Київський районний суд м. Одеси
Справа № 2-2485/2010 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2010 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Васильків О.В.

при секретарі - Дикун В.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, редакції газети «Православний телеграф», громадської організації «Единое отечество», ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить винести судове рішення, в якому зазначити, що ОСОБА_2, являючись головою ГО «Единое отечество» та головним редактором газети «Православний телеграф», а також редактор сайту «Единого отечества» ОСОБА_4 через особисте неприязне відношення протягом чотирьох років з лютого 2002 року по червень 2005 року розповсюджували завідомо неправдиві вигадництва та образи, направлені проти честі, гідності та ділової репутації позивача. Крім того, позивач просить порушити проти відповідача ОСОБА_2 кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ст.383 КК України і визнати позивача потерпілим, а також стягнути з відповідачів моральну шкоду у розмірі 33000 гривень. При цьому позивач посилається на те, що ОСОБА_2 звертався на ім*я прокурора Київського району м. Одеси з завідомо неправдивою заявою про скоєння позивачем злочину, крім того відповідачі до січня 2005 року неодноразово розповсюджували через засоби масової інформації, а також у вигляді листів високопоставленим посадовим особам України та Росії завідомо неправдиві свідчення, що порочать честь, гідність та ділову репутацію позивача. Моральну шкоду у розмірі 33000 гривень позивач обґрунтовує тим, що приблизно 33000 особи відвідували сайт, який містить образи в сторону ОСОБА_1 з боку відповідачів. У зв'язку з викладеним позивач змушений звернутись до суду.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідачі до судового засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. В судовому засіданні 10.06.2010 року представник ОСОБА_2, ГО «Единое отечество», надала заперечення проти позову, просила в його задоволенні відмовити у повному обсязі.

Вислухавши в судовому засіданні позивача, дослідивши матеріали справи, а також відмовний матеріал 1-39/05 за заявою ОСОБА_1, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, 20 січня 2005 року ОСОБА_2 звернувся до прокуратури Київського району м. Одеси з заявою - повідомленням про злочин /а.с. 181, т.З/, в якій зазначив, що ОСОБА_1 завідомо неправдиво звинуватив його в порушенні ст. 157 Закону України «Про вибори Президента». Крім того, ним направлялися листи Митрополиту Одеському і ОСОБА_5 постійному члену Священого Сінода Української православної церкви та послу Російської Федерації на Україні ОСОБА_6 /а.с.182-183, т.З/.

ОСОБА_1 посилається на те, що в зазначених листах ОСОБА_2 називає його «известным врагом православия, маскирующимся под образом деятеля русского движения» і стверджує, що позивач «переместил свою злобу на сайт «Единого Отечества» и позволяет себе не только откровенно лживые, но и нецензурные высказывания в адрес членов нашей организации...500-600 посетителей на Интернет-сайте ежедневно вынуждены читать нецензурные измышления ОСОБА_1, который прикрывает свое беснование духовным окормлением со стороны духовенства Одесской Митрополии», крім того ОСОБА_1 стверджує, що в листі на ім*я посла РФ ОСОБА_6 відповідач називає його «изестным провокатором и клеветником», стверджує, що «клика ОСОБА_1 позволяет не только лживые, но и нецензурные высказывания в адрес членов нашей организации». Позивач також звертає увагу на те, що 24.02.04 року на сайті «Единого Отечества» в розділі «Вести» відповідач ОСОБА_2 розмістив замітку, в якій стверджували: «...с 2002 г. в Одессе появилось некое «образование», кощунственно именующее себя «ОО им.Св.Александра Невского». Возглавляет его хорошо известный клеветник и скандалист Афанасьев, побегавший по многим партиям и отовсюду изгнанный...». ОСОБА_1 вважає, що зазначена інформація є недостовірною та принижує його гідність, честь та ділову репутацію

Проте суд не може погодитися з такими висновками ОСОБА_1

Відповідно до ст. 40 Конституції України громадяни мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов*язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Таким чином, коли особа звертається у зазначені органи із заявою, в якій зазначається та чи інша інформація, яку зазначений орган компетентний перевірити і дати відповідь, проте у ході перевірки вони не знайшли свого підтвердження, дана обставина не може сама по собі бути підставою для притягнення зазначеної особи до цивільно-правової відповідальності, так як у даному випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації.

Звернення до правоохоронного чи державного органу із заявою або скаргою про неправомірні дії іншої особи, якщо цей орган наділений владними повноваженнями щодо поновлення законності у відповідних відносинах чи застосування передбачених законом санкцій до правопорушника, у розумінні ст.277 ЦК України не може розцінюватись як поширення неправдивих відомостей, якщо не встановлено, що фактично метою цих дій було приниження честі, гідності та ділової репутації.

Так, судом не встановлено, що метою дій ОСОБА_2 було саме приниження честі, гідності та ділової репутації ОСОБА_1, та позивачем не надано доказів з цього приводу, звернення ОСОБА_2 містять висловлювання оціночних суджень.

Відповідно до ст. 47-1 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлювання оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правильності. Таким чином, суд вважає, що письмові звернення ОСОБА_2 та ОСОБА_4 викладені в листах та на сайті «Единого Отечества» є оціночними судженнями останніх і не являються інформацією, яка принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача.

За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, при цьому суд виходить з конституційного права відповідачів на свободу вираження поглядів на фактичну ситуацію з критичною оцінкою.

Керуючись ст. 40 Конституції України, ст. ст. 10, ЗО, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 16, 20, 23, 273, 297, 280, 297 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_2, редакції газети «Православний телеграф», громадської організації «Единое отечество», ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення або протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення.

Суддя: О.Васильків