Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області
справа № 2-185/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2010 року Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області, у складі:

головуючого - судці Петушкова С. А.,

при секретарі - Борозна Л. М. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до управління світи Олександрійської міської ради та загальноосвітнього навчального закладу 1-3 ступенів № 5 про поновлення на роботі і оплату вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить:

визнати її звільнення з посади заступника директора з навчально-виховної роботи ЗНЗ І-ІІІ ступенів № 5 - незаконним і скасувати наказ о 394-К від 22 вересня 2004 року управління освіти Олександрійської міської Ради та наказ № 76-к від 30 вересня 2004 року по загальноосвітньому навчальному закладу І-ІІІ ступенів № 5;

поновити її на роботі з 4 жовтня 2004 р . на посаді,і заступника директора з навчальновиховної роботи ЗНЗ І-ІІІ ступенів № 5;

стягнути на її користь з відділу освіти і науки Олександрійської міської ради середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з дня звільнення і по день постанови рішення суду;

стягнути з відділу освіти і науки Олександрійської міської ради на її користь моральну шкоду в розмірі 500 гривень;

судові витрати покласти на відповідачів.

В судовому засіданні позовні вимоги змінила, та просить:

поновити її на посаді заступника директора з 05 жовтня 2004 року про, що зобов'язати управління освіти Олександрійської міської ради занести відомості до її трудової книжки; стягнути на її користь з управління освіти Олександрійської міської ради Кіровоградської області - 135800,16грн. (сто тридцять п'ять тисяч вісімсот грн. 16 коп.). середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з них:

104882,64грн.(сто чотири тисячі вісімсот вісімдесят дві грн. 64 коп .) - заробітної плати за вимушений прогул; 10317,52грн.(десять тисяч триста сімнадцять грн. 52 коп .) - доплата за класне керівництво; 20000грн.(двадцять тисяч грн.) - моральної шкоди; 600 грн.(шістьсот грн.) - послуги аудитора.

Свої вимоги мотивує наступним.

Вона працювала в ЗНЗ І-Ш ступенів № 5 з 1984 р. на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи. Наказом № 394-К від 22 вересня 2004 року управління освіти Олександрійської міської Ради та наказом № 76-к від 30 вересня 2004 року по загальноосвітньому навчальному закладу І-Ш ступенів № 5 вона була звільнена у зв'язку з ліквідацією закладу за п. 1 ст. 40 КЗпП України з 4 жовтня 2004 р. Підставою для звільнення стало рішення Олександрійської міської ради від 25.06.2004 року № 482 "Про ліквідацію загальноосвітнього навчального закладу І-Ш ступенів № 5".

26 серпня 2004 р. вона, т ще кілька працівників ЗНЗ І-Ш ступенів № 5 звернулись до Олександрійського міськрайонного суду із скаргою на рішення Олександрійської міської ради від 25.06.2004 року № 482. У відповідності до ст. 248-4 ЦПК України , суд повідомив суб'єкт оскарження про надходження скарги , що зумовлювало призупинення дії оскаржуваного рішення до вирішення спору судом по суті. Незважаючи на це, відділом освіти та адміністрацією ЗНЗ І-Ш ступенів № 5 було видано накази про її звільнення. Після цього вона знову звернулась до Олександрійського міськрайонного суду із скаргою про скасування наказів № 394-К від 22 вересня 2004 року управління освіти Олександрійської міської Ради та № 76-к від 30 вересня 2004 року по загальноосвітньому навчальному закладу І-Ш ступенів № 5. При прийнятті цієї скарги суд також повідомив суб'єкт оскарження пре прийняття скарги, що також зумовлювало призупинення дії оскаржуваних наказів.

В зв'язку з призупиненням оскаржуваних актів, 8.09.2004 р. позивач звернулась до начальника управління освіти з заявою про відновлення навчального процесу. У відповіді начальника управління освіти її повідомили, що хоча подання скарги і призупиняє дію рішення Олександрійської міської ради від 25.06.2004 року № 482, це не зобов'язує відновлювати навчально-виховний процес.

Вважаючи своє звільнення незаконним, вона продовжувала виходити на роботу з 4 жовтня 2004 р., про що кожного дня складався відповідний акт. 24 грудня 2004 р. її та інших працівників не допустили до роботи в приміщення закладу.

5.01 .2005 р. отримала відповідь від прокурора міста про те, що працівник повинен бути поновлений на роботі органом, який розглядає трудовий спір (іншими словами - судом) і що зупинення дії наказів про звільнення передбачає заборону роботодавцю проводити записи про звільнення до трудової книжки , викреслення працівника із штатного розкладу тощо.

Не зважаючи на це, її було фактично звільнено і зроблено відповідний запис до трудової книжки.

8 лютого 2009 року Вищим Адміністративним судом України скасовано постанову апеляційного суду Кіровоградської області від 15 серпня 2006 року , а рішення Олександрійського міськрайонного суду від 30 березня 2006 року та додаткове рішення від 12 квітня 2006 року залишено в силі, а вищезгаданими постановами Олекандрійського міськрайонного суду відповідно скасовані рішення Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 25 червня 2004 року 8 «Про ліквідацію загальноосвітнього навчального закладу 1-3 ступенів №5 » та рішення цієї ж ради від 7 жовтня 2004 рок у №528 «Про внесення змін до рішення Олександрійської міської ради кіровоградської області від .25 червня 2004 року №482 «Про ліквідацію загальноосвітнього навчального закладу 1-:3 ступенів №5». З огляду на те, що підставою для її звільнення були саме вищевказані рішення Олександрійської міської ради про ліквідацію закладу (які визнані Вищим Адміністративним Судом України незаконними) то відповідно і всі дії, що були здійснені посилаючись на незаконний акт, в тому числі і її звільнення, - незаконні.

Позивачем подана скарга на накази про звільнення 30.09.04 рр., тобто через 8 днів після видачі наказу управління освіти про звільнення №394-к від 22.09.04р. Після постановлення ухвали судом (17.08.05р.) позивачу було надано термін до 01.09.05р. для . подачі позовної заяви і позивачем 22.08.05р. тобто через 5 днів і за 9 днів до закінчення терміну визначеного судом в ухвалі від 17.08.05р. було подано позовну заяву. Відповідно до вимог п.2 ст.121 ЦПК України позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду, тобто позовна заява подана позивачем 22.08 .05р. вважається поданою на час подачі скарги на накази управління освіти, а саме 30.09.04р ., тобто через 8 днів після видачі наказу управління освіти про її звільнення.

Заперечення з додатками надані відповідачем до суду 16.02. 2010 р. є лише письмовими доказами нанесення їй моральної шкоди. До 1 вересня 2005 року діяв старий ЦПК відповідно з яким ст. 248-4 передбачала зупинку оскаржуваного акту при подачі скарги до суду. Рішення про ліквідацію закладу було оскаржено до суду 13.09.04р., а тому всі подальші дії управління освіти, щонайменше до ухвалення рішення апеляційним судом 15 серпня 2006 року, як то припинення навчального процесу в закладі, проведення ліквідаційних робіт в закладі, звільнення працівників закладу, підставою для яких було оскаржене в суді рішення про ліквідацію закладу були і вже 18 лютого 2009 року остаточно встановлені В АСУ як незаконні.

Незважаючи на те, що подача скарги зупинила рішення про ліквідацію закладу та на те,що суд чітко дотримався норми закону і повідомив міську раду та управління освіти про надходження скарги до суду, працівники ж управління освіти бігали з незаконними пропозиціями працевлаштування заступникові директора аж до вихователя групи продовженого дня, складали акти про відмову і на сам кінець видали наказ про звільнення наносячи позивачеві моральну шкоду.

Відповідно з вимогою ч.2 ст.235 КЗпПУ необхідно здійснити донарахування до відшкодування за вимушений прогул за чотири місяці(листопад , грудень - 2009 року, січень та лютий - 2010 року) так, як обрахунки аудитором та управлінням освіти здійснені станом на 31 жовтня 2009 року, а внаслідок того , що відповідач не ходив на судові засідання, виконував ухвалу суду щодо здійснення нарахувань три місяці ми маємо сьогодні 18 березня 2010 року . Відповідач подавав розрахунки до суду 03 лютого 2010 року і чому в його розрахунках не враховані вище зазначені місяці незрозуміло.

Всі дії які здійснювались і базувались на незаконному рішенні повинні бути скасовані,

а все повернуто в межі правового поля в тому числі і поновлення роботи ЗНЗ №5.

Представник відповідача - управління освіти, позовні вимоги не визнав, просить в їхньому задоволенні відмовити. Пункт 1 ст. 40 КЗпП України, за яким позивачку звільнено з роботи передбачає можливість розірвання трудового договору з працівником в зв'язку з ліквідацією підприємства, установи , організації. В судовому засіданні доведено та підтвердженого факт ліквідації загальноосвітнього навчального закладу І-ІІІ ступенів № 5 на підставі рішення Олександрійської міської ради № 482 від 25 червня 2004 року.

Під час здійснення вивільнення позивачки управлінням освіти неухильно дотримано встановлену процедуру, зокрема стосовно попередження позивачки про наступне вивільнення, неодноразові пропозиції з працевлаштування за фахом в інших навчальних закладах, підпорядкованих управлінню освіти міської ради. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року (зі змінами і доповненнями) пунктом 19 зазначено, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України суд має з'ясувати , чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація підприємства, установи, організації , скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства , що регулює вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу та чи попереджувався працівник за два місяця про наступне вивільнення.

Відповідно до пункту 20 Постанови зазначено, що в усіх випадках звільнення за п. 1 ст.

40 КЗпП України проводиться з наданням гарантій, пільг, компенсацій, передбачених главою ІІІ-А КЗпП України.

