Справа № 2-1333/10
Провадження № 2-1333/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2010 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С.І.

при секретарі Станько Р.О.

з участю прокурора Ружицького Р.О.

представника позивача ОСОБА_1

представників третіх осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи Львівська міська рада, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, Личаківська районна адміністрація, ЛКП «№507», ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» про визнання недійсним акту, витребування з чужого незаконного володіння частину земельної ділянки, зобов»язання про відновлення меж, шляхом перенесення огорожі, усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою, шляхом демонтажу самочинного будівництва,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_4-І.П. звернулася в суд із позовом, в установленому порядку уточнивши вимоги, про визнання недійсним акту встановлення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки, що по вул. Тракт Глинянський, 113 у м. Львові в частині визначення межі по лінії «Б-В» ; витребування з чужого незаконного володіння відповідача ОСОБА_5 самовільно захоплену в результаті самовільної зміни меж частину земельної ділянки закріпленої за будинковолодінням № 115 по вул. Тракт Глинянський у м. Львові ; зобов»язання відповідача відновити в натурі попередні межі між земельними ділянками, шляхом перенесення огорожі згідно планів технічного паспорту ; усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою належною позивачу, шляхом демонтажу самовільно збудованого туалету та демонтажу іншого самочинного будівництва, а також зобов»язання перебудови системи водовідведення.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача ОСОБА_1 пояснила, що позивачу належить 18/50 частин житлового будинку № 115 по вул. Тракт Глинянський у м. Львові, іншими співвласниками є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Відповідачі ОСОБА_5 є співвласниками сусіднього будинку № 113. На підставі акту встановлення та узгодження меж земельної ділянки від 2005 року відповідач ОСОБА_5 самовільно змінила межі земельної ділянки, захопивши частину земельної ділянки, співкористувачем якої є позивач в частині розмежування по лінії «Б-В», що не відповідає технічному паспорту. Такий акт підписав лише ОСОБА_7, без згоди решти співвласників. У звязку з чим позивач просить визнати недійсним акт, який як правочин порушує вимоги ЦК України, оскільки вчинений ОСОБА_7 під впливом помилки та за відсутності його волевиявлення. Також ставить під сумнів підпис ОСОБА_7 наявний в акті.

Враховуючи, що відповідач самовільно захопила частину ділянки закріпленої за будинковолодінням № 115 та змінила її межі, позивач просить захистити її права землекористувача та витребувати своє майно з чужого незаконного володіння ОСОБА_5, зобовязати відповідача відновити в натурі попередні межі між земельними ділянками, шляхом перенесення огорожі згідно планів технічного паспорту.

Крім цього, відповідач самовільно влаштувала на земельній ділянці позивача туалет з порушенням містобудівельних, санітарно-епідемічних вимог, та здійснює інше самочинне будівництво зведення капітальної об»ємної цегляної споруди, без дотримання ДБН, без облаштування належного водовідведення, що зумовлює потрапляння дощових і стічних вод на земельну ділянку ОСОБА_4-ОСОБА_9 звязку з чим позивач також просить зобовязати відповідача усунути перешкоди у здійсненні права користування земельною ділянкою належною позивачу, шляхом демонтажу самовільно збудованого туалету та демонтажу іншого самочинного будівництва, а також зобов»язання перебудови системи водовідведення.

Прокурор, який виступив в інтересах позивача, підтримав позовні вимоги та надав пояснення аналогічні поясненням зазначеним в позові. Просив позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з»явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи. Тому суд приймає до уваги пояснення її представника ОСОБА_10 та надані письмові заперечення, згідно яких відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та наводить такі мотиви. ОСОБА_5 є власником ? частини будинку № 113 по вул. Тракт Глинянський у м. Львові. Згідно рішення виконкому Львівської міської ради № 463 від 01.09.1977 року за будинковолодінням № 113 було затверджено обміри земельної ділянки площею 1491 кв.м. , за будинком № 115 972 кв.м. Відповідно до оскаржуваного акту меж земельної ділянки площа земельної ділянки будинку № 113 становить 1470 кв.м., тобто є меншою від фактичних обмірів затверджених рішенням. Погоджені межі між співвласниками будинків відповідали фактичному розташуванню межових знаків та узгоджені на підставі відомостей Кадастрового плану земельної ділянки, тому зміст акту відповідає чинному законодавству. Крім цього, оскаржуваний акт не є правочином в розумінні ст. 202 ЦК України, тому вимога про його скасування не передбачена серед способів захисту цивільних прав та інтересів.

Також безпідставним є твердження, що відповідач знищила межові знаки, оскільки на час проведення обмірів землі, по всій спільній межі будинковолодінь була натягнута сталева сітка. В 1989 році чоловіки сторін зняли частину сітки, яка проходила між туалетом і гаражем. В 2000 році зять позивачки ОСОБА_11 протягнув нову сітку, яку в 2009 році самовільно демонтував вже після предявлення позову до суду. У звязку з чим відповідач змушена була встановити тимчасову огорожу по тій же межі, яка існувала раніше. Відтак, відповідач не переносила самовільно огорожу, не знищувала межові знаки. Крім цього, вимога про відновлення межі земельної ділянки згідно даних технічних паспортів суперечить ст. 107 ЗК України, яка встановлює, що основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. З врахуванням наведеного, голослівними є і покликання позивача на самовільне захоплення її земельної ділянки, а відповідно відсутні підстави для витребування майна з чужого незаконного володіння.

Щодо вимог про демонтаж, відповідач зазначає, що вбиральня не є самовільним будівництвом, така в свій час успадкована разом із будинком її чоловіком, а пізніше нею. Вбиральня дійсно прилягає до споруд зведених позивачем, але таке будівництво є самочинним і Личаківська адміністрація повідомила про демонтаж цієї прибудови. Інше самочинне будівництво здійснене відповідачем є завершеним, вчинене на земельній ділянці, що в користуванні ОСОБА_5, а тому не порушує прав та інтересів позивача. Крім цього, нормами ЦК України їй не надано права на звернення з вимогами про демонтаж самовільного будівництва. У звязку з наведеним просить в позові відмовити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з»явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи. Суд приймає до уваги її заяву про розгляд справи без її участі та письмове пояснення про те, що спірні обєкти самовільного будівництва їй не належать, нею не облаштовувалися та не використовуються.

Представник Личаківської районної адміністрації ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що самочинне будівництво, яке не відповідає вимогам законодавства, підлягає демонтажу або приведенню до попереднього стану. У звязку з чим Личаківська адміністрація звернулася з окремим позовом про демонтаж самовільно зведеної відповідачем споруди. Щодо позовних вимог ОСОБА_4-І.П. пояснив, що Личаківська адміністрація не наділена повноваженнями щодо вирішення земельних питань, а з технічної документації не вбачається, що самочинне будівництво проходить по межі земельних ділянок, тому у вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Представник третьої особи Львівської міської ради ОСОБА_3 у вирішенні спору також покладається на розсуд суду.

Представник третьої особи Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області в останні судові засідання не з»явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Суд приймає до уваги його пояснення дані в ході розгляду справи про те, що в результаті перевірки Інспекцією встановлено, що ОСОБА_5 здійснює будівельні роботи з прибудови до будинку та здійснює реконструкцію санвузла на вул. Тракт Глинянський, 113, у звязку з чим прийнято рішення про демонтаж прибудови, яке на даний час не виконано.

Треті особи ОСОБА_7, ОСОБА_8, представники ЛКП «№507», ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» в судове засідання не з»явилися, хоча належним чином повідомлялися судом про час та місце розгляду справи, причин неявки не повідомляли. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши представлені по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_12 разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є співвласниками будинку № 115 по вул. Тракт Глинянський у м. Львові на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.10.1998 року (а.с.6-7). Згідно розпорядження Личаківської районної адміністрації № 530 від 09.04.2002 року затверджено висновок ЛОДКБТІ та ЕО № 87 від 25.08.1998 року «Про визначення ідеальних долей між співвласниками будинку № 115 на вул. Тракт Глинянський». Згідно технічного паспорту від 10.09.2003 року за ОСОБА_4-І.П. зареєстровано 18/50 частки будинку, за ОСОБА_8 11/50, за ОСОБА_7 21/50 частки (а.с.8,9,11).

Відповідачу ОСОБА_5 належить ? частка сусіднього будинковолодіння № 113 по вул. Тракт Глинянський у м. Львові на підставі свідоцтва про право на спадщину від 03.03.2005 року та ? частка вказаного будинку належить ОСОБА_6 (а.с.31,39).

Як вбачається з рішення виконкому Львівської міської ради № 463 від 01.09.1977 року (а.с.10,37) за будинковолодінням № 115 було затверджено фактичні обміри земельної ділянки в розмірі 972 кв.м., а за будинковолодінням № 113 1491 кв.м. Земельні ділянки не надавалися у приватну власність сторін.

Відповідно до акту встановлення та узгодження меж земельної ділянки від 2005 року, що по вул. Тракт Глинянський, 113, площа ділянки відповідача становить 1470 кв.м., що є меншою від попередньо затверджених фактичних обмірів. Вказані в акті межі, в тому числі суміжні з ділянкою по вул. Тракт Глинянський, 115 - по лінії «Б-В», відповідають кадастровому плану земельної ділянки (а.с.29,30). Відтак, з оскаржуваного позивачем акту не вбачається зміна існуючих меж земельних ділянок та захоплення частини земельної ділянки, якою користується ОСОБА_4-ОСОБА_13 позивачем не доведено як і не доведено того факту, що підпис ОСОБА_7, який міститься на акті не відповідає його підпису.

Разом з тим, оскаржуваний акт безпідставно вважається позивачем правочином, який вона просить визнати недійсним з тої підстави, що такий вчинено під впливом помилки. Так, згідно ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Акт встановлення та узгодження меж земельної ділянки не має ознак правочину, оскільки такий лише фіксує фактичне розташування межових знаків між суміжними земельними ділянками на момент здійснення замірів. Тому вимога позивача про визнання недійсним акту не відповідає способам захисту цивільних прав та інтересів особи та не може бути задоволена судом.

Також вимога про зобов»язання відповідача відновити в натурі попередні межі між земельними ділянками, шляхом перенесення огорожі згідно планів технічного паспорту не підлягає до задоволення. В ході розгляду справи позивач не довела тої обставини, що ОСОБА_5 самовільно знищила межові знаки та встановила огорожу на земельній ділянці належній будинку № 115 по вул. Трак Глинянський.

Крім цього, відповідно до ст. 107 Земельного Кодексу України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання земельної ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

Таким чином, вимога позивача про відновлення межі земельної ділянки згідно планів технічного паспорту не ґрунтується на законі. При цьому, суд звертає увагу, що згідно повідомлення Управління держкомзему у м. Львів за № 40/8/28 від 29.07.10р. інформація щодо наявності зареєстрованого правовстановлюючого документу на земельну ділянку за адресою: м. Львів, вул. Тракт Глинянський, 115 відсутня. Натомість відповідачами ОСОБА_5 виготовлено технічну документацію для складання державного акта на право спільної сумісної власності і договору оренди на земельну ділянку по вул. Тракт Глинянський, 113 у м. Львові (а.с.166-193).

Враховуючи вище наведене, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження й ті обставини, що відповідачем змінювалися межі земельних ділянок, захоплювалася частина ділянки належної позивачу. Відтак вимога ОСОБА_4-І.П. про витребування майна з чужого незаконного володіння на підставі ст. 387 ЦК України також не ґрунтується на законі та не підлягає до задоволення.

Щодо вимоги про усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою належною позивачу, шляхом демонтажу самовільно збудованого туалету та демонтажу іншого самочинного будівництва, а також зобов»язання перебудови системи водовідведення, суд враховує наступне.

Згідно доказів наданих сторонами та іншими учасниками процесу, встановлено, що як позивачем так і відповідачем здійснювалося самочинне будівництво, за що вони були притягнуті до адміністративної відповідальності. Дані обставини стверджується листами Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, розпорядженням Личаківської адміністрації № 759 від 18.11.2009р., актом ЛКП «№507» від 13.10.2009р., відповідними приписами, актами проведених перевірок, постановою по справі про адміністративне правопорушення від 09.09.2009 року (а.с.42,49,51,52,54,55,65-69,109).

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4-І.П. здійснено прибудову до літньої кухні на вул. Тракт Глинський, 115 на земельній ділянці зереєстрованій за землекористувачем без правовстановлюючого документа на землю, без дозволу Інспекції ДАБК. Відповідачем ОСОБА_5 здійснено будівельні роботи з прибудови до будинку та реконструкції санвузла на вул. Тракт Глинянський, 113 на орендованій нею земельній ділянці, на якій забороняється будь-яке будівництво, без дозволу Інспекції ДАБК.

Разом з тим, всупереч ст. 60 ЦПК України, позивачем не доведено та не представлено жодних доказів того, що самочинне будівництво здійснене відповідачем ОСОБА_5 на земельній ділянці належній ОСОБА_4-І.П. та вказаним будівництвом будь-яким чином порушені права чи інтереси позивача. На розяснення суду про обовязок позивача довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, її уповноваженим представником було зазначено про вичерпність поданих доказів та висловлено думку про можливість завершення розгляду справи.

Крім цього, суд враховує, що ст. 376 ЦК України передбачено, що правом на звернення до суду з позовною вимогою про демонтаж самочинного будівництва наділені відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування.

З огляду на викладене та враховуючи вимоги ч. 1 ст. 11 ЦПК України, за якою суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.3,10,11,60,61,169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. 11,15,16,202,376,386 ЦК України, ст.ст.107,152 ЗК України, суд, -

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи Львівська міська рада, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, Личаківська районна адміністрація, ЛКП «№507», ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» про визнання недійсним акту встановлення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки, що по вул. Тракт Глинянський, 113 у м. Львові в частині визначення межі по лінії «Б-В» ; витребування з чужого незаконного володіння відповідача самовільно захоплену в результаті самовільної зміни меж частину земельної ділянки закріпленої за будинковолодінням № 115 по вул. Тракт Глинянський у м. Львові ; зобов»язання відповідача відновити в натурі попередні межі між земельними ділянками, шляхом перенесення огорожі згідно планів технічного паспорту ; усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою належною позивачу, шляхом демонтажу самовільно збудованого туалету та демонтажу іншого самочинного будівництва, а також зобов»язання перебудови системи водовідведення відмовити за недоведеністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.ст. 294,296 ЦПК України.

Суддя: Леньо С. І.