КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 2-2339/2010
Провадження № 2-2339/2010 р.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.12.2010 року м.Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого по справі судді - Безпрозванного В.В.,

при секретарі судового засідання - Мізюн Р.І.,

за участю представника позивача - Мєдвінського Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою Державного підприємства «Миколаївський авіаремонтний завод «Нарп» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, виселення з гуртожитку без надання іншого житлового приміщення та стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2010 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_1 , виселення їх з зазначеного житла та стягнення з відповідачів заборгованості за житлово-комунальних послуг в сумі 4790,76 грн. та стягнення судових витрат.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказував, що гуртожиток по АДРЕСА_2 перебуває на балансі ДП «Нарп» та відповідачу ОСОБА_1 04.02.2002 року була надана кімната АДРЕСА_3 у зазначеному гуртожитку, де були зареєстровані також її діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Позивач стверджує, що з відповідачем ОСОБА_1 були припинені трудові відносини, а тому вона разом із членами своєї сім`ї підлягає виселенню. Крім того, представник позивача вказував на наявність заборгованості за житлово-комунальні послуги у сумі 4790,76 грн., які відповідачі не бажають сплачувати в добровільному порядку.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, та посилаючись на факти, наведені в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнали, вказували, що іншого житла у них не має та відповідач ОСОБА_1 була звільнена з ДП «НАРП» за власним бажанням та не сплачують житлово-комунальні послуги у зв`язку з відсутністю коштів.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засіданні не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином і своєчасно.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_2 має статус гуртожитку та перебуває на балансі ДП «Нарп» (а.с. 5). Відповідач ОСОБА_1 працювала на ДП «Нарп» та 02 квітня 2006 року була звільнена у зв`язку із закінченням трудового договору (а.с. 8). В період роботи на підприємстві відповідачу ОСОБА_1 була надана в користування кімната АДРЕСА_3 в гуртожитку, в яку 20.05.2002 року були зареєстровані відповідач та її діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 6). Разом з тим, ОСОБА_1 02.04.2006 року була звільнена з ДП «Нарп» у зв`язку із закінченням строку трудового договору (а.с. 11).

Відповідно до частини 3 ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно частин 1-3 статті 132 ЖК УРСР, сезонні, тимчасові працівники і особи, працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв`язку з роботою чи навчанням.

Інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв`язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину.

Осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частин: другій цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бут| виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення.

Крім того, згідно п. 1 ч. 2 ст. 825 ЦК України договір найму житла може бути розірваний за рішенням суду на вимогу наймодавця у разі невнесення наймачем плати за житло за шість місяців, якщо договором не встановлено більш тривалий строк, а при короткостроковому наймі - понад два рази. Відповідно до вимог ст. 826 ЦК України у разі розірвання договору найму житла наймач та інші особи, які проживають у помешканні, підлягають виселенню з житла на підставі рішення суду, без надання їм іншого житла.

Судом також враховано, що на відповідача ОСОБА_1 за час проживання в спірній кімнаті неодноразово на адресу адміністрації підприємства надходили скарги від мешканців гуртожитку з приводу систематичного порушення правил проживання гуртожитку, систематичного вживання алкогольних напоїв. Крім того, ОСОБА_1 притягувалася до адміністративної відповідальності. Зазначені обставини підтвердили допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 була вселена в гуртожиток, а саме кімнату АДРЕСА_1 в зв`язку з роботою на підприємстві і звільнена у зв`язку із закінченням строку трудового договору, доказів про наявність підстав визначених ст. 125 ЖК УРСР не надала, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача, як власника гуртожитку, обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Відповідачі, проживаючи у спірній кімнаті, не вносять оплату за житлово- комунальні послуги, внаслідок чого станом на 01.04.2010 року заборгованість становить 4790,76 грн. (а.с. 14).

Суд також вважає вимоги в частині стягнення заборгованості за житлово- комунальні послуги обґрунтованими, оскільки своїми діями щодо несвоєчасної оплати комунальних послуг відповідач порушує вимоги ст.ст.64,66,68 Житлового Кодекс) України.

В порядку ст.. 88 ЦПК України з відповідачів також підлягають стягненню судов: витрати на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10,11,209,212,214-215, 218 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Державного підприємства «Миколаївський авіаремонтний завод «Нарп» до ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, виселення з гуртожитку без надання іншого житлового приміщення та стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , 1959 р.н., ОСОБА_2 , 1985 р.н., ОСОБА_3 1986 р.н. такими, що втратили право користування житловим приміщенням гуртожитку - кімнатою АДРЕСА_1 .

Виселити ОСОБА_1 , 1959 р.н., ОСОБА_2 , 1985 р.н., ОСОБА_3 1986 р.н. з займаного приміщення - кімнати АДРЕСА_3 без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість за житлово- комунальні послуги у сумі 4790,76 грн., державне мито у розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі ЗО грн., а всього 4871 (чотири тисячі вісімсот сімдесят одну) гривню 76 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В.В.Безпрозванний