Справа №22ц- 5192/10 Головуючий у І інстанції: Рак Л.С.
Категорія: 48 Доповідач: Шандра М.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2010 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Шандри М.М., Гончарук Л.Я.

з участю секретаря Балюк О.С.

та з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 10 лютого 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та витрат на лікування,-

встановила:

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Вирішено стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/7 частини з усіх видів його доходів щомісячно, починаючи з 01.04.2009 року до поновлення її працездатності та зміни матеріального стану сторін.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 51 грн. державного мита в дохід держави та 120 грн. за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_1 та ОСОБА_2

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду є незаконним, оскільки таке ухвалено з порушенням норм матеріального права. Зокрема зазначає, що ухвалюючи рішення суд не врахував, що розмір доходу відповідача перевищує розмір доходу позивача, також крім доходів відповідач отримує дохід від депозитного рахунку, який відкрито в банку. Суд не врахував, що позивач потребує оперативного лікування. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати щомісячно аліменти в розмірі ? частини від усіх видів доходів, а також сплатити 36000 грн. за оперативне лікування. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Апелянт ОСОБА_2 в апеляційній скарзі зазначає, що суд не врахував, що позивач окрім пенсії має дохід, розмір якого суд не з»ясував. Суд також не взяв до уваги, що розмір пенсії, яку отримує позивач є значно більшим прожиткового мінімуму, а відтак вона не є такою, що потребує матеріальної допомоги. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову позивачу у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали цивільної справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з таких підстав.

Районним судом установлено, що шлюб між сторонами розірвано 22.07.2008 року, що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. Як убачається з довідки № 3311383 від 05.02.2004 року, позивач є інвалідом ІІ групи загального захворювання та потребує оперативного лікування, що стверджується довідкою ТзОВ „Центру травматології та ортопедії від 03.03.2009 року.

Відповідно до ст.76 Сімейного Кодексу України, на яку посилається позивач, як на підставу позовних вимог, після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Задовольняючи позовні вимоги частково, районний суд правильно виходив з того, що ОСОБА_1, яка є непрацездатною, потребує матеріальної допомоги, а ОСОБА_2 може таку надавати в розмірі 1/7 частини його доходу, враховуючи міру потреби позивача та міру можливості відповідача надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів судом враховано матеріальний стан сторін, зокрема дані про дохід відповідача, який працює на шахті „Степова підземним роздавальником вибухових матеріалів, його заробітна плата за останні 6 місяців 15 926,96 грн. (а.с.62), отримує пенсію за віком, розмір якої становить 1615,31 грн.(а.с.63), та отримує з Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань м.Червонограда щомісячно страхові виплати в сумі 847,05 грн. як інвалід ІІІ групи (а.с.61). Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що районний суд прийшов до правильного висновку, що стягнення з відповідача 36 000 грн. на оперативне лікування, яке рекомендоване позивачу, та ? частини з усіх видів доходу відповідача, поставить його у скрутне матеріальне становище.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримує пенсію за віком. Відповідачем доказів про отримання позивачем інших доходів суду не надано.

Доводи апелянта ОСОБА_2 про те, що позивач не є такою, що потребує матеріальної допомоги, виходячи із змісту ч.4 ст.75 Сімейного Кодексу України, не заслуговують на увагу, оскільки зазначена стаття передбачає порядок надання допомоги одному із подружжя, що перебуває у шлюбі.

Рішення суду відповідає матеріалам справи, доказам та вимогам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, п.1 ч.1 ст.314, ст.315, ст.317 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 10 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: