Справа №2-6028/10
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.10 року Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - Сорока О.П., за участю секретаря - Толкач Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова про зобов'язання провести перерахунок пенсії та здійснити виплату,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Червонозаводському районі м. Харкова та просив суд зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії з підвищення її на 30% мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, та провести виплати з 01.01.2006року по 31.12.2009 року.

В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що вона є пенсіонером за віком, має статус «Дітина війни», всупереч діючому законодавству з 2006 року по 2009 рік не виплачувалась доплата до пенсії в розмірі ЗО відсотків від мінімальної пенсії. Відповідач надав заперечення на позов, в яких просив суд в задоволенні позову відмовити, вважає свої дії щодо невиплати позивачу доплати до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" правомірними через невизначеність на законодавчому рівні органу на який покладено обов'язок здійснення таких виплат особам, які мають статус дитини війни, за рахунок яких коштів повинні здійснюватися ці виплати та який розмір мінімальної пенсії за віком необхідно застосовувати при обчисленні таких доплат. При цьому, відповідач зазначив про необґрунтованість доводів позову щодо застосування до спірних правовідносин ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених за цим Законом.

В судове засідання позивач та представник відповідача не з*явились, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Суд розглядає справу на підставі наявних доказів і вважає, що позов підлягає задоволенню.

Позивач має статус "Дитини війни" відповідно ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» тому, що є громадянином України та на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни їй було менше 18 років. Вказаний статус підтверджується пенсійним посвідченням № 528304 від 25.12.1998 року (а. с. 7).

Враховуючи зазначений статус позивача, вона відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Законом України „Про Державний бюджет на 2006 рік" від 20.12.2005 року дію ст. 6 зазначеного Закону на 2006 рік зупинено.

Законом України „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет на 2006 рік" від 19.01.2006 року, до статті 110 Закону України „Про Державний бюджет на 2006 рік" було внесено зміни, якими встановлено, що пільги дітям війни, передбачені ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" у 2006 році запроваджуються поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Проте, у 2006 році пільги, встановлені ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" запроваджені не були.

Закони України „Про Державний бюджет на 2006 рік" від 20.12.2005 року та „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет на 2006 рік" від 19.01.2006 року неконституційними не визнані та діяли протягом 2006 року.

Таким чином, відповідно до вищезазначених Законів, у відповідача не було підстав нараховувати та сплачувати позивачеві доплату до пенсії, передбачену ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни", оскільки до 19.01.2006 року дію зазначеної норми було зупинено, а потім передбачені нею виплати не запроваджені.

Відповідно п.12 ст.71 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2007 рік» статтю 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст. 111 цього Закону, було зупинено на 2007 рік. Рішенням Конституційного суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року визнано неконституційним вищевказане положення п.12 ст.71 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2007 рік», тобто втратило чинність. Тому, з 09.07.2007 року відповідач мав діяти у відповідності ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», нараховувати та здійснювати відповідні доплати.

Відповідно до п.п.41 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" було закріплено, що дітям війни повинні виплачуватись надбавки до пенсії, встановлені для учасників війни. Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп/2008 року визнано неконституційним положення п.п.41 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що з 22.05.2008 року УПФУ в Червонозаводському районі м. Харкова мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", нараховувати та здійснювати позивачу доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Що стосується вимог позивача про зобов"язання відповідача виплачувати йому за період 2009року щомісячну надбавку до пенсії в розмірі 30%о мінімальної пенсії за віком, суд вважає такі вимоги обґрунтованими, виходячи із наступного.

Законом України "Про Державний бюджет на 2009 рік" дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей" не зупинено, тому виплати повинні проводитись відповідно до розмірів державних соціальних гарантій, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними законами України, Законом України "Про Державний бюджет", нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України.

Згідно ст. 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідач в своїх запереченнях зазначав, що відповідно п.8 Положення «Про пенсійний фонд України» та ст.72 Закону України «Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року кошти Пенсійного фонду не включаються до Державного бюджету, а щороку затверджуються Кабінетом міністрів України.

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення Про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2002 року за №121/2001 і здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України " Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Таким чином, обов'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" покладено на УПФУ в Червонозаводському районі м. Харкова, за місцем проживання позивача.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Таким чином, доводи відповідача, в частині неврегульованості на законодавчому рівні порядку здійснення доплат особам, які мають статус дітей війни, а також відсутності коштів, не може бути підставою для їх нездійснення або відмови в задоволенні позову.

Щодо доводів стосовно відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", суд зазначає, що за чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Оцінюючі доводи відповідача, що згідно постанови Кабінету міністрів України № 530 від 28.05.2008 року дітям війни підвищення до пенсії провадиться у розмірах: з 22 травня - 48,10 грн, з 1 липня - 48,20грн., з жовтня - 49,80 грн., суд вважає, що при перерахунку пенсії слід керуватися Законом України "Про соціальний захист дітей", тому що він має вищу юридичну силу перед Постановою КМУ.

При зверненні до суду строки позовної давності тривалістю в три роки, передбачені ст.257 ЦК України, не порушені.

Відповідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог, тому вважає, що відповідач повинен провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12. 2009 року з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком, з розрахунку, встановленого ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов*язкове пенсійне страхування» та здійснити її виплату з урахуванням виплачених сум.

Судові витрати по справі підлягають стягненню у відповідності до ч. 2 ст. 88 ЦПК України.

Керуючись 10, 11, 60, 212, 214-215 ЦПК України, ст. 64, 124, 152 Конституції України, ст.ст. З, 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного Фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова в частині нарахування пенсії ОСОБА_1 незаконними.

Зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком, з розрахунку, встановленого ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов*язкове пенсійне страхування» та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12 2009 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з Управління Пенсійного фонду України в Червонозаводському районі витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 37 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в апеляційний суд через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.П. Сорока