Справа №2-а-9461/08 06.07.2010
Головуючий у 1 -й інстанції ОСОБА_1 Судця - доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА іменем України

2010 року липня місяця 06 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Паліюка В.П.,

суддів: Кутової Т.З., Галущенка О.І.,

при секретарі: Красилюку В.А.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу

за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва

(далі - УПФ)

на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 грудня 2008 р. за позовом ОСОБА_3 до УПФ про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

встановила:

У жовтні 2008 р. ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до УПФ, в якому просила визнати протиправною бездіяльність щодо неперерахування їй як особі, яка має правовий статус дитини війни, доплати (підвищення) до пенсії, передбаченої Законом України від 18 листопада 2004 р. «Про соціальний захист дітей війни» (далі - Закон від 18 листопада 2004 p.), у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 2006 р. та зобов'язати УПФ здійснити перерахування такої допомоги і забезпечити виплату заборгованості.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 грудня 2008 р. позов задоволено частково.

Зобов'язано УПФ здійснити перерахунок пенсії з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 р. та з 22 травня 2008 року з підвищенням на 30% мінімальної пенсії за віком, з урахуванням фактично виплачених надбавок в порядку ст. 6 ЗУ «про соціальний захист дітей війни».

В апеляційній скарзі УПФ, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, просило постанову скасувати і ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідача, дослідивши обставини справи, перевіривши законність рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія судців вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка отримує пенсію за віком та належить до категорії громадян, яким визначено статус цитини війни.

Положення ст. 6 Закону віл 18 листопаца 2004 р. (у рецакції, чинній на час виникнення спірних правовіцносин) перецбачено, що цітям війни пенсії або щомісячне цовічне грошове утримання чи цержавна соціальна цопомога, що виплачується замість пенсії, піцвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Оцнак, згіцно з пунктом 17 ст. 77 Закону України від 20 грудня 2005 р. «Про Державний бюджет України на 2006 рік» дію ст. 6 Закону від 18 листопаца 2004 р. зупинено на 2006 р.

До того ж, Законом України віц 19 січня 2006 р. «Про внесення змін цо Закону України «Про Державний бюцжет України на 2006 рік» із положень Закону України віц 20 груцня 2005 р. «Про Державний бюцжет України на 2006 рік» виключено пункт 17 ст. 77 вказаного вище Закону, а новою рецакцією ст. 110 цього ж Закону встановлено, що пільги цітям війни, перецбачені ст. 6 Закону віц 18 листопаца 2004 p., запровацжуються у 2006 р. поетапно, за результатами виконання бюцжету у першому півріччі, у поряцку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погоцженням з Комітетом Верховної Раци України з питань бюцжету.

Справа №22ц-4194/10 Категорія: 57

Між тим, Кабінетом Міністрів України протягом 2006 р. не приймалось рішення на виконання вимог ст. 110 Закону України віц 20 груцня 2005 р. «Про Державний бюцжет України на 2006 рік».безпосередньо у 2006 p. запроваджено не було.

В свою чергу, пунктом 12 ст. 71 Закону України від 19 грудня 2006 р Державний бюджет України на 2007 рік» дію ст. 6 Закону від 18 листопада 2 - зупинено на 2007 р. із урахуванням ст. 111 названого вище Закону.

Проте, рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 р. . і рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнано такими, що не відпов:/ - ЕЯ Конституції України (є неконституційними) положення пункту 12 ст. 71 Закону України від 19 грудня 2006 р. «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким з упин е ш 2007 р. дію ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р. із урахуванням ст. 111 цього ж Закону;

Підпунктом 2 пунктом 41 розділу II Закону України від 28 грудня 2007 р. Тр Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законом- чн актів України» норми ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р. щодо розмірів підвиїї-ИИІ пенсії дітям війни викладено в новій редакції.

Між тим рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 р. .> і- рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) їж внесені підпунктом 2 пунктом 41 розділу II Закону України від 28 грудня 2007 р. ж Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо розмірів підвищення пенсії дітям війни визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнанні неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалиш Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, право на здійснення перерахунку підвищення до пен; і розмірах, визначених ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 p., мають діти війни з 9 липня 31 грудня 2007 р. та з 22 травня 2008 р.

Суд першої інстанції, який розглядав на той час справу за праві; т адміністративного судочинства, дав належну оцінку наявним доказам і прийшов до обґрунтованого висновку про те, що УПФ як орган, якому делеговано повноваження щодо лг призначення і виплати пенсії та доплат до них, повинен був діяти відповідно до вимог ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р. і здійснити відповідні перерