Справа № 22ц-7585/10 Головуючий у 1 інстанції: Баєва О.І.
Категорія: 34 Доповідач: Каблак П.І.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Каблака П.І.

суддів: Крайник Н.П., Кота І.Н.

при секретарі: Луньо К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 червня 2010 року, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ЛКП «Балатон-409» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири. Стягнуто з відповідачів в користь позивачки 10304 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, 113 грн. судового збору, 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судових процесів та 408 грн. витрат за проведення експертизи. У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивачка ОСОБА_1 В апеляційній скарзі зазначає, що судом неповно досліджено експертний висновок ПП «Юрексперт», складений за оглядом об'єкта 11.02.2009 року та висновок експерта №2216, складений ЛНДІСЕ 28.10.2009 року. Крім цього, на думку апелянта, суд безпідставно відмовив у відшкодуванні моральної шкоди. Просить змінити рішення суду та ухвалити нове по суті позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме звіту від 15.02.2009 року про незалежну оцінку ринкової вартості ремонтно-відновлювальних робіт житлових приміщень, що розташовані за адресою м. Львів вул. Селянська 12/47 - ринкова вартість таких становить 6041 грн. Даний звіт був складений після першого затоплення відповідачами квартири позивачки. Натомість у справі міститься інший висновок експерта ЛНДІСЕ №2216 судової будівельно-технічної експертизи від 28.10.2009 року, згідно якого вартість ремонтних робіт та будівельних матеріалів необхідна для відновлення квартири після затоплення становить 3066 грн.

Районний суд вірно взяв до уваги висновок ЛНДІСЕ від 28.10.2009 року по першому випадку затоплення, що мав місце 27.01.2009 року, оскільки даний висновок також містить ринкову вартість робіт та будівельних матеріалів, що були необхідні для відновлювальних робіт приміщення квартири АДРЕСА_1, тобто приведення такої в належний стан після залиття. Позивачка зазначає, що нею проведено ремонт затопленої квартири, після її залиття, однак ні в суд першої інстанції, ні в апеляційній інстанції ОСОБА_1 не представила доказів (товарних чеків) про вартість проведення ремонтно-відновлювальних робіт (прямих витрат) по ліквідації наслідків залиття 27.01.2009 року на суму 6041 грн., таких не встановила і колегія суддів. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а тому доводи апеляційної скарги у цій частині є безпідставними та спростовуються наведеним.

Відповідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995 року з наступними змінами розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, що стосується підстав та розміру відшкодування моральної шкоди, то районним судом також вірно зроблений висновок, що позивачкою не представлено належних доказів на підтвердження глибини моральних страждань, внаслідок протиправних дій відповідачів.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, подані сторонами докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює. Доводи апеляційної скарги, висновків суду не спростовують.

Судом першої інстанції прийнято рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч.1 ст. 307, ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Каблак П.І.

Судді: Крайник Н.П.

ОСОБА_5