Підставою для пред'явлення позову позивачка вважає рішення Вищого Адміністративного Суду України від 18 лютого 2009 року, яким скасовано рішення Олександрійської міської ради № 482 від 25 червня 2004 року "Про ліквідацію загальноосвітнього навчального закладу І-ІІІ ступенів № 5". Проте , зазначене рішення суду не зобов'язує відновлювати ЗНЗ І-ІІІ ступенів № 5 як юридичну особу, та здійснювати навчально-виховний процес у закладі, поновлювати штат працівників тощо. Таким чином, відсутній прямий причинно-наслідковий зв'язок між рішенням Вищого Адміністративного Суду та обов'язковістю поновлення працівника на роботі .

Судом встановлено наступне.

Позивач працювала в ЗНЗ 1-Ш ступенів № 5 з 1984 р. на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи. Наказом № 394-К від 22 вересня 2004 року управління освіти Олександрійської міської Ради та наказом № 76-к від 30 вересня 2004 року по загальноосвітньому навчальному закладу 1-Ш ступенів № 5 вона була звільнена у зв'язку з ліквідацією закладу за п. 1 ст. 40 КЗпП України з 4 жовтня 2004 р. Підставою для звільнення стало рішення Олександрійської міської ради від 25.06.2004 року № 482 "Про ліквідацію загальноосвітнього навчального закладу 1-Ш ступенів № 5".

26 серпня 2004 р. вона, та ще кілька працівників ЗНЗ 1-Ш ступенів № 5 звернулись до

Олександрійського міськрайонного суду із скаргою на рішення Олександрійської міської ради від 25.06.2004 року № 482. Відділом освіти та адміністрацією ЗНЗ 1-Ш ступенів № 5 було видано накази про її звільнення. Після цього вона знову звернулась до Олександрійського міськрайонного суду із скаргою про скасування наказів № 394-К від 22 вересня 2004 року управління освіти Олександрійської міської Ради та № 76-к від 30 вересня 2004 року по загальноосвітньому навчальному закладу 1-Ш ступенів № 5.

Позивачем подана скарга н накази про звільнення 30.09.04 рр ., тобто через 8 днів після

видачі наказу управління освіти про звільнення №394-к від 22.09.04р. 1. 09. 2005 року нею замість скарги, коли та не була розглянута, було подано позовну заяву. Таким чином , вона не пропустила строк звернення до суду. Відповідно до вимог п.2 ст.121 ЦПК України позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

8 лютого 2009 року Вищим Адміністративним Судом Укра1·ни скасовано постанову

апеляційного суду Кіровоградської області від 15 серпня 2006 року, а рішення Олександрійського міськрайонного суду від 30 березня 2006 року та додаткове рішення від 12 квітня 2006 року залишено в силі. Даним рішенням Олександрійського міськрайонного суду відповідно скасовані рішення Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 25 червня 2004 року №482 «Про ліквідацію загальноосвітнього навчального закладу 1-3 ступенів №5 » та рішення цієї ж ради від 7 жовтня 2004 року N 528 «Про внесення змін до -рішення Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 25 червня 2004 року №482 «Про ліквідацію загальноосвітнього навчального закладу 1-3 ступенів №5».

Підставою для звільнення позивача були саме вищевказані рішення Олександрійської міської ради про ліквідацію закладу, відповідно і всі дії, що були здійснені з посиланням на незаконний акт, в тому числі і її звільнення , є незаконними, а тому слід визнати звільнення позивача незаконним.

В даному випадку мала місце ліквідація навчального закладу. Незважаючи на вищевказану Постанову ВАСУ, навчальний заклад в якому працювала позивач не відновлено.

При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за п.1 ст.40

КЗпП може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю , кваліфікацією, професіями. Працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи .

В даному випадку, вимога про поновлення на попередній роботі не може бути задоволена виходячи з вищевказаного.

Згідно із ст. 235 КЗпП, у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким , що не відповідає чинному законодавству , у випадках, коли це не тягне поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті. Судом приймається за основу розрахунок наданий представником відповідача, та належним до стягнення - 110800, 06 грн. - середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно із ст. 237-1 КЗпП, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі , якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В даному випадку маються усі підстави для стягнення моральної шкоди, суд визначає її розмір у 1500 грн. З відповідача слід стягнути на користь позивача 600 грн. судових витрат за послуг аудитора.

Керуючись ст. ст. 40 ч. 1 п. 1, 116, 117, 237, 237-1 КЗпП , ст. ст. 208, 209, 213- 215, 218

ЦПК, суд, -

ВИРІШИВ:

Визнати звільнення ОСОБА_1 з посади заступника директора з навчальновиховної роботи ЗНЗ І-ІІІ ступенів № 5 -незаконним.

стягнути з відділу освіти і науки Олександрійської міської ради на користь ОСОБА_1 110800, 06 грн. - середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та з них:

110800,06 грн. - заробітної плати за вимушений прогул; 1500 грн. - моральної шкоди , та

600 грн. - послуги аудитора, а усього - 112900, 06 грн.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду, або апеляційну скаргу на нього, до Апеляційного суду Кіровоградської області сторони можуть подати протягом десяти днів з дня ознайомлення з повним рішенням .

З повним рішенням сторони можуть ознайомитися 24 березня 2010 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, через Олександрійський міськрайонний суд.

Головуючий: