Оріхівський районний суд Запорізької області
рішення

Іменем України

02 березня 2010 року м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Галчанського С.В.,

при секретарі Федоренко О.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

Позивач звернувся до суду з цим позовом в якому зазначає, що:

1)укладений шлюб у нього та у відповідача перший;

2)з відповідачем мають одну неповнолітню дитину, яка після розірвання шлюбу, за погодженням з відповідачем, буде проживати разом з відповідачем;

3)вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем суперечитиме його, відповідача та їх дитини інтересам, бо з відповідачем виникли непорозуміння, різні погляди на життя, втратили почуття любові та поваги один до одного, це призвело до того, що більш ніж півтора роки тому вони припинили всякі стосунки, проживають окремо, з того часу не підтримують шлюбні стосунки, шлюб існує лише формально, та зберегти його вже неможливо, просить його розірвати;

4)сплату державного мита за реєстрацію розірвання шлюбу просить покласти на нього.

У судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги з підстав, викладених в позові, наполягав на розірванні шлюбу з відповідачем. На пропозицію суду, проти примирення заперечив категорично.

У судовому засіданні відповідач проти позову не заперечувала, просила розірвати шлюб. На пропозицію суду, проти примирення заперечувала.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.

У судовому засіданні, відповідно до відомостей свідоцтва про одруження, встановлено, що сторони одружилися 29 серпня 1992 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №98.

Сторони мають одну неповнолітню дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу, за погодженням сторін, буде проживати разом з відповідачем.

Спільне життя сторін не склалося, в звязку з тим, що у позивачки та відповідача виникли непорозуміння, різні погляди на життя, втратили почуття любові та поваги один до одного, це призвело до того, що більш ніж півтора роки тому вони припинили всякі стосунки, проживають окремо, з того часу не підтримують шлюбні стосунки, шлюб існує лише формально, та зберегти його вже неможливо.

Відповідно до п.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч.1 ст.112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Таким чином, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, суд вважає що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх шлюбні стосунки неможливо, а подальше спільне життя і збереження шлюбу подружжя суперечитиме інтересам позивача, відповідача та їхніх дітей.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ст.104, ст.110, ст.111, ст.112 Сімейного Кодексу України, ст.ст.60, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 29 серпня 1992 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №98.

Сплату державного мита у розмірі 17 грн. за реєстрацію розірвання шлюбу стягнути на користь держави з позивача ОСОБА_1. Від сплати державного мита відповідача ОСОБА_2 звільнити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в двадцятиденний строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_4