Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2010 року Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Середи Л.В.

при секретарі - Оніщенко Н.В.,

з участю адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Золотоноші цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення коштів у сумі 1650 дол. США, що по курсу НБУ станом на 22.04.2008 року складає 8332,5 грн., 3 % річних за час прострочення, що складає 125 грн. та моральної шкоди в сумі 1500 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до трудового договору відповідач ОСОБА_3 працював у нього водієм автомобіля міжнародних вантажних перевезеннях. 22.04.2008 року між позивачем та фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 Гаджи було укладено заявку-договір на перевезення вантажу автомобільним транспортом по маршруту м. Волгоград Російської Федерації м. Київ України. Вартість перевезення складала 1650 дол. США. Розрахунок проводився готівкою по факту розвантаження безпосередньо водію. На даний маршрут був відправлений водій ОСОБА_3 Згідно договору-заявки вантаж було доставлено замовнику в строки, водій ОСОБА_3 отримав на руки кошти в сумі 1650 дол. США., але повернувшись до м. Золотоноші відповідач залишив автомобіль без нагляду не повернув отримані кошти за перевезення вантажу і на роботу не вийшов, розірвавши трудовий договір в односторонньому порядку. На вимоги ОСОБА_2 повернути кошти ОСОБА_3 не заперечував, так як витратив їх на власті потреби, та обіцяв повернути найближчим часом. На даний час відповідач коштів не повернув, що і змусило ОСОБА_2 подати до суду вищезазначений позов.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав та пояснив, що дійсно ОСОБА_3 працював у нього водієм автомобіля міжнародних вантажних перевезеннях згідно з трудовим договором від 19.02.2008 року. 22.04.2008 року між ним та підприємцем ОСОБА_4 Гаджи було укладено заявку-договір на перевезення вантажу автомобільним транспортом по маршруту м. Волгоград Російської Федерації м. Київ України, договір заявка отримана факсом. Вартість перевезення складала 1650 дол. США. Розрахунок проводився готівкою по факту розвантаження і кошти по договору отримав ОСОБА_3, так як здійснював по даному маршруту перевезення вантажу цибулі. Але повернувшись до м. Золотоноші відповідач ОСОБА_3 залишив автомобіль без нагляду, не повернув отримані кошти за перевезення вантажу і на роботу не вийшов. На його вимоги повернути кошти ОСОБА_3 не заперечував, так як витратив їх на власті потреби, та обіцяв повернути найближчим часом, про що у нього є аудіо-запис розмови між ним та відповідачем. А тому позивач просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача адвокат ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив суд повністю їх задовольнити та стягти з відповідача на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 8332, 50 грн., 125 грн. 3 % річних, 1500 грн. моральної шкоди, 1500 грн. на відшкодування витрат по сплаті правої допомоги та судові витрати, так як позовні вимоги стверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні, аудіо-записом прослуханим у судовому засіданні.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні не визнав позовні вимоги повністю та пояснив, що ніяких коштів за перевезення вантажу він не отримував, про запис, прослуханий у судовому засіданні, нічого сказати не може, так як запис було проведено без його дозволу, чи дозволу суду і прокуратури, може це він говорив, а коли він спішив на рейс міг говорити, але це незрозуміло. Ніяких письмових підтверджень, що він отримав кошти позивач не представив, а тому просив у позові відмовити.

Суд, заслухавши учасників процесу та вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. При цьому суд виходить з наступних підстав.

Як вбачається з трудового договору між працівником і фізичною особою від 19.02.2008 року ОСОБА_5 дійсно працював водієм у підприємця ОСОБА_2

Відповідно до договору-заявки на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 22.04.2008 року перевізник: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 зобовязувався перевезти свіжі овочі вагою 40000 кг по маршруту: м. Волгоград Російської Федерації м. Київ, Україна. Згідно з п. 5 для перевезення перевізником представлені два автомобілі (марки «Рено» , д.н. НОМЕР_1, причіп д.н. НОМЕР_2, водій ОСОБА_6 та марки «Мерседес», д.н. НОМЕР_3, причіп д.н. НОМЕР_4, водій ОСОБА_3) Вартість перевезення зазначена у п. 2.1 договору становить 1650 дол. США за курсом НБУ на день загрузки. Згідно з п. 2.2 оплата проводиться готівкою по факту вигризки. Хто отримував кошти по факту вигрузки вантажу і хто повинен їх отримувати у даному договорі не вказано. Крім того, слід зазначити, що долучений до позовної заяви договір-заявка взагалі не підписаний заказчиком.

Як вбачається з подорожнього листа № 533756 вантажного автомобіля в міжнародному сполученні від 20.02.2008 року водіями автомобіля «Мерседес», д.н. НОМЕР_3, вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_7, виїзд автомобіля з гаража зазначений 20.02.2008 року, дата повернення в гараж автомобіля не вказана. Крім того, як вбачається із завдання водію, маршрут «м. Волгоград м. Київ» не зазначений.

А тому суд вважає, що письмові докази отримання відповідачем коштів у сумі 1650 дол. США відсутні, а прослуханий аудіо-запис суд не допускає у якості доказу, так як він одержаний з порушенням порядку, встановленого законодавством.

Оскільки позивач у судовому засіданні не довів свої позовні вимоги щодо стягнення коштів, то і у вимозі щодо відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

За таких обставин суд приходить до висновку, що у позові ОСОБА_2 слід відмовити у повному обсязі.

На підставі зазначеного та керуючись

ст., ст. 10, 11, 59, 209, 212, 213 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 про стягнення коштів та моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Середа Л.В.