АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2010 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Болтунової Л.М.

суддів - Козлова С.П., Романюк М.М.

при секретарі - Панченко Д.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Комунального підприємства «Дніпровець» Павлоградської міської ради на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Дніпровець» Павлоградської міської ради про стягнення заробітної плати та середнього заробітку, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до КП «Дніпровець» Павлоградської міської ради про стягнення заробітної плати та середнього заробітку.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2010 року позов задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по виплаті заробітної плати за листопад-грудень 2009 року у розмірі 4 939,32 грн. з наступним утриманням з цієї суми прибуткового податку та інших обов'язкових платежів; суму відпускних за грудень 2009 року розмірі 6 633,16 грн. з наступним утриманням з цієї суми прибуткового податку та інших обов'язкових платежів; компенсацію за невикористані щорічні відпустки у розмірі 8 820, 43 грн. з наступним утриманням з цієї суми прибуткового податку та інших обов'язкових платежів; середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 24 березня 2010 року по 16 червня 2010 року у розмірі 10 651,20 грн. з наступним утриманням з цієї суми прибуткового податку та інших обов'язкових платежів. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі КП «Дніпровець» Павлоградської міської ради, посилаючись на незаконність рішення суду ставить питання про його зміну.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга, згідно вимог ст. 308 ЦПК України, підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та сторонами не заперечується, що 31 грудня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено трудовий договір (контракт), згідно якого позивача було призначено на посаду директора КП «Дніпровець» Павлоградської міської ради.

Розпорядженням міського голови № 553-к від 31 грудня 2009 року позивача було звільнено з посади у зв'язку з закінченням терміну дії контракту.

В день звільнення 31 грудня 2009 року позивач знаходився у відпустці, згідно наказу № 119 від 08 грудня 2009 року.

23 березня 2010 року відповідач отримав від позивача, направлену ним 19 березня 2010 року заяву з проханням провести з ним повний розрахунок.

Згідно довідки підприємства розмір заборгованості перед позивачем складає по виплаті заробітної плати за листопад 2009 року у розмірі 4 057 грн.; суму відпускних за грудень 2009 року розмірі 6 633,16 грн.; по виплаті заробітної плати за грудень 2009 року у розмірі 882,43 грн., без утримання з цих сум прибуткового податку та інших обов'язкових платежів.

Відповідно довідки підприємства розмір компенсації за невикористані позивачем щорічні відпустки, а саме 64 дні складає 8820,48 грн.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про часткове задоволення вимог позивача з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача заборгованість по виплаті заробітної плати за листопад-грудень, суму відпускних за грудень 2009 року розмірі, компенсацію за невикористані щорічні відпустки та середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні.

Посилання відповідача у апеляційної скарзі на те, що судом безпідставно стягнуто суму матеріальної допомоги на оздоровлення, є необґрунтованими та висновків суду не спростовують.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування під час апеляційного розгляду справи не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Дніпровець» Павлоградської міської ради відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді :