"10" вересня 2010 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2010 р. Ленінський районний суд м. Харкова в складі: головуючого - судді - Шрамко Л.Л.,

при секретарі - Іванісенко Н.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області

про визнання бездіяльності неправомірною, зобовязання провести перерахунок та виплату недоплаченої пенсії

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом, просить визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо виплати їй щомісячного підвищення до пенсії з порушенням вимог Закону «Про соціальний захист дітей війни», зобов'язати відповідача здійснити перерахунок її пенсії з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове пенсійне страхування, та провести відповідні нарахування і виплати на її користь недоплаченої їй, як дитині війни, щомісячної державної соціальної допомоги за період з 1 січня 2006 р., яка на серпень 2010 р. становить 6 420 грн, і по цей час; здійснити індексацію незаконно недорахованих та невиплачених сум за зазначений період; здійснювати щомісячно, починаючи з дати ухвалення рішення, подальше нарахування і виплату підвищення до пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, яке на серпень 2010 р. становить 212 грн. 70 коп. та надалі підвищується. Також просить поновити пропущений, на її думку, з поважних причин строк для звернення до суду з даним позовом. Просить стягнути судові витрати - по оплаті судового збору у сумі 8, 50 грн., витрат на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи судом - 37 грн., та на оплату правової допомоги - 300 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка послалася на те, що він належить до соціальної категорії «дитина війни» та відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на отримання соціальної допомоги в розмірі 30% від мінімального розміру пенсії за віком. Відповідач всупереч Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 року та № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, якими були визнані неконституційними окремі положення Законів України «Про державний бюджет України на 2007 рік» та «Про державний бюджет України на 2008 рік», в тому числі й щодо зупинення ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», не здійснив нарахування та виплату відповідного підвищення до пенсії.

У судове засідання позивачка не зявилася, просила справу розглядати у її відсутності.

Відповідач - Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області - надав письмові заперечення на позов, просив справу розглядати у відсутності представника.

Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивачки та представника відповідача.

У письмових запереченнях відповідач - Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області просив суд в задоволенні позову відмовити, послався на те, що законних підстав для виплати позивачці державної соціальної допомоги за період з 1 січня 2007 р. по 8 липня 2007 р. немає. Законом України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено, що фінансування виплат за цим Законом здійснюється з коштів державного бюджету, а не з бюджету Пенсійного фонду. Крім того, відповідно до частини 3 статті 28 Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсій за віком, встановлений абзацем першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, визначених згідно з цим Законом.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні правовідносини.

Позивачка має статус «дитина війни», що підтверджується пенсійним посвідченням №115716 від 21.11.2001 р., отримує пенсію, перебуває на обліку у Управлінні Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції від 18 листопада 2004 р. дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на підставі наступного.

Згідно ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Законом України „Про Державний бюджет на 2006 рік від 20.12.2005 року дію ст.6 зазначеного Закону на 2006 рік зупинено.

Законом України „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет на 2006 рік 19.01.2006 року, який набрав чинності 15.03.2006 року, до статті 110 Закону України „Про Держа бюджет на 2006 рік було внесено зміни, якими встановлено, що пільги дітям війни, передбачені ст.6 За України „Про соціальний захист дітей війни у 2006 році запроваджуються поетапно, за результа виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погоджег з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Проте, у 2006 році пільги, встановлені ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей вій запроваджені не були.

Закони України „Про Державний бюджет на 2006 рік від 20.12.2005 року та „Про внесення зміг Закону України „Про Державний бюджет на 2006 рік від 19.01.2006 року неконституційними не визнай діяли протягом 2006 року.

Таким чином, відповідно до вищезазначених Законів, у відповідача не було підстав нараховув. позивачці доплату до пенсії, передбачену ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, оскілі до 15.03.2006 року дію зазначеної норми було зупинено, а потім передбачені нею виплати не запроваджені.

Крім того, надаючи перевагу Законам України „ Про Державний бюджет на 2006 рік від 20.12.20 року та „ Про внесення змін до Закону України „ Про Державний бюджет на 2006 рік від 19.01.2006 року , с виходить з того, що закони є актами єдиного органу законодавчої влади - Верховної Ради Украй Конституція України не встановлює пріоритету в застосуванні того чи іншого закону, в тому числі залежно в предмета правового регулювання. Немає такого закону України, який би регулював питання подолання ко.т норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Конституційний Суд України у п.З мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 року №4-зп (спраї про набуття чинності Конституцією) зазначив: „Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночі врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечгі один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного аа часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше а передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Виходячи із системного аналізу наведених норм законодавства, суд не знаходить підстав дії задоволення позовних вимог позивачки, які стосуються виплат доплати до пенсії за 2006 рік. Відповідач гм справі протягом 2006 року діяв у відповідності з діючим законодавством та не мав підстав нараховувг~а позивачці щомісячні доплати до пенсії, оскільки до 15.03.2006 року дія ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» була зупинена, а з 15.03.2006 року здійснення доплат, визначено у інший спосіб, тос': поставлено в залежність від виконання у другому півріччі 2006 року Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік».

Позовні вимоги в частині нарахування позивачці доплати до пенсії за 2007 та 2008 р.р. суд вваж ж: такими, що підлягають частковому, з наступних підстав.

Відповідно до п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст. 111 цього Закону, було зупинено.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 за №6-рп/2007 року, у справі за поданням -- народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 2^,1 36 ч. 2 ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч. 1 ст. 66, пп. 7, 9, 12, 13,14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46, ст. 71, ст. ст. 98, 101, 103. ' 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (справа про соціальні гарантії громадян и і визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», яким зупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний 1 захист дітей війни», з урахуванням ст. 111 цього Закону.

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загально: 1 юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим | до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що ] визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення пре їх неконституційність.

Суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог позивачки щодо нарахування доплати де пенсії за період з 1 січня 2007 р. по 8 липня 2007 р., оскільки відповідач в цей період діяв у відповідності : діючим законодавством та не мав підстав нараховувати позивачці щомісячні доплати до пенсії.

Виходячи з приписів ч.2 ст.152 Конституції України та дати ухвалення рішення Конституційним Судом України відповідач повинен був нараховувати позивачці доплату до пенсії, передбачену ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни з 09.07.2007 року, оскільки з моменту ухваленню Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності пункту 12 статті 71 Закону України ..Пр: Державний бюджет України, ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню.

Отже, відповідач з 09.07.2007 року по 31 грудня 2007 р. мав діяти у відповідності з приписами діюче : норми ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, нараховувати та здійснювати позивач іг відповідні доплати.

Відповідно до п.п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України текст статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладено в наступній редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону У країни "Про статус дітей війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошовогоутримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії,виплачується 30 відсотків розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України „Про статус дітей війни, гарантії їх соціального захисту дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів.

Як вбачається з справи, з 01 січня 2008 року позивачці було нараховане та виплачується підвищення у вигляді надбавки, яку одержують учасники війни, а саме 10% від прожиткового мінімуму для непрацездатній і туди на 1 січня 2008 р. складав 470 грн. Таким чином, з 1 січня 2008р. позивачці встановлено та в-дпачено підвищення у розмірі 47 грн. щомісячно, Розмір вказаного підвищення збільшуване зстанням прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб і складав з 1 квітня 2008 р.-48, 10 грі- : " і: - 48. 20 грн., з 1 жовтня 2008 р.-49, 80 грн., з січня по жовтень 2009 р.-49,80 грн., 1 листопада грн.

Рішенням - у цінного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп/2008 року, у справі за конституційнім тгданпіями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційнеє- гкремих положень ст.65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту 3 розділу З Закону У країни «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих

актів У крани народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності)

положень ст т- то: дату і. п.п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та дт : внесе -дня амін до деяких законодавчих актів України (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконстигу ження п.п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та провнесення змін д: деявд.гч законодавчих актів України.

Відповідно статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Рішення Конституційного Суду України не має зворотної дії у часі.

Виходячи :: системного аналізу зазначених норм законодавства, Рішення Конституційного Суді України від II : І і і і деку та приписів ч.2 ст.152 Конституції України, суд дійшов висновку, що положення ст. 6 Закон) 7 -т - Про соціальний захист дітей війни» у редакції цього Закону від 18 листопада 2004 року №2195-ГУсвою дію з 22 травня 2008року, і з цього часу відповідач повинен був нараховувати та

сплачувати дознздчід доплату до пенсії, передбачену ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни в реї іуді я :чі діяла до 01.01.2008 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішені діде неконституційності пп..41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню

Між тим. з і січня 2008 р. до 22.05.2008 року, тобто до ухвалення зазначеного Рішення Конституційнім Судом України, відповідач, здійснюючи позивачці доплати, передбачені ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни в редакції від 01.01.2008 року, з урахуванням п.п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, діяв на підстав: та відповідності з діючою нормою зазначених законів.

Відповідно до ст. З Цивільно-процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з положеннями ч.4 ст. 8 ЦПК України у разі невідповідності нормативно-правового акта закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Згідно з ч.9 ст. 8 ЦПК України забороняється відмова в розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Таким чином, доводи відповідача в частині неврегульованості на законодавчому рівні порядку здійснення доплат особам, які мають статус дітей війни, не може бути підставою для їх нездійснення або відмови в задоволенні позову.

Доводи відповідача про те, що рішення про відновлення дії статті Закону України «Про соціальний захист дітей війни», якими передбачено встановлення підвищень до пенсій дітям війни, Верховною Радою України не приймалося, внаслідок чого порядок обчислення підвищень до пенсій дітям війни згідно вищевказаного закону залишився неврегульованим, суд до уваги не приймає, оскільки вищенаведений аналіз норм законодавства приводить до висновку про те, що, з 9 липня 2007 р. по 31 грудня 2007 р., та з 22 травня 2008 р. по дату винесення судом даного рішення стаття 6 Закону «Про соціальний захист дітей війни» діяла і редакції від 18 листопада 2004р., тобто дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання і соціаль-: допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Щодо питання відносно органу, на який покладено обовязок здійснення виплат підвищення до пенс: особам, які мають статус дитини війни, суд виходить з наступного.

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення про Пенсійний фонд Україні- затвердженого Указом Президента України від 01.03.2002 року за №121/2001 і здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управлінь Відповідно до Закону України „ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування рішення пр: призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України зі місцем проживання пенсіонерів.

Таким чином, обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивачкау, передбаченої ст.с Закону України „ Про соціальний захист дітей війни покладено на Управління Пенсійного фонду України і Харківському районі Харківської області, за місцем проживання позивачки.

Статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються. Таким чином, держава взяла на себе зобовязання забезпечити реалізацію громадянами своїх конституційних прав.

За змістом ч.І ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включа- право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України «Про соціальний захист дітей війни» реалізовано конституційне право на соціальний захист громадян, які мають статус «дитини війни», серед яких їм надано право на отримання 30% доплати до пенсії.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно абз.1 п.1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2002 року за№121/2001 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади.

Відповідно до зазначеного Положення на Пенсійний фонд України покладено обовязок щодо: призначення пенсії;

підготовки документів для його виплати;

забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій.

Пунктом 1.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах / містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 року за №8-2 управління Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах є органами Пенсійного фонд України, підвідомчими відповідно головним управлінням цього фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему органів Пенсійного фонду України та мають завданням - забезпечення призначення та виплати пенсії.

Отже, обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії, яка передбачена Законом України «Про соціальний захист дітей війни», покладено саме на органи Пенсійного фонду України.

Таким чином, держава взяла на себе обовязок щодо виплати позивачці 30% доплати до пенсії та поклала виконання цього обовязку на центральний орган виконавчої влади - Пенсійний фонд України, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, але відповідачем не надано суду доказів щодо вчинення будь-яких дій для забезпечення виконання покладеного на нього обовязку щодо нарахування та виплати позивачці доплати до пенсії у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходить з того, що вимоги про зобовязання здійснити виплату пенс изначеній позивачкою грошовій сумі - сумі 6 420 грн., а також про зобовязання здійснити індексацію, не підлягають задоволенню, оскільки такі виплати не були йому нараховані, доказів, що порушено право позивачки : не буде проведена індексація відповідно до вимог закону при нарахуванні зазначених сум, на даний час сулу не надано, а суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування гене:: замість органу, якому надані такі повноваження.

Враховуй до суд захищає порушене право, докази про порушення права позивачки у майбутньому відсутні, повези вимоги про захист права на майбутнє задоволенню не підлягають, суд зобовязує відповідача провести перед їх у н: к та виплату пенсії по дату постановлення рішення.

За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, слід визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачці щомісячного підвищення до пенсії відповідно до в : т 3ікону «Про соціальний захист дітей війни» за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, та в II азня 2008 р. по дату винесення даного рішення; зобовязати відповідача здійснити перерахунок пенси позивачці з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України При щільний захист дітей війни», з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне в пенсійне страхування» та провести відповідні виплати за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 р. по дату винесення даного рішення.

Відповідно ст. 84 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюєтьс - захеном. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача витрат на оплату правової допомоги у сум; і і-і дрн. є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

Вра відповідно до п.34 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» Пенсійний с-днд 7-таїни та його установи звільнені від сплати судового збору, витрати по оплаті судового збору покладаєтьс на державу пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Відповідне д: ст 88 ЦПК України у відшкодування понесених позивачкою витрат на інформаційне- технічне забе: де-ерозгляду справи судом з відповідача підлягає стягненню 18 грн. 50 коп.

На підстав викладеного, керуючись ст. 64, 124, 152 Конституції України, ст. ст. З, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст. 28, 46 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування . с- ст ї -.8. 15, 10,11, 60, 84, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 щомісячного підвищення до пенсії відповідне д: вимог Закону «Про соціальний захист дітей війни» за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року 22 травня 2008 р. по дату винесення даного рішення.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» та провести відповідні виплати за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, та з 22 травня 2008 р. по дату винесення даного рішення.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 4 грн. 25 коп.

Стягнути на користь позивачки з управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області у відшкодування витрат на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи судом 18 грн. 50 коп.

В інший частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, через Ленінський районний суд м.Харкова . Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії нього рішення.

Суддя Л.Л. Шрамко