І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 листопада 2010 року
Рівненський міський суд Рівненської області
головуючого - судді Денисюка П.Д.,
при секретарі Якимової В.В.,
з участю представника позивача - начальника юридичного відділу Рівненської філії публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ROHPA010560881 від 27 вересня 2007 року,
Позивач, звернувшись до суду з позовом до ОСОБА_2, просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ROHPA010560881 від 27 вересня 2007 року в сумі 161894,07 грн. звернути стягнення на заставлене майно, яке зазначено в договорі застави від 27 вересня 2007 року, а саме автомобіль марки «СНЕRY» модель Т11 ТIGGO, рік випуску 2007, тип ТЗ - легковий універсал, № кузова/шасі LWDB14B98D003910, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2, шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити, а також стягнути судові витрати.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений у встановленому законом порядку, заперечень проти позову не подав.
Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, а позов задоволити з наступних підстав.
Відповідно до ст. 1054 ЦК, банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Для забезпечення зобов'язань за кредитним договором 27 вересня 2007 року також був укладений договір застави, згідно якого відповідач ОСОБА_2 надав у заставу майно, яке належить йому на праві власності, а саме автомобіль марки «СНЕRY» модель Т11 ТIGGO, рік випуску 2007, тип ТЗ - легковий універсал, № кузова/шасі LWDB14B98D003910, реєстраційний номер НОМЕР_1.
Банк належним чином виконав зобов'язання щодо видачі кредиту, а відповідач ОСОБА_2 порушив зобов'язання за кредитним договором.
У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом.
Ст. 549 ЦК України передбачає, що позичальник у разі порушення зобов'язання сплачує кредитору неустойку (пеню, штраф).
На підставі кредитного договору, відповідачу були нараховані штрафні санкції.
Ст. 1050 ЦК України передбачає, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення частини позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що вимога позивача про дострокове повернення суми кредиту є законною та підлягає задоволенню.
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Укладеним між сторонами договором застави передбачено, що у випадку порушення відповідачем (позичальником і заставодавцем) зобов'язань за кредитним договором або за договором застави, відповідач зобов'язаний передати позивачу предмет застави в заклад.
Однак у порушення вказаних вимог закону та умов договору, відповідач, який не виконує зобов'язань за кредитним договором, предмет застави в заклад позивачу не передав.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення.
Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч. 1 ст.20 Закону України «Про заставу».
Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави (ч.б ст.20 Закону України «Про заставу»).
Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця.
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 161894,07 грн. слід звернути стягнення на предмет застави.
На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати.
Керуючись ст.ст.549, 611, 1054 ЦК України, ст.ст. 19, 20 Закону України «Про заставу», ст.ст.88, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд -
В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ROHPA010560881 від 27 вересня 2007 року в сумі 161894 (сто шістдесят одну тисячу вісімсот дев'яносто чотири) грн. 07 коп. звернути стягнення на заставлене майно, яке зазначено в договорі застави від 27 вересня 2007 року, а саме автомобіль марки «СНЕRY» модель Т11 ТIGGO, рік випуску 2007, тип ТЗ - легковий універсал, № кузова/шасі LWDB14B98D003910, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2), шляхом продажу вказаного автомобіля публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ, а також наданням публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 1738 (одна тисяча сімсот тридцять вісім) грн. 94 коп. в рахунок відшкодування судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду набирає законної сили відповідно до загального порядку, а саме після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий