Красилівський районний суд Хмельницької області
справа № 2-604/10
06 жовтня 2010 року м.Красилів
Красилівський районний суд Хмельницької області в складі:
головуючого - судді Федишина І.В.
при секретарі Довгалюк Е.В.,
з участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Красилові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа-Красилівської міська рада, про зобов'язання знести самовільно побудовані гаражі, що прибудовані до його частини житлового будинку, визначення порядку користування земельною ділянкою, встановлення межових знаків між земельними ділянками, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, стягнення моральної шкоди, -
У травні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом.
На обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що рішенням Кремлівського районного суду від 16.05.2005 між ним та відповідачем проведено розподіл спадкового будинковолодіння №12 по провулку Корольова в м.Красилові. Будинковолодіння, що належить йому та відповідачу, розташовано на присадибній земельній ділянці площею 0,0656 га, яка до даного часу закріплена за їх померлим батьком ОСОБА_4. Відповідач не бажає в добровільному порядку провести розподіл земельної ділянки та визначити порядок її користування. З метою визначення порядку користування присадибною земельною ділянкою ОСОБА_1 звернувся до Красилівської міської ради, яка не провела розподілу земельної ділянки, а склала акт про те, що провести розподіл земельної ділянки тому, що виявлено самочинно збудовані два гаражі, які міська рада рекомендувала узаконити. Один з гаражів самочинно був побудований ще їх батьком, інший - відповідачем. Гаражами користується відповідач. Ці гаражі не дають можливості позивачу обслуговувати і підтримувати свою частину житлового будинку, заважають нормально користуватися присадибною земельною ділянкою. Відповідач чинить ОСОБА_1 перешкоди в користуванні частиною земельної ділянки, на якій розташована його частина будинку, не бажає добровільно знести самочинно збудовані гаражі та визначити порядок користування земельною ділянкою. Протиправні дії відповідача ОСОБА_3 завдають йому моральної шкоди, яку він оцінює в 1600 грн. Просить суд зобов'язати відповідача ОСОБА_3 знести самочинно збудовані гаражі, визначити порядок користування земельною ділянкою між ним та відповідачем відповідно до висновку спеціаліста, виділивши йому в користування частину земельної ділянки площею 0,0295 га, залишивши для ОСОБА_3 право проходу по частині його земельної ділянки; залишити в користуванні ОСОБА_3 іншу частину присадибної земельної ділянки, залишивши позивачу право проходу по цій частині; зобов'язати Красилівську міську раду встановити межові знаки між земельними ділянками, наданими йому з відповідачем у користування; зобов'язати відповідача не чинити йому перешкод у користуванні його присадибною земельною ділянкою; стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 1600 грн, та судові витрати.
Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали.
Відповідач позов не визнав, надав до суду письмові заперечення, згідно яких вважає, що позивач не надав доказів щодо реєстрації права власності або права користування частиною спірної земельної ділянки, а тільки власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, тому позивач не має права звертатися з позовом про зобов'язання знести самовільно побудовані гаражі, визначення порядку користування земельною ділянкою, усунення перешкод у користуванні нею. Також вважає, що є необгрунтованими вимоги позивача щодо усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою тому, що на даний час у складі спірної земельної ділянки частки позивача не визначено. Відповідач вважає безпідставними твердження позивача щодо самочинного будівництва спірних гаражів та вимоги про їх знесення, оскільки згідно чинного на момент побудови гаражів законодавства вони можуть бути знесені за рішенням виконавчого комітету міської ради, а такого рішення не було, а також пройшов строк позовної давності для звернення позивача до суду з вимогою про знесення самочинно збудованих гаражів. Просить застосувати строк позовної давності до вимог позивача щодо знесення спірних гаражів та відновити в позові. Також ОСОБА_3 просить не брати до уваги висновку спеціаліста про розподіл земельної ділянки, оскільки в даному випадку повинна
бути проведена будівельно-технічна експертиза. Вважає, що необхідно відмовити також у відшкодуванні позивачу моральної шкоди, оскільки він не надав жодних доказів, які б підтверджували факт заподіяння йому такої шкоди.
Представник третьої особи - Красилівської міської ради в судове засідання не з'явилася, надіслала клопотання про розгляд справи без участі представника міської ради.
Особи, які беруть участь у справі, не заперечили щодо розгляду справи у відсутності представника третьої особи.
Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.
Так, рішенням Красилівського районного суду від 16 травня 2005 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розділено домоволодіння по провулку Корольова, 12 у м.Красилові, визнано за ОСОБА_1 право власності в житловому будинку з надвірними будівлями на 45/100 його частин, за ОСОБА_3 - 55/100 частин будинку. Відповідно до витягу Красилівського районного бюро технічної інвентаризації від 19.08.2006 за ОСОБА_1 у спільній частковій власності рахується 45/100 будинку № 12 по провулку Корольова м.Красилова. У відповідності до ст.182 Цивільного кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно стст.2, 3, 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх - обтяжень" в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, обов'язковій державній реєстрації підлягає право власності на нерухоме майно; нерухоме майно, нерухомість - це земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці (будівля, споруда тощо), переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Сторонами в справі не надано доказів про реєстрацію за ними прав власності на будь-які інші об'єкти, розташовані на спірній земельній ділянці по провулку Корольова,12 у м.Красилові, крім житлового будинку.
Відповідно до ст.376 Цивільного кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил; особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Враховуючи, що сторонами не надано доказів будівництва гаражів на спірній ділянці відповідно до правил та норм, що діяли на момент їх зведення, слід визнати їх самочинним будівництвом. Зазначене підтверджується й ~ матеріалами інвентаризаційної справи: планом земельної ділянки в м.Красилові по пров.Акад.С.Корольова,12, складеним у 1971 році для передачі її під забудову в безстрокове користування ОСОБА_4, на якому гаражі відсутні, а зазначені тільки житловий будинок та сарай, оціночним актом домоволодіння на цій земельній ділянці від 20.03.1975, в якому зазначені житловий будинок, сарай та погріб; актом поточних змін будинковолодіння від 28.12.1977, що знаходиться в інвентаризаційній справі на спірне будинковолодіння, в якому зафіксовано збудовані веранди, погріб та сарай. Крім того, з моменту набуття права власності позивачем за рішенням Красилівського районного суду від 16.05.2005 на частину домоволодіння пройшло більше трьох років, а згідно сгст.257, 261, 267 Цивільного Кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Аналогічна позиція висловлена й у п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ". Враховуючи зазначене, те, що відповідач заявив про застосування позовної давності, сплив позовної давності в спорі щодо зобов'язання відповідача знести самочинно збудовані гаражі слід визнати окремою підставою для відмови у цій частині позову.
Відповідно до ст.377 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для іх обслуговування; якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Враховуючи, що в рішенні Красилівського районного суду від 16.05.2005 не зазначено розмірів земельних ділянок, які перейшли до набувачів ОСОБА_4 разом з частиною житлового будинку та споруд, слід визнати, .
що до них перейшло право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлями та спорудами на ній, збудованими у передбаченому законом порядку та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.
Відповідно до стст.86, 89, 120, 125, 126, 131 Земельного Кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність); право спільної власності на землю посвідчується державним актом на право власності на землю; у спільній сумісній власності можуть перебувати земельні ділянки співвласників жилого будинку; володіння, користування та розпорядження такою земельною ділянкою здійснюються за договором або законом; співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки; поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом: при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод: міни, дарування, успадкування та інших; при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди; право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації; приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.
Враховуючи викладене та те, що за рішенням Красилівського районного суду від 16.05.2005 до позивача та відповідача внаслідок успадкування перейшло право спільної сумісної власності на частину земельної ділянки, яка знаходиться по провулку Корольова,12 в місті Красилові, яка зайнята житловим будинком, сараєм та погребом та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування, зазначені громадяни, однак, права власності на цю земельну ділянку не набули, оскільки не отримали документа, що посвідчує право власності (державний акт на право власності на землю) та не провели його державної реєстрації, а тому не можуть приступити до використання земельної ділянки, в тому числі й ставити питання про визначення порядку користування спірною земельною ділянкою, встановлення межових знаків та усунення перешкод у користуванні частиною земельної ділянки. У задоволенні позовних вимог у цій частині позивачу також необхідно відмовити.
Враховуючи, що судом відмовлено позивачу в задоволенні основних позовних вимог, не підлягає задоволенню й вимога про відшкодування моральної шкоди.
Висновки суду, зроблені при вирішенні даного спору, підтверджуються й позицією Верховного Суду України, висловленою в пп.18, 18-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ".
Керуючись сгст.182, 257, 261, 267, 376, 377 ЦК України, стст.86, 89, 120, 125, 126, 131 Земельного Кодексу України, сгст.2, 3, 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", пп.27,18,18-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", стст.10, 11, 60, 81, 88, 212-215, 294 ЦПК України, суд
У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - Красилівська міська рада, про зобовязання знести самовільно побудовані гаражі, що прибудовані до його частини житлового будинку, визначення порядку користування земельною ділянкою, встановлення межових знаків між земельними ділянками, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, стягнення моральної шкоди та судових витрат, відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Хмельницької області через Красилівський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення в повному обсязі складене 08 жовтня 2010 року.

Суддя