Апеляційний суд Черкаської області
Справа №22ц-924/2010 Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 37 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_3
СуддівОСОБА_4, ОСОБА_2
при секретарі з участю позивачки представника позивачки адвоката відповідача представника відповідача адвоката представника ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_9 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 29 травня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_9 про визнання права власності на ? частини домоволодіння та рухомого майна в порядку спадкування; зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7, ОСОБА_9 про визнання права власності на ? частину будинку, заслухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,

в с т а н о в и л а :

В січні 2007 року ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_9 про визнання права власності на ? частину домоволодіння та рухомого майна в порядку спадкування, посилаючись на те, що у жовтні 1956 року її мати ОСОБА_12 та батько відповідача, ОСОБА_13 фактично створили сімю без реєстрації шлюбу і проживали разом. 15 березня 2006 року померла ОСОБА_12, а 1 серпня 2006 року - помер ОСОБА_13

На час створення їх сімї вони проживали в будинку її матері в с. Пеніжкове Христинівського району, а в 1959-1960 роках за спільні кошти і спільними зусиллями побудували будинок в м. Христинівка по вул. Свердлова, 17, в якому й поселилися. У 1964 році мати продала свій будинок в с. Пеніжкове, виручені від продажу кошти вклала в будівництво господарських споруд та в поліпшення технічного стану будинку.

ОСОБА_7 вважала, що оскільки її мати та ОСОБА_13 проживали однією сімєю, разом побудували будинок та надвірні споруди, то цей будинок є їх спільною власністю, незважаючи на те, що забудовником був ОСОБА_13

Крім того, під час спільного проживання вони придбали: два автомобілі - АЗЛК-412, 1972 року випуску та ВАЗ-2121, 1991 року випуску, 5 тон вугілля, 80 листів шиферу, 1000 штук силікатної цегли і це майно також являється їх спільною власністю. До спільної власності відноситься і грошовий вклад в банку на імя ОСОБА_13, оскільки ці кошти були зароблені ними спільно.

Позивачка, посилаючись на те, що вона являється спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_12 і має право на ? вищезазначеного майна в порядку спадкування після смерті своєї матері.

У березні 2007 року до суду з позовом до ОСОБА_7 та ОСОБА_9 звернулася ОСОБА_5 про визнання за нею права власності на ? частину домоволодіння № 17 по вул. Свердлова в м. Христинівка, посилаючись на те, що вона з 1 березня 1951 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_13 і спірний будинок вони побудували разом. Вважала, що будинок є їхньою спільною сумісною власністю подружжя.

Ухвалою суду від 16 березня 2007 р. справи були обєднані в одне провадження.

Рішенням Христинівського районного суду від 29 травня 2009 р. позовні вимоги ОСОБА_7 задоволені частково, визнано за нею право власності на ? частину житлового будинку № 17 з господарськими спорудами по вул. Свердлова в м. Христинівка Черкаської області і на ? частину автомобіля АЗЛК-412, державний номер 81-08 ЧКУ, 1972 року випуску, виділивши цей автомобіль ОСОБА_9, та стягнуто з ОСОБА_9 на користь позивачки 938 грн. 74 коп. грошової компенсації за половину вартості автомобіля і 1858 грн. 78 коп. судових витрат по справі. В іншій частині її позову відмовлено. В задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено в повному обємі. Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави 138 грн. 74 коп. судових витрат по справі.

ОСОБА_9 на дане рішення подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на не дослідження належним чином всіх обставини справи, неналежну оцінку наявним у справі доказам, невірне застосування норм матеріального права, порушує питання про його скасування та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_14 або скерування справи на новий судовий розгляд.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в порядку статті 303 ЦПК України, колегія суддів судової палати приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позов та визнаючи за ОСОБА_7 в порядку спадкування право власності на ? частину домоволодіння в м.Христинівка, вулиця Свердлова, 17 та на ? автомобіля АЗЛК 412 д.н. 81-08 ЧКУ, суд виходив з того, що це майно було нажито її матірю ОСОБА_12, яка померла 15 березня 2006 року та ОСОБА_13, який помер 1 серпня 2006 року під час їхнього спільного проживання і належало їм на праві спільної сумісної власності, оскільки вони фактично створили сімю.

Відмовляючи у зустрічному позові ОСОБА_5, суд виходив з вищенаведеного, а також з того, що ОСОБА_5, перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_13, не брала участі в будівництві спірного будинку та не підтримувала стосунків з чоловіком.

Однак з такими висновками суду погодитися не можна.

Згідно статті ч.1 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Пленум Верховного Суду України в п. 20 Постанови №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» розяснив, що при застосуванні ст.74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

По справі встановлено, що ОСОБА_13 та ОСОБА_5 1 березня 1951 року зареєстрували шлюб і проживали в ІНФОРМАЦІЯ_1. Від цього шлюбу у них 24 квітня 1952 року народився син ОСОБА_9М.(відповідач по справі за первісним позовом). Рішенням виконавчого комітету Христинівського району Черкаської області № 347 від 16 травня 1955 року ОСОБА_13 надано земельну ділянку в м.Христинівка по вулиці Свердлова, 17 для будівництва житлового будинку, який побудовано в жовтні 1961 року (акт прийняття індивідуального будинковолодіння а.с. 19).

На час смерті ОСОБА_13 1 серпня 2006 року останній перебував у шлюбі з ОСОБА_5

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми , хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Одже, житловий будинок № 17 по вулиці Свердлова в м.Христинівка побудований ОСОБА_13 та ОСОБА_5 в шлюбі, а тому є їх спільною сумісною власністю подружжя в рівних частках на підставі ст. 70 СК України та ч.3 ст. 368 ЦК України

З огляду на це ОСОБА_5 має право на ? частину спірного будинку.

Згідно ч.4 п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 4 жовтня 1991 року( з послідуючими змінами) «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» інші особи, що брали участь у будівництві жилого будинку (його купівлі) не на підставі угоди про створення спільної власності, яка відповідає законодавству, вправі вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх затрат на будівництво (купівлю будинку), якщо допомогу своїх забудовнику (покупцю) вони надавали не безоплатно.

Доказів про те, що ОСОБА_12 брала участь у будівництві спірного жилого будинку не безоплатно позивачкою не надано.

Висновок суду про встановлення факту сумісного проживання ОСОБА_12 та ОСОБА_13 виходить за межі позовних вимог та ґрунтується на неправильно застосованих до спірних правовідносин нормах матеріального права, оскільки останній до своєї смерті перебував у шлюбі з ОСОБА_5

Таким чином по справі не встановлено, що ОСОБА_12 набула права спільної сумісної власності на спірне майно, а тому за позивачкою не можна визнавати право власності на нього в порядку спадкування.

Наведене свідчить, що ухвалене у справі рішення суду першої інстанції не можна визнати законним і обґрунтованим, оскільки суд до спірних правовідносин неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на це рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового відповідно до статті 309 ЦПК України про відмову ОСОБА_7 у позові та задоволення зустрічного позову ОСОБА_5

У звязку із задоволенням позову ОСОБА_15 понесені нею судові витрати підлягають стягненню з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України в рівних частках з урахуванням їх оплати позивачкою при подачі зустрічної позовної заяви та вартості відшуковуваної нею частки в майні.

Так, відповідно до технічного паспорту на житловий будинок по вулиці Свердлова, 17 в м. Христинівка його вартість становить 59 871 грн. У позовних вимогах ОСОБА_5 просила визнати за нею право власності на ? частину цього будинку. Таким чином, вона при подачі позовної заяви повинна була сплатити судовий збір у розмірі 299 грн. 35 коп. проте сплатила 51 грн. Таким чином різниця недоплаченого судового збору становить 248 грн. 35 коп.(299,35 51) і підлягає стягненню в дохід держави з ОСОБА_9 та ОСОБА_7 в рівних частках.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 задовольнити частково.

Рішення Христинівсткого районного суду Черкаської області від 29 травня 2009 року у даній справі скасувати.

ОСОБА_7 в позові відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_5 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на ? частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться по вулиці Свердлова, 17 в м.Христинівка Черкаського району.

Стягнути з ОСОБА_9 та ОСОБА_7 в дохід держави судовий збір у розмірі по 124 грн. 17 коп. з кожного та на користь ОСОБА_5 по 40 грн. 50 коп. з кожного за сплату судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи при подачі зустрічної позовної заяви.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий: підпис

Судді: підписи