Провадження №22ц-152/10
У Х В А Л А

20 січня 2010 р. Судова колегія судової палати в цивільних справах о Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка О.І.

суддів: Кутової Т.З.

ОСОБА_1

при секретарі- Фірсовій Т.В.

за участю:

позивача - ОСОБА_2

представника

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за

апеляційною скаргою

ПАТ «Банк Столиця» на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 10. 11. 2009 р., у справі за

позовом

ОСОБА_2 до ТОВ КБ Банк Столиця (далі- Банк) про стягнення збитків,

встановила:

16.07.2009 р. ОСОБА_2 звернувся з позовом до Банку про стягнення заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення.

Позивач зазначав, що відповідно до договору оренди нежитлового приміщення, укладеного 03.09.2007 р. № 1701, Банк мав сплачувати орендну плату за користування належними йому нежитловими приміщеннями площею 114, 8 кв.м. за адресою проспект Леніна № 135/2 м. Миколаєва у розмірі гривневого еквіваленту 3329 дол. США, щомісячно.

Відповідно до повідомлення Банку про припинення дії договору оренди від 04.12.2008 р. та вимог п.4.14 Договору його припинено з 04.03.2009 р.

За період з 01.01.2008 р. до 04.03.2009 р. Банк неналежним чином виконував зазначені грошові зобовязання та заборгував орендну плату у розмірі 59711 грн. 14 коп.

Посилаючись на ці обставини, позивач просив про задоволення позову, а саме, стягнення зазначеного боргу, пені у розмірі 4132 грн. 99 коп., 1700 грн. у відшкодування моральної шкоди та 697 грн. у відшкодування судових витрат.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 10. 11. 2009 р. постановлено про часткове задоволення позову.

Стягнуто з Банку на користь позивача 59711 грн. 14 коп. в рахунок заборгованості з орендної плати; 4132 грн. 99 коп. в рахунок пені та 668 грн. 44 коп. в рахунок відшкодування судових витрат.

В задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач, який змінив своє найменування на ПАТ «Банк Столиця» 25.11.2009 р., ставить питання про скасування рішення та просить ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушенням судом норм процессуального та матеріального права.

Перевіряючи законність та обгрунтованність рішення місцевого суду у межах оскарження, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 03.09.2007 р.позивач та відповідач уклали договір оренди нежитлового приміщення площею 114,8 кв.м. для розміщення в ньому банківського приміщення та здійснення діяльності відповідно до Статуту Банку.

Сторони домовились що орендна плата за користування приміщенням визначається в гривневому еквіваленті долара США, відповідно до курсу Національного Банку України на день платежу.( 3.1 договору, а.с.-6) та сплачується щомісячно на особовий рахунок орендодавця

Відповідальність за прострочення щомісячних платежів встановлена у розмірі0,1 % від суми несплаченого платежу за кожен день прострочення ( п.5.2 договору, а.с.- 8)

Крім того, сторони визначили, що при достроковому припиненні використання орендованих приміщень, орендар письмово попереджає про це орендодавця за три місяці.

При цьому, орендар не звільняється від плати за користування приміщенням до моменту передачі його орендодавцю за відповідним актом.(п. 4.3.14 договору, а.с.-8)

З наданих сторонами доказів вбачається, що за час користування орендованим приміщенням орендар сплачував на особовий рахунок орендодавця орендну плату гривнею у фіксованому розмірі, а не у відповідності до положень п. 3.1 договору.

Внаслідок цього за період з 01.01.2008 по 31.12.2008 р. недоплачено орендної плати у розмірі 5137 грн.39 коп.

Крім того, не виплачено орендної плати за три місяці після попередження про дострокове розірвання договору у розмірі 54573 грн. 75 коп.

Таким чином, не доплачено за час дії договору 59711 грн. 14 коп.

04.12.2008 р. орендар попередив орендодавця про дострокове розірвання договору в звязку з економічною недоцільністю використання орендованого приміщення.

До цієї дати орендар не посилався на наявність підстав щодо дострокового розірвання договору з інших причин, у тому числі і у звязку з непроведенням орендодавцем капітального ремонту приміщення.

26.01.2009 р. орендар, відповідно до положень п.2.4 договору склав акт-прийому передачі приміщення у технічно справному стані, а орендодавець підписав його 06.03.2009 р.

Суд повно та всебічно дослідив зазначені обставини справи і прийшов правильного висновку про доведеність порушення орендного договору, яке полягає в тому, що орендар, всупереч умовам договору про виплату орендної плати з врахуванням курсу долара США, встановленого НБУ сплачував її у фіксованому розмірі.

Внаслідок чого заборгував за період з 01.01.2008 по 31.12.2008 р. 5137 грн.39 коп.

Крім того, в порушення умов договору щодо дії договору на протязі трьох місяців після попередження про дострокове розірвання невиплачував орендну плату за цей період у загальному розмірі 54573 грн. 75 коп.

З врахуванням цих висновків судом обґрунтовано постановлено про стягнення боргу у розмірі 59711 грн. 14 коп. Також обгрунтовно, з врахуванням вимог п.5.2 договору постановлено про стягнення пені за час затримки розрахунку у розмірі 4132 грн.99 коп.

Доводи апелянта про своєчасний та повний розрахунок з орендодавцем не заслуговують на увагу, оскільки суперечать наявним доказам та вимогам договору, яким передбачено такий порядок та умови розрахунку у національній валюті, який враховує коливання курсу іноземної валюти та відповідне коригування орендної плати.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду стосовно того, що таке визначення розміру орендної влати відповідає приписам ч.2 ст. 533 ЦК України та є правомірною свободою договору.

Не заслуговують на увагу і посилання на те, що договір припинив свою дію з часу, коли позивач відмовився здійснити капітальний ремонт переданих в оренду приміщень.

Адже необхідність капітального ремонту достовірними доказами не підтверджена.

Необхідність переобладнання системи опалення чи каналізації, на яку посилався орендар, не тотожна визначенню «капітальний ремонт» і не є підставою для дострокового розірвання договору відповідно до приписів ст. 784 ЦК України.

Крім того, суд обґрунтовано не зважив на ці підстави розірвання договору, оскільки відповідач передав приміщення за двохстороннім актом у технічно справному стані, що свідчить про безпідставність посилань орендатора на необхідність капітального ремонту.

В той же час, при вирішенні спору суд не врахував вимог Закону України «Про податок з доходу фізичних осіб».

Адже відповідно до підп.9.1.2 ст. 9 зазначеного Закону, орендар є податковим агентом орендодавця нерухомого майна.

Таким чином, при виконанні рішення суду про стягнення боргу з орендаря, останній має виконати обовязок податкового агента та утримати з доходу позивача податок у розмірі 15% , перерахувавши його до бюджету.

З врахуванням встановленого рішення суду слід змінити, доповнивши його вказівкою на те, що сума боргу стягнута без врахування зазначеного податку.

В іншій частині рішення слід вважати правильним, обґрунтованим і таким, що не підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, судова колегія

ухвалила:

Апеляційну скаргу ПАТ «Банк Столиця» задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 10. 11. 2009 р. змінити.

Доповнити його резолютивну частину вказівкою на те, що сума боргу, а саме 63844 грн.13 коп. стягнута з ПАТ «Банк Столиця» на користь ОСОБА_2 без врахування податку з доходу фізичної особи.

В іншій частині рішення місцевого суду залишити без зміни.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу на протязі двох місяців може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий: О.І. Галущенко

Судді: ze:12pt;"> align="justify"> le="tag2:Times New Roman;font-size:12pt;"> size:12pt;"> tag3:12pt;"> <b align="justify"> ОСОБА_4

w Roman;font-size:12pt;"> ;<span style="tag2:Times New Roman;tag3:12pt;"> ОСОБА_1