Справа № 2-138/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2010 року

Чигиринський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючої - судді Ткаченко С.Є.

при секретарі - Пахомовій Н.І.,

з участю позивача - ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чигирині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Суботівська сільська рада, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання права власності на земельну ділянку

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що відповідач є асником земельної ділянки в розмірі 0,265га, на якій знаходиться домоволодіння за ресою: с.Суботів, вул.Комсомольська, 16, на підставі державного акту на право риватної власності на землю серії ЧР № 18-15-8 від 27.05.1997 року.

16.01.1998року відповідач подарував домоволодіння та земельну ділянку рловій С.П., яка державний акт на право приватної власності на землю не готовляла.

03.11.1999року ОСОБА_3 продала належне їй домоволодіння ОСОБА_4, яка 0.03.2003 року подарувала вище вказане домоволодіння їй.

Коли вона в цьому році намагалася приватизувати дану земельну ділянку, то ясувалося, що її власником залишився відповідач, оскільки наступні власники моволодіння державні акти на земельну ділянку гне виготовляли.

Згідно ч.І ст.120 ЗК України до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

У зв'язку з тим, що, придбавши будинок, вона не може оформити своє право власності на земельну ділянку, на якій він розміщений, то просить визнати за нею право власності на вказану земельну ділянку, що рахується за відповідачем.

В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги і прохала їх задовольнити, пояснивши суду, що в 2003 році їй подарували будинок і вона не знала, що земельна ділянка, на якій він розташований, приватизована іншою особою.

Дізналася вона про це, коли вирішила її приватизувати.

Оскільки вона не в змозі переоформити земельну ділянку на своє ім'я, так як вона рахується за відповідачем, то просить визнати за нею право власності на дану землю.

Відповідач позов визнав та пояснив суду, що всі документи на відчуження будинку і земельної ділянки оформляла дружина і йому невідомо було про те, що земельна ділянка до цього часу рахується за ним.

Землю він віддав і вважає, що вона належить позивачці.

Представник третьої особи - Суботівської сільської ради в судове засідання не з'явився, надіславши до суду листа про розгляд справи без участі представника сільської ради та вказавши, що вони не заперечують, щоб власником земельної ділянки було визнано позивачку.

Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання також не з'явилися.

Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов І підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, відповідач мав на праві І власності земельну ділянку в розмірі 0,265га на підставі державного акту на право

приватної власності на землю серії ЧР № 18-15-8 від 27.05.1997року.

На даній земельній ділянці розташований будинок з надвірними спорудами за

адресою: с.Суботів, вул.Комсомольська, 16.

Відповідно до договору дарування будинку від 16.01.1998 року та договору шарування земельної ділянки від 16.01.1998 року, відповідач подарував належний йому будинок і земельну ділянку ОСОБА_3

В договорі дарування земельної ділянки від 16.01.1998 року зазначено, що невід'ємною частиною договору є державний акт на право приватної власності на землю.

Однак, як встановлено судом, ОСОБА_3 вказаний державний акт не виготовила, у зв'язку з чим земельна ділянка залишилась рахуватися за відповідачем.

Згодом, а саме 03.11.1999 року, ОСОБА_3 продала будинок ОСОБА_4, яка, в свою чергу, подарувала його позивачці, що підтверджується договором дарування будинку від 10.03.2003 року.

Таким чином позивачка набула право власності на вище вказане домоволодіння.

А, як передбачено ч.І ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на силий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності чи користуванні

іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти.

До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Також відповідно до ч.І ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі га на умовах, встановлених для попереднього землевласника..

Виходячи з цього, суд, оцінюючи зібрані дбкази в їх сукупності, вважає можливим визнати за позивачкою право власності на дану земельну ділянку.

На підставі викладеного і, керуючись ч.І ст.120 ЗК України, ч.І ст.377 ЦК України, ст., ст. 10, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку шощею 0,265га, розташовану за адресою: с.Суботів, вул.Комсомольська, 16 Іигиринського району, що належала ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області іротягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка може іути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Г оловуюча