Київський районний суд м. Одеси
Справа № 2-2000
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Салтан Л.В.
при секретарі Небесній О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом
Закритого акціонерного товариства «Міська страхова компанія»
та Закритого акціонерного товариства «Страхова компанія Україна»
про стягнення суми страхового відшкодування,
Закрите акціонерне товариство «Міська страхова компанія» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої майну третьої особи, в якому просить стягнути з відповідача в порядку регресу сплачену грошову суму страхового відшкодування в розмірі 15 164, 12 грн., додаткові витрати страховика в розмірі 350,00 грн. та суму витрат, повязану із зверненням до суду.
Представник позивача посилається на те, що 1 вересня 2008 року між позивачем ЗАТ «Міська страхова компанія» та ОСОБА_2 був укладений договір страхування наземного транспорту № 109/08-НТН, предметом якого є страхування транспортного засобу «Мitsubishi», реєстраційний номер НОМЕР_1.
20 грудня 2008 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «Мitsubishi», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1, який був визнаний винним у скоєнні зазначеної ДТП.
Відповідно до чинного законодавства та умов договору страхування, позивачем ЗАТ «Міська страхова компанія» був складений страховий акт № 21/01/09-К від 21 січня 2009 року, яким пошкодження, спричинені застрахованому автомобілю, з вини ОСОБА_1, визнані страховим випадком.
Станом на 18 лютого 2009 року страхове відшкодування в розмірі 40 154,12 грн. в повному обсязі сплачено ЗАТ «Міська страхова компанія» страхувальнику ОСОБА_2
Також, представник позивача звернувся до суду з заявою про залучення до участі у справі в якості співвідповідача закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», оскільки на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована за договором ОСЦПВ, який він уклав із ЗАТ «Страхова компанія «Україна».
Посилаючись на ст.ст. 993, 1191 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про Страхування», позивач просив стягнути із ЗАТ «Страхова компанія «Україна» виплачене страхове відшкодування в розмірі ліміту відповідальності страховика, а саме - 25 500 грн., за вирахуванням безумовної франшизи 510,00 грн., а всього 24 990 грн., а з відповідача ОСОБА_1 різницю між сумою сплаченого страхового відшкодування та лімітом відповідальності страховика, що склала 15 164, 12 грн.
28 вересня 2010 року представник позивача зменшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 15 164,12 грн., суму додаткових витрат в розмірі 350,00 грн. та суму судових витрат в розмірі 185,14 грн., в загальному розмірі 15 699, 26 грн., посилаючись на те, що суму у розмірі 24 990 грн. було відшкодовано відповідачем ЗАТ «Страхова компанія «Україна» позасудовим шляхом.
У судовому засіданні представник позивача уточнений позов підтримав.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив, тому суд ухвалив про заочний розгляд справи.
Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
У судовому засіданні встановлено, що 20 грудня 2008 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілю «Мitsubishi», реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобілю «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1.
Згідно постанови Київського районного суду м. Одеси від 19 січня 2009 року по справі № 3-22/2009 рік, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку .
Згідно зі ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. Відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Автомобіль «Мitsubishi», реєстраційний номер НОМЕР_1, був застрахований у ЗАТ «Міська страхова компанія», відповідно до договору страхування наземного транспорту №109/08-НТН, укладеного 1 вересня 2008 року між ОСОБА_2 та ЗАТ «Міська страхова компанія».
У звязку з чим, відповідно до платіжного доручення № 3119 від 13 лютого 2009 року та платіжного доручення № 3179 від 18 лютого 2009 року, позивачем ЗАТ «Міська страхова компанія» здійснена виплата страхового відшкодування власнику автомобіля «Мitsubishi», реєстраційний номер НОМЕР_1, у розмірі 40 154, 12 грн.
Згідно ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особня, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Також судом встановлено, що на момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ЗАТ «Страхова компанія «Україна», відповідно до укладеного між ними договору ОСЦПВ. В звязку з чим, ЗАТ «Страхова компанія «Україна» відшкодувала позивачу суму у розмірі 24 990 грн., що підтверджено відповідним платіжним дорученням № 692 від 5 липня 2010 року
Таким чином, на теперішній час невідшкодованою є сума сплаченого страхового відшкодування в розмірі 15 164,12 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1
Відповідно до п. 37.5 ст. 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, потерпілому має бути компенсована сума франшизи у повному обсязі одночасно з виплатою страховиком страхового відшкодування.
При викладених обставинах суд вважає, за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь ЗАТ «Міська страхова компанія» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 15 164,12 грн., додаткові витрати страховика в розмірі 350,00 грн. та судові витрати в розмірі 185,14 грн.
Керуючись ст.ст. 88, 213, 215, 224-226, 294 ЦПК України, ст.ст. 993, 1166, 1167, 1172, 1187 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 37 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд,
Позов Закритого акціонерного товариства «Міська страхова компанія» до ОСОБА_1 та Закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» про стягнення суми страхового відшкодування задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Закритого акціонерного товариства «Міська страхова компанія» в порядку регресу грошову суму в розмірі 15 164,12 грн. (пятнадцять тисяч сто шістдесят чотири гривні 12 коп.) відшкодованої страхової шкоди.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Закритого акціонерного товариства «Міська страхова компанія» суму додаткових витрат по оплаті вартості експертного висновку в розмірі 350,00 грн. (триста пятдесят гривень 00 коп.).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Закритого акціонерного товариства «Міська страхова компанія» судові витрати по оплаті державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 185,14 грн. (сто вісімдесят пять гривень 14 коп.).
Рішення може бути переглянуто Київським районним судом м. Одеси за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення позивачем може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий