Справа № 2-373/2010р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2010 року Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Мазурчака А.Г.

за участю секретаря Ліщишеної Н.М.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тиврів справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Тиврівської райдержадміністрації про стягнення недоплаченої допомоги на оздоровлення та компенсації за шкоду , заподіяну здоров»ю внаслідок встановлення інвалідності ,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій вказуєю що він учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, інвалід II групи, І категорія.

Відповідно до ст. 48 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС інвалідам другої групи щорічно виплачується допомога на оздоровлення в розмірі п»яти мінімальних заробітних плат.

Однак , в 2008-2009р.р. допомога на оздоровлення йому виплачена у розмірі по 90 грн. за кожний рік як інваліду III групи.

Крім того, до ст. 48 даного Закону інвалідам другої групи встановлена одноразова компенсація в розмірі 45 мінімальних заробітних плат.

Однак компенсація за шкоду, заподіяну здоров»ю внаслідок встановлення інвалідності третьої групи йому нарахована в розмірі 284, 40 грн.

Посилаючись на мінімальну заробітну плату відповідного року вважає, що йому не доплачено допомогу на оздоровлення за 2008 р. - 2009 р. в сумі 5510грн. Розмір невиплачено компенсація за шкоду , заподіяну здоров»ю внаслідок встановлення інвалідності II групи склав 38820 грн. ( 869грн. х45- 284, 40грн. )

Просить стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Тиврівської районної державної адміністрації недоплачену допомогу на оздоровлення за 2008-2009р.р. в сумі 5510грн. та недоплачену компенсацію за шкоду , заподіяну здоров»ю внаслідок встановлення інвалідності II групи - 38820 грн..

В ході судового розгляду позивач позовні вимоги уточнив, просить стягнути недоплачену компенсацію за шкоду , заподіяну здоров»ю внаслідок встановлення інвалідності II групи в сумі 20415,60 грн. , так як розмір мінімальної заробітної плати з 01.10.2007 року становив 460,00 грн., а отже недоплачена компенсація склала 20415,60 грн. ( 460грн. х 45 грн. - 284,40 грн.) та недоплачену допомоги на оздоровлення за 2008-2009р.р. в сумі 5420грн. ( в т.ч. за 2008р. - 2485грн. ( 515грн. х 5-90грн) ; 2009р. - 2935грн. ( 605х5-90грн.)).

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали повністю, просять позов задоволити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, посилаючи на обставини , викладені в приєднаних до справи письмовому запереченні, за якими, компенсаційні виплати за ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виплачується в порядку та в розмірах , встановлених КМУ ( ст. 62 даного Закону). Відповідно до ст. 63 даного Закону фінансування витрат , пов»язаних з його реалізацією здійснюється за рахунок державного бюджету . Згідно ст. 51 БК України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов»язання та провадять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань. За статтею 87 БК України видатки на державні програми з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок її дії, здійснюється за рахунок державного бюджету в межах обсягів призначень , передбачених у Державному бюджеті України.

Згідно з бюджетними призначеннями КМУ визначено розмір допомог та компенсацій ( Постанова КМУ №836 від 26 липня 1996р. "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи") .

Представник залученого до справи як третя особа на стороні відповідача ГУ Державного казначейства у Вінницькій області в судове засідання не з»явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Просить справу розглянути у його відсутності.

Суд, вислухавши осіб, що беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення , виходячи з наступного.

ОСОБА_1 - учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, інвалід другої групи внаслідок захворювання , пов»язаного з участю в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС , дана група інвалідності йому встановлена 02.10.2007р., що стверджується посвідченням , довідкою МСЕК.

Згідно з постановою КМУ №836 від 26 липня 1996р. "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" , постановою КМУ №562 від 12.07.2007р. « Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи « позивачу, як інваліду III групи внаслідок аварії на ЧАЕС за 2008р.-2009р. виплачено по 90 грн . за кожний рік та нараховано компенсацію за шкоду, заподіяну здоров»ю внаслідок встановлення інвалідності другої групи в розмірі 284, 40 грн. Компенсацію за шкоду, заподіяну здоров»ю , внаслідок встановлення інвалідності третьої групи він не отримував.

Однак, відповідно ст.48 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" розмір щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 групи складає 5 мінімальних заробітних плат, одноразова компенсація за шкоду, заподіяну здоров»ю внаслідок встановлення інвалідності третьої групи становить 45 мінімальних заробітних плат.

Згідно ч.2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування , їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб , що передбачений Конституцією України .

Згідно з п. 28 розділу II « Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України від 28 грудня 2007 року N 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» статтю 48 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" викладено у новій редакції, якою передбачено, що одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Однак рішенням Конституційного Суду України від 22. 05. 2008року № 10 рп / 2008 ( справа №1-28 /2008) даний п. 28 розділу II « Внесення змін до деяких законодавчих актів України « Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визнано таким , що не відповідає Конституції України .

Згідно ч.2 статті 152 Конституції України закони , що визнані неконституційними , втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність..

Відповідно до частини 3 статті 8 Конституції України - норми Конституції є нормами прямої дії. Частиною 2 тієї ж статті 8 визначено, що Конституція України має найвищу юридичну силу, а відповідно до частини 2 статті 150 Конституції України - рішення які ухвалює Конституційний Суд України є обов'язковими до виконання на території України, є остаточними і не можуть бути оскаржені.

Таким чином, редакція статті 48 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" до прийняття змін Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007р. №107-//І відновлена.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно частини 4 статті 8 Цивільного процесуального кодексу України, у разі невідповідності нормативно - правового акта закону України або міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує акт законодавства, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму ВСУ "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" №9 від 1.11.1996р. судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти державного чи іншого органу ( в т.ч. постанови КМУ) підлягають оцінці на відповідність як Конституції так і закону . Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню , не відповідає чи суперечить законові, суд зобов"язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Крім того згідно ст..67 даного Закону конкретні розміри компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зростання мінімальної заробітної плати.

З дня прийняття Постанови КМУ №836 від 26 липня 1996р. "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" розмір мінімальної заробітної плати неодноразово підвищувався.

Вимоги ст..62 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", згідно якої КМУ визначає порядок роз'яснення застосування даного закону , не спростовує вимог чинної ст..48 даного Закону, якою передбачено конкретні розміри таких виплат..

Крім того, компенсації, право на які передбачено законом, є додатком до основних джерел існування, необхідною складовою конституційного права на забезпечення життєвого рівня ( ст.,48 Конституції України), звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

Відповідно до ст.. 76 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 01.10.2007рік становив 460 грн.

Згідно із ст. 59 Закону України від 28 грудня 2007 року N 107-//І «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» з 1.01.2008р. розмір мінімальної заробітної плати визначено 515 грн., з 1.04.2008р. -525грн., з 1.10.2008р. - 545 грн., з 1.12.2008р. -605 грн.

Згідно довідки відповідача від 23.06.2010р. №05-20/1179 допомога на оздоровлення в розмірі по 90 грн. за 2008р.-2009р. позивачу виплачена в січні 2009р. .

Розмір мінімальної зарплати для обчислення щорічної допомоги на оздоровлення визначається на момент її виплати ; виплата одноразової компенсації, за шкоду заподіяну здоров»ю здійснюється з мінімальної заробітної плати , яка склалась на момент встановлення інвалідності ( ст. 48 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Згідно ст.. 11 ЦПК України суд справу розглядає в межах заявлених вимог.

Таким чином , за 2008р. стягненню підлягає недоплачена допомога на оздоровлення в сумі 2485грн. (515грн. х5-90грн) ; 2009р. - 2935грн. ( 605х5-90грн.)); недоплачена компенсація за шкоду , заподіяну здоров»ю внаслідок встановлення інвалідності II групи - 20415,60 грн. (460грн. х45 грн. - 284,40 грн.).

Відповідно до чинної ч.5 ст. 48 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення.

Керуючись ст..ст.. 10; 11; 60; 80, 81, 212-215 України, ст..8, 22 ,48 Конституції України, ст..48 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991р. ,-

постановив:

Позов задоволити.

Стягнути Управління праці та соціального захисту населення Тиврівської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 недоплачену допомогу на оздоровлення за 2008-2009р.р. в сумі 5420грн. та недоплачену компенсацію за шкоду , заподіяну здоров»ю внаслідок встановлення інвалідності II групи в сумі 20415,60 грн. . та судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120 грн.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Тиврівської державної адміністрації судовий збір 258, 35 грн.

Заява про апеляційне оскарження постанови може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд протягом десяти діб з дня виготовлення постанови в повному обсязі, апеляційна скарга протягом двадцяти діб з дня подання заяви про апеляційне оскарження в такому ж порядку.

Головуючий А.Г. Мазурчак

Тиврівський районний суд Вінницької області

м. Тиврів, вул. Шевченка, 3, 23300, (04355) 2-10-94