Рівненський міський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

З листопада 2010 року м. Рівне

Рівненський міський суд

Головуючий Цвіркун О.С.

при секретарі Власюк О.В,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача, АТ «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до

ОСОБА_2, Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в

особі філії Північно-Західного регіонального управління «АТ «Банк «Фінанси та кредит»

про визнання недійсною ОСОБА_6 угоди № 1 від 15.05.2008 року до кредитного

договору № Ф1-07/56145-89 від 07.09.2007 року,

встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання недійсною ОСОБА_6 угоди № 1 від 15.05.2008 року до кредитного договору № Ф1-07/56145-89 від 07.09.2007 року.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_5 посилається на те. що 07 вересня 2007 року між її чоловіком, ОСОБА_2,( Відповідач 1), та АТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі філії «Північно-західне регіональне управління «АТ «Банк «Фінанси та кредит», (Відповідач 2), було укладено кредитний договір № Ф1-07/56145-89.

Пунктами 2.1. та 4.1. кредитного договору № Ф1-07/56145-89 визначено, що банк надає Відповідачу 1 у строкове платне користування на умовах забезпеченості кредитні ресурси в сумі 100 000,00 доларів США з оплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,75% річних.

Під час укладання між Відповідачами основного кредитного договору ними було в повному обсязі дотримано вимоги ст. 65 Сімейного кодексу України та отримано згоду позивачки на укладення кредитного договору № Ф1-07/56145-89 від 07.09.2007 р.. оскільки даний договір укладений на значну суму та виходить за межі дрібного побутового.

В подальшому, 15 травня 2008 року, між ОСОБА_2 та АТ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено ОСОБА_6 угоду № 1 до зазначеного вище кредитного договору. ОСОБА_6 угодою № 1 було внесено зміни до двох пунктів кредитного договору, 2.1. та 4.1.. які відносяться до істотних умов Договору, та змінено розмір відсоткової ставки за користування наданими кредитними коштами з 12,75% річних на 14.75% річних. Зазначає, що оскільки зміна відсоткової ставки по кредитному договору відноситься до зміни істотних умов договору, відповідачі були зобов'язані поставити її до відома про укладення даної ОСОБА_6 угоди № та отримати її письмову згоду.

Представник позивачки, ОСОБА_1, в судовому засіданні позовні вимоги своєї довірительки підтримав в повному обсязі, додатково пояснив, що положення ст. 65 Сімейного кодексу України, на які посилається сторона у позові, стосуються не лише порядку розпорядження майном, а й порядку укладення договорів, зміст яких за взятими на себе зобовязаннями виходить за межі дрібного побутового. Оскільки збільшення відсоткової ставки по кредитному договору № Ф1-07/56145-89 від 07.09.2007 року, що є однією із істотних умов кредитного договору, призвело до значного збільшення обсягу відповідальності Відповідача 1 перед Відповідачем 2 за рахунок значного збільшення нарахованих відсотків та пені за несвоєчасну оплату відсотків. ОСОБА_6 угода № 1 від 15.05.2008 року виходить за межі дрібного побутового правочину, а тому згідно положень ч. 2 ст. 65 Сімейного кодексу України, сторони перед її укладенням повинні були отримати письмову згоду ОСОБА_5 на укладення оспорюваної ОСОБА_6 угоди № 1 від 15.05.2008 р.

Представник відповідача 1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, позовні вимоги в судовому засіданні визнав повністю. ОСОБА_6 пояснив суду, що його довіритель несвідомо недотримався вимоги ч. 2 ст. 65 Сімейного кодексу України щодо необхідності отримання письмової згоди дружини на укладення ОСОБА_6 угоди № 1 від 15.05.2008 року до Кредитного договору № Ф1-07/56145-89 від 07.09.2007 р., оскільки на момент укладення оспорюванного правочину не звернув увагу на те, що збільшення відсоткової ставки по кредитному договору являється істотною зміною умов кредитного договору. Представник ОСОБА_2 погодився із поясненнями представника позивачки, ОСОБА_1

O. В., в тій частині, що збільшення відсоткової ставки по кредитному договору призвело до збільшення обсягу відповідальності позичальника перед банком в зв'язку з чим дана ОСОБА_6 угода № 1 від 15.05.2008 р. виходить за межі дрібної побутової, а тому ОСОБА_2

P. А. повинен був до моменту її підписання отримати письмову згоду дружини.

Представник відповідача 2, АТ «Банк «Фінанси та кредит», позовні вимоги не визнав в повному обсязі, свої заперечення виклав у письмовому вигляді та долучив до матеріалів справи. Додатково суду пояснив, що, на його думку, позивачка не вірно трактує положення ст. 65 Сімейного кодексу України, оскільки вони стосуються насамперед розпорядження майном, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, а оскільки при укладенні ОСОБА_6 угоди № 1 від 15.05.2008 року розпорядження майном не настало, тому і письмову згоду дружини отримувати не потрібно. Також пояснив, що при укладенні основного кредитного договору № Ф1-07/56145-89 від 07.09.2007 року письмова згода дружини отримувалася, вона погодилася із його істотними умовами, а тому отримувати її письмову згоду в подальшому при укладенні додаткових угод вже не потрібно.

Заслухавши пояснення сторін та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Як вбачається із матеріалів справи та підтверджено поясненнями сторін у справі. 07 вересня 2007 року між ОСОБА_2 та АТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі філії «Північно-західне регіональне управління «АТ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено кредитний договір № Ф1-07/56145-89.

Пунктами 2.1. та 4.1. кредитного договору № Ф1-07/56145-89 визначено, що банк надає ОСОБА_2 у строкове платне користування на умовах забезпеченості кредитні ресурси в сумі 100 000,00 доларів США з оплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,75% річних.

Під час укладання основного кредитного договору сторонами було в повному обсязі дотримано вимоги ст. 65 Сімейного кодексу України та отримано згоду позивачки на укладення кредитного договору № Ф1-07/56145-89 від 07.09.2007 р.

Відповідно до ч. 1ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна.

Згідно ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Ч.іст.65 СК України передбачено, що дружина.чоловік розпоряджаються майном що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

В подальшому, 15 травня 2008 року, між ОСОБА_2 та АТ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено ОСОБА_6 угоду № 1 до зазначеного вище кредитного договору. ОСОБА_6 угодою № 1 було внесено зміни до двох пунктів кредитного договору, 2.1. та 4.1., які відносяться до істотних умов Договору, та змінено розмір відсоткової ставки за користування наданими кредитними коштами з 12.75% річних на 14,75% річних, зміна відсоткової ставки по кредитному договору відноситься до зміни істотних умов договору, в звязку з чим відповідачі були зобов'язані поставити ОСОБА_5 1.П. до відома про укладення даної ОСОБА_6 угоди № 1 та отримати її письмову згоду.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 65 Сімейного кодексу України - при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

На підставі ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 65 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 15, ЗО, 62, 214, 215 Цивільно-процесуального кодексу України, суд,

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити в повному обсязі.

Визнати недійсною укладену між ОСОБА_2 та Акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Північно-західне регіональне управління «АТ «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_6 угоду № 1 від 15 травня 2008 року до кредитного договору № Ф1-07/56145-89 від 07 вересня 2007 року.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом десяти днів з моменту проголошення рішення

Суддя Рівненського міського суду О.С.Цвіркун