Справа № 22-834/10 Головуючий у І інстанції: Пахут С.О.
Категорія: 30 Доповідач: Шандра М.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого:ОСОБА_1

суддів: Шандри М.М., Гончарук Л.Я

при секретарі: Панчук І.С.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 17 листопада 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином,-

встановила:

У вересні 2008 року ОСОБА_2 звернувся до Сокальського районного суду Львівської області в інтересах малолітнього ОСОБА_4 з позовом про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 7894 грн. 24 коп. майнової шкоди, заданої злочином, який вчинив неповнолітній ОСОБА_3. В подальшому позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути солідарно з відповідачів 9708 грн. 87 коп. майнової шкоди.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 17 листопада 2009 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 8708 грн. 87 коп. матеріальної шкоди.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5 на користь держави 87 грн. 87 коп. судового збору.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_3

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що суд неповно з»ясував обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення. Вважає, що не доведено та нічим не обгрунтовано суму на придбання окулярів у розмірі 600 грн., витрати на телефонні розмови, адже їх наявність не є підтвердженням того, що кошти на оплату зв»язку використовувались саме на розмови з лікарем. Вважає, що витрати на придбання пального є перебільшені в порівнянні з реальними витратами, та позивачем не надано доказів придбання ліків на зазначену ним суму.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути на користь позивача 1604 грн.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неї майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Сокальського районного суду Львівської області від 16.09.2008 року ОСОБА_6 визнано винним і застосовано до нього примусові заходи виховного характеру у виді передачі останнього під нагляд батька ОСОБА_3 строком на 1 рік.

Розглядаючи спір та ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з відповідачів витрат на лікування потерпілого у сумі 6 581 грн. 69 коп., видатків на проїзд - 2 127 грн. 18 коп., на телефонні розмови 400 грн., на придбання окулярів 600 грн., а всього на суму 8708 грн. 87 коп. з урахування 1000 грн. які, як установлено судом, відповідачі відшкодували добровільно.

Однак, повністю погодитись з такими висновками суду не можна з таким підстав.

Відповідно до ч.2 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як убачається з матеріалів справи, зокрема представлених позивачем копій фіскальних чеків, сума витрат на лікування потерпілого становить 5203,17 грн. без урахування витрат на придбання протипростудних ліків у розмірі 288,15 грн.

Безпідставними є висновки суду щодо стягнення з відповідачів 600 грн. на придбання окулярів, оскільки згідно квитанцій виданих на ім»я ОСОБА_4, вартість замовлення окулярів становить 60 грн. 25 коп. (а.с.7) та 500 грн. (а.с.185), а відтак вказані суми підлягають відшкодуванню.

Також позивачем не доведено, факту витрат на телефонні розмови, які він здійснював з лікарем, у зв»язку з необхідністю проведення лікування, що є підставою для відмови позивачу у задоволенні вказаної вимоги.

Твердження апелянта щодо неправильного нарахування затрат на проїзд не спростовують висновків суду і в цій частині суд першої інстанції на підставі наявних у матеріалах справи належних доказів дійшов вірного висновку про те, що позивач витратив кошти на проїзд та пальне у розмірі 2127 грн. 18 коп.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення витрат на лікування потерпілого в розмірі 5203,17 грн., видатків на проїзд 2127,18 грн. та на придбання окулярів - 560 грн.25 коп.

Враховуючи те, що відповідачі відшкодували 1000 грн. завданої матеріальної шкоди, з відповідачів слід стягнути на користь позивача 6890,58 грн.

Керуючись п.3 ч.1 ст.307, п.3, п.2 ч.1 ст.309, ч.2 ст.314 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 17 листопада 2009 року змінити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 6890,58 грн. матеріальної шкоди.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5 68,90 грн. судового збору та 120 грн. на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в дохід держави.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: