Справа № 22ц-3120 Головуючий в 1 інстанції: Павлів В.Р.
Категорія : 52 Доповідач : Павлишин О.Ф.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 липня 2010 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Павлишина О.Ф.,

суддів Мусіної Т.Г., Штефаніци Ю.Г.,

при секретарі Гуняк О.Я.,

з участю ОСОБА_1, представника відділу освіти виконкому Новороздільської міської ради ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 22 березня 2010 року, -

ВСТАНОВИЛА :

Вказаним рішенням суду відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до відділу освіти виконкому Новороздільської міської ради, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про зобовязання укладення трудового договору.

Рішення суду оскаржив позивач. В апеляційній скарзі стверджує про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. При цьому покликається на те, що суд не ознайомив його з протоколом судового засідання від 16.03.2010 року, розглянув справу за відсутності третіх осіб, не взяв до уваги пояснення ОСОБА_3, не зясував причин не вчинення останнім дій щодо направлення подання про призначення на посаду. Також вважає, що суд не довів, що йому пропонували роботу тренера, не взяв до уваги його поясненя і доводи апеляційної скарги від 14.09.2009 року, не взяв до уваги пояснення ОСОБА_2, не дослідив належним чином докази і не постановив окрему ухвалу. Просить скасувати рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги, які аналогічні її доводам, пояснення представника відділу освіти виконкому Новороздільської міської ради ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3 про заперечення доводів скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Матеріалами справи встановлено і сторонами не оспорюється, що ОСОБА_1 14.09.2004 року внесений до списку резерву на працевлаштування у відділі освіти виконкому Новороздільської міської ради.

4.10.2004 року вчитель фізкультури ОСОБА_6 СЗОШ 1-3 ступенів №4 звільнений з роботи на підставі ст.38 КЗпП України.

В звязку зі звільненням ОСОБА_6 та вивільненням восьми тижневих годин педагогічного навантаження наказом по школі №01-04/117 від 4 жовтня 2004 року внесено зміни у навантаження вчителів та тарифікацію школи, і навантаження вчителів фізичної культури школи ОСОБА_4 стало 22 години, ОСОБА_5 24 години.

16.02.2005 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до начальника відділу освіти виконкому Новороздільської міської ради про прийом на роботу вчителем фізкультури в СЗОШ 1-3 ступенів №4.

18.02.2005 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до директора СЗОШ 1-3 ступенів №4 з заявою про прийом на роботу вчителем фізкультури.

В прийнятті на роботу ОСОБА_1 відмовлено з посиланням на відсутність вакантної посади вчителя фізкультури.

Згідно з положеннями ст.232 КЗпП України безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються також спори про відмову у прийнятті на роботу:

1) працівників, запрошених на роботу в порядку переведення з іншого підприємства, установи, організації;

2) молодих спеціалістів, які закінчили вищий навчальний заклад і в установленому порядку направлені на роботу на дане підприємство, в установу, організацію;

3) вагітних жінок, жінок, які мають дітей віком до трьох років або дитину-інваліда, а одиноких матерів - при наявності дитини віком до чотирнадцяти років;

4) виборних працівників після закінчення строку повноважень;

5) працівників, яким надано право поворотного прийняття на роботу;

6) інших осіб, з якими власник або уповноважений ним орган відповідно до чинного законодавства зобов'язаний укласти трудовий договір.

Відповідно до ч.1 ст.22 КЗпП України забороняється необгрунтована відмова у прийнятті на роботу.

Статтею 25 Закону України "Про загальну середню освіту" встановлено, що розподіл педагогічного навантаження у загальноосвітньому навчальному закладі здійснюється його керівником і затверджується відповідним управлінням освіти. Педагогічне навантаження вчителя включає 18 навчальних годин протягом навчального тижня, що становлять тарифну ставку.

Оскільки в день звільнення вчителя фізкультури СЗОШ 1-3 ступенів №4 ОСОБА_6 директором школи відповідно до наданих законом повноважень внесено зміни у навантаження учителів та тарифікацію школи, тобто навантаження звільненого вчителя розподілено між вчителями фізичної культури школи ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що мало наслідком ліквідацію посади звільненого вчителя, відмова ОСОБА_1 в прийнятті на роботу з посиланням на відсутність вакантної посади є обгрунтованою, а тому колегія суддів вважає правильним висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову.

При цьому суд правильно не взяв до уваги факт перебування ОСОБА_1 в списку резерву на працевлаштування, як на підставу для задоволення позову, оскільки такий список не зобовязує до працевлаштування, а лише прогнозує потребу міста в педагогічних працівниках і спеціалістах.

Посилання апелянта на те, що суд не взяв до уваги пояснень сторін та третьої особи є безпідставними, так як останні як свідки не допитувались, а відтак їх пояснення не є допустимими доказами.

Твердження апелянта про те, що суд розглянув справу за відсутності третіх осіб не приймається до уваги, так як такі особи апеляційну скаргу не подавали.

Інші доводи апеляційної скарги не стверджують неправильності висновків суду.

Відповідно до ч.2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

А тому сама лише відсутність посилання в рішенні суду на ст.22 КЗпП України та ст.25 Закону України "Про загальну середню освіту" не може бути підставою для скасування рішення суду.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення, норми матеріального та процесуального закону не порушено, в зв'язку з чим колегія суддів вважає, що рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 22 березня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двох місяців до Верховного Суду України з моменту набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді: Мусіна Т.Г.

ОСОБА_7