Немирівський районний суд Вінницької області
Справа № 2-595/2010 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Я М У К Р А Ї Н И

15 червня 2010 року Немирівський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Алєксєєнка В.М.

при секретарі Оцупок О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирові, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 з участю третьої особи з боку відповідачів ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

29.04.2010 року в Немирівський районний суд з заявою звернулася ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 з участю третьої особи з боку відповідачів ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним.

В своїй заяві вона вказала, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 в житловому будинку який належав їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_5, посвідченого державним нотаріусом Немирівської державної нотаріальної контори 29 грудня 2001 року за реєстром № 10, яке зареєстроване Тульчинським МБТІ 07.02.2002 року за № 462.

ОСОБА_1 літня, одинока людина. Власної сім'ї у неї не було, найближчою людиною для неї був її рідний брат ОСОБА_6.

29 січня 2002 року її брат ОСОБА_6 помер. Після чого вона зробила заповіт на все своє майно, в тому числі на вищевказаний житловий будинок, в якому вона проживала тоді і проживає в даний час, на користь дочок її покійного брата (її племінниць) ОСОБА_6 (тепер ОСОБА_2) ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

09 лютого 2002 року з метою складення заповіту вони разом з племінницями та їхньою матір'ю ОСОБА_4 поїхали в м. Немирів, до приватного нотаріуса, де вона підписала, як вона вважала, заповіт. Нотаріус заповіт їй не зачитував, вона теж його не читала і копію його їй ніхто не давав.

Після підписання даного документу вона проживала в вищезазначеному будинку до 08 квітня 2010 року. Саме тоді їй прийшло повідомлення із Немирівського районного суду про необхідність явки в судове засідання в якості відповідача по справі за позовом прокурора м. Вінниці в інтересах держави - ВАТ «Ощадбанк» в особі філії - Вінницьке обласне управління ВАТ «Ощадбанк» (надалі - Банк) до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Із копії позовної заяви та долучених до неї копій документів їй стало відомо, що насправді 09 лютого 2002 року вона склала не заповіт на належне їй майно на користь племінниць, а договір дарування. Як власники будинку під №7 по вул. К. Маркса в смт. Брацлав Немирівського району її племінниці досить вільно розпорядилися її будинком, уклавши договір іпотеки, згідно з яким саме вищезазначений будинок став предметом іпотеки. Виявилося, що її племінниці виступили майновими поручителями по кредитному договору № 7890 від 17.03.2008 року, укладеному між їхньою матір`ю ОСОБА_4 та вищезазначеним Банком, згідно з яким ОСОБА_4 взяла в кредит значну суму коштів під відповідні відсотки.

В зв`язку з тим, що ОСОБА_4 не виконувала умови кредитного договору, тобто не віддавала Банку вчасно сам кредит і не сплачувала відсотки за користування ним, тому банк звернулася до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Банку нічого не було відомо про те, що в будинку, який є предметом іпотеки, зареєстрована і фактично проживає позивачка - ОСОБА_1. Лише в судовому засіданні виплив цей факт і за ухвалою суду вона була притягнута як співвідповідачка по справі.

Ознайомившись із копією договору дарування, вона зрозуміла, що її просто обманули. Адже незважаючи на те, що їй на момент укладення зазначеного договору виповнився 71 рік, вона не могла підписати договір такого змісту.

На даний час їй виповнилося 79 років, але і тоді, і в даний час вона перебуває при здоровому глузді і не могла позбавити себе даху над головою.

Племінниці скористалися тим, що вона їм беззастережно довіряла і обманули її, схиливши до підписання договору дарування, замовчуючи факт втрати нею будинку - її власності у разі підписання цього договору.

Підписуючи документ у нотаріуса, вона була впевнена, що підписує заповіт, тобто, що її майном, в т.ч. житловим будинком, племінниці зможуть розпорядитися лише після її смерті, а до того часу вона буде повноправною власницею свого майна.

ОСОБА_1 - літня, хвора людина, учасник бойових дій, крім того, вона потерпіла від Чорнобильської катастрофи 4 категорії. В даний час вона дуже важко хворіє.

Позов про її виселення із будинку, який належав ще її покійній матері, в якому вона народилася і прожила все своє життя - це важкий для неї удар. Іншого житла у неї немає.

Договір дарування був укладений під впливом обману в 2002 році, але про цю обставину їй стало відомо лише навесні 2010 року, тому вона вважає, що вона не пропустила строк позовної давності для звернення до суду.

Згідно ст.230 ЦК України передбачена можливість визнання судом правочину недійсним, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст.229 ЦК України).

Позивачка в судове засідання не зявилася, однак надала суду заяву в якій просить справу розглянути за її відсутності, прибути в судове засідання не може за станом здоровя. Позов підтримує, просить задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнають, не заперечують проти його задоволення.

Третя особа на стороні відповідачів ОСОБА_4 в судовому засідання позов визнала, не заперечує проти його задоволення.

Оцінивши зібрані по справі докази, вислухавши в судовому засіданні пояснення відповідачів та третьої особи на стороні відповідачів, суд приходить до висновку, що позов слід задовільнити, так-як встановлено, що відповідачі навмисно ввели позивачку в оману щодо обставин складання, заповіту, які мають істотне значення, він відповідає вимогам закону, визнаний відповідачами та підтверджується матеріалами справи: паспортними даними ОСОБА_1 ( а. с. 5 ), копією технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду, власника якого за паспортом є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по ? частці за кожною ( а. с. 7-10 ), копією договору дарування житлового будинку ( а. с. 11-12 ), копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ( а. с. 13 ) та копією характеристики будівель і споруд ( а. с. 14-15 ).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 203, 215, 216, 230 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.

Договір дарування житлового будинку від 09 лютого 2002 року, укладений між ОСОБА_1 (даруватель) та ОСОБА_9 і ОСОБА_10, яка діяла від імені своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_3 (обдаровані), посвідчений приватним нотаріусом Немирівського нотаріального округу ОСОБА_11, зареєстрованим в реєстрі за № 178, згідно яким дарувателем подаровано, а обдарованими прийнято в дарунок в рівних часинах кожній цілий житловий будинок за № 7 з господарськими спорудами, який знаходиться на вулиці Карла Маркса в смт. Брацлав Немирівського району Вінницької області визнати недійсним.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом 10-и днів з дня його проголошення, апеляційну скаргу протягом 20 - и днів після подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду.

Суддя: