Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

І м 'я м України

09 листопада 2010 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Черенкової Н.П.,

при секретарі - Пасечнюк А.П.,

за участі позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

адвоката відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики в сумі 10120 грн. та відсотків за час затримки виконання грошового зобов'язання в сумі 306,30 грн., та судових витрат.

При цьому, ОСОБА_1 вказав наступне.

16.04.2009року ОСОБА_4 взяв у борг 10120,00 грн. і зобовязався повернути грошові кошти до липня 2009 року, про що видав розписку, що підтверджує наявність договору займу.

Оскільки борг не повернутий, та порушені взяті зобовязання, позивач, на підставі ст.ст.1046. 1047. ч. 3. 526.625 ч. 2 ЦК України, просив про задоволення позову.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, вказавши наступне.

Грошові кошти в сумі 10120,00 грн. 16.04.2009 року ОСОБА_4 не передавав, договору займу не було, але відповідач без його дозволу розпорядився належною особисто йому сумою , а тому, повинен їх повернути на підставі розписки, яка фактично є договором займу і підтверджує невиконання взятих на себе зобов'язань.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що договір позики між ним та ОСОБА_1 не укладався, грошові кошти в борг він не отримував.

Розписка підтверджувала наявність боргу перед МПП «ДАО», в частині отриманих коштів на пальне для автомобіля, оскільки ним не було надано відповідних даних бухгалтерського обліку.

Адвокат ОСОБА_3 вважав позов таким, що задоволенню не підлягає.

Обставини справи встановлені судом.

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 являлись власниками малого приватного підприємства «ДАО».

Згідно листа, датованого 16.04.2009 року, та підписаного ОСОБА_4 та ОСОБА_1, ОСОБА_4 зобовязується віддати ОСОБА_1 борг, який виник в результаті роботи в МПП «ДАО» в розмірі 10120,00 грн. на протязі травня -липня 2009 року.

30.04.2009року ОСОБА_4 написав заяву про вихід зі складу учасників приватного підприємства і передав свою частку в розмірі 50% ОСОБА_1

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальнику) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві суму позики.

Договір позики вважається укладеним з моменту передачі грошей.

Між тим, із пояснень сторін, свідка ОСОБА_5 встановлено, що 16.04.2009 року гроші ОСОБА_1 в сумі 10120,00 грн. не передавав, а ОСОБА_4 їх не отримував.

За такого, суд приходить до висновку, що договір займу між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не укладався, а за такого, підстав для задоволення позову, передбачених ст. 1046, 1047 ч. 3. 526, 625 ч. 2 ЦК України - не має, а тому, в задоволенні позову слід відмовити.

Посилання позивача на вимоги ст. 1053 ЦК України не заслуговують на увагу, оскільки заміна боргу позиковим зобовязанням проводиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється з додержанням вимог ст. 1046, 1047 ЦК України.

Керуючись ст. ст. 15,20,22, 208, 209, 212 -215 ЦПК України, суд, -

ВИР ІШ И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики відмовити.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 294-295 ЦПК України.

Суддя Н.П. Черенкова