правовідносин) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Протягом судового ролгляду справи стороною позивача не було надано даказів, які б давали підстави суду дійти висновку про порушення прав позивач на час укладення договору.

Керуючись ст. ст. 3-7, 10 ЦПК України, ст.ст. 11, 192, 215, 216, 229-233, 548, 638, 1048 ЦК України, ст. 35 Закону України «Про Національний банк України», ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачі» Постановою Пленуму Верховного Суду України N 3 від 28.04.78 Про судову практику в справах про визнання угод недійсними, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: