Справа .№22ц-91/10 Головуючий у І інстанції: Адамович М.Я.
Категорія: 30 Доповідач: Шандра М.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2010 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Шандри М.М., Гончарук Л.Я.

при секретарі: Глинському О.А.

з участю: представника позивача ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_2,

представників ДП „Львіввугілля ОСОБА_3, територіального

управління Держгірпромнагляду по Львівській області ОСОБА_4,

голови Острівської сільської ради ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами представника ДП "Львіввугілля" та ОСОБА_6 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 03 вересня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ДП "Львіввугілля", треті особи Територіальне управління Держнаглядохоронпраці України по Львівській області, Острівська сільська рада, ОСОБА_7 районна державна адміністрація, державне управління екологічної безпеки про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

встановила:

У травні 2006 року позивач звернувся до Сокальського районного суду Львівської області з позовом до ДП "Львіввугілля", треті особи Територіальне управління Держнаглядохоронпраці України по Львівській області, Острівська сільська рада, ОСОБА_7 районна державна адміністрація, державне управління екологічної безпеки про стягнення матеріальної та моральної шкоди. В обгрунтування позовних вимог зазначав, що його будинок пошкоджено внаслідок ведення шахтою "Червоноградська" ДП "Львіввугілля" робіт по видобутку вугілля, а саме відбувалась осадка грунту, через що будинок починаючи з 1988 року став руйнуватись.

Просив стягнути 43 307, 27 грн. завданої матеріальної шкоди та 1700 грн. моральної шкоди, в подальшому уточнив позовні вимоги та просив стягнути матеріальну шкоду, 8000 грн. моральної шкоди, 600 грн. витрат на правову допомогу, 1503, 36 грн. витрат за проведення експертизи.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 03 вересня 2009 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ДП "Львіввугілля" в користь ОСОБА_6 24 701 (двадцять чотири тисячі сімсот одну) грн. на відшкодування нанесеної йому шкоди у вигляді пошкодження та суттєвого зниження відповідачем цінності його будинку по вул.Зеленій,3 в с.Острів Сокальського району Львівської області.

Стягнуто з ДП "Львіввугілля" в користь ОСОБА_6 1700 (одну тисячу сімсот) грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ДП "Львіввугілля" в користь ОСОБА_6 судові витрати по справі: 600 (шістсот) грн. витрат на правову допомогу та 1503,36 (одну тисячу п"ятсот три) грн. витрат за проведення експертизи.

Рішення суду оскаржили ДП "Львіввугілля" та ОСОБА_6.

В апеляційній ДП "Львіввугілля" зазначає, що рішення суду є незаконним. Суд не врахував, що позивач не отримав дозволу на будівництво будинку від органів держтехнагляду і згідно свідоцтва на забудову садиби, яке видано позивачу ОСОБА_7 райвиконкомом від 09.06.1971 року, будинок слід було будувати з цегли, а фактично його збудовано зі шлаку. Враховуючи те, що відсутні відповідні дозволи, вважає таке будівництво самочинним. Оскільки відсутня вина відповідача у завданні матеріальної шкоди, суд безпідставно стягнув і моральну шкоду. Вважає, що у випадку часткового задоволення вимог позивача, слід частково стягнути витрати за проведення експертизи.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову позивачу у задоволенні позовних вимог, або направити справу на новий судовий розгляд.

Апелянт ОСОБА_6 вважає рішення суду таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі зазначає, що частково незгідний з рішенням суду, а саме в частині відмови у задоволенні позову, покликаючись на те, що суд безпідставно, керуючись висновком експертизи стягнув вартість ремонтно-будівельних робіт без урахування непередбачених робіт та робіт по посиленню фундаменту. Вважає також, що суд безпідставно стягнув з відповідача моральну шкоду лише частково. Просить змінити рішення суду та задовольнити його позов повністю.

У засіданні судової колегії представник позивача уточнив, що просить стягнути з відповідача 29 810,04 грн. матеріальної шкоди (з урахуванням вартості робіт по посиленню фундаменту) та 8000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ДП "Львіввугілля" слід задовольнити частково, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва на забудову садиби ОСОБА_6 дозволено забудову ділянки рішенням Острівської сільської ради від 09.06.1971 року №10 за типовим проектом № Т-Б-02 (а.с.21). Згідно свідоцтва про право приватної власності від 18.01.1988 року, виданого на підставі рішення ОСОБА_7 райвиконкому №392 від 29.12.1987 року ОСОБА_6 являється власником будинковолодіння по вул.Зелена, 3 в с. Острів Сокальського району Львівської області (а.с.15). Таким чином, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що будівництво здійснювалось на підставі рішення Острівської сільської ради та згідно проекту, а тому не являється самочинним.

З огляду на те, що наявні правовстановлюючі документи і таке право власності ніким не оспорювалось у передбаченому законодавством порядку, безпідставними є покликання представника ДП "Львіввугілля" на те, що будівництво є самочинним і відсутня вина відповідача у завданні шкоди.

Як установлено судом, комісією від ДП "Львіввугілля" виявлено численні тріщини на фасаді будинку позивача, встановлено, що штукатурка по стінах потріскала, по кутах зафіксовано чисельні вертикальні тріщини, що стверджується актом від 04.11.2004 року (а.с.14). Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 19.05.2009 року такі пошкодження виникли від нерівномірного просідання фундаменту, що могло виникнути внаслідок ведення робіт по видобутку вугілля шахтою "Червоноградська" (а.с.66-76).

Задовольняючи позов частково, суд правильно стягнув з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 24 701 грн., як це зазначено у висновку судової будівельно-технічної експертизи від 19.05.2009 року, виходячи з того, що вимоги позивача про врахування вартості непередбачених робіт та робіт по посиленню фундаменту, є безпідставними, оскільки позивачем не представлено інженерно-конструкторські рішення щодо посилення конструктивних елементів житлового будинку позивача.

Суд першої інстанції вірно визначив суму відшкодування моральної шкоди, з"ясувавши наявність причинного зв"язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вину останнього в її заподіянні, співставивши таку з характером та обсягом страждань, яких зазнав позивач. Також судом вірно враховано тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках позивача. При цьому суд першої інстанції виходив із засад розумності, виваженості та справедливості, навівши у рішенні відповідні мотиви, що відповідає п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_6 правильних висновків суду не спростовують.

Як убачається із матеріалів справи, позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою у травні 2006 року, а тому доводи апелянта ДП Львіввугілля про те, що позивачем предявлено позов про відшкодування шкоди після спливу позовної давності, виходячи з того, що пошкодження належного ОСОБА_6 житлового будинку встановлені актом обстеження від 04.11.2004 року, є безпідставними.

Разом з тим, доводи апелянта ДП "Львіввугілля" в частині стягнення витрат за проведення експертизи підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ч.1 ст.88 ЦК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у даному випадку такою є сума 856 грн. 92 коп. Оскільки суд не застосував вимоги вказаної норми рішення суду в цій частині слід змінити, в решті рішення залишивши без змін.

Керуючись п.3 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309, ч.2 ст.314, ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Апеляційну скаргу ДП "Львіввугілля" задовольнити частково.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 03 вересня 2009 року змінити в частині стягнення витрат на проведення експертизи.

Стягнути з ДП "Львівугілля" в користь ОСОБА_6 856 грн. 92 коп. (вісімсот п"ятдесят шість грн. дев"яносто дві копійки) витрат за проведення експертизи.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

На рішення апеляційного суду може бути подано касаційну скаргу протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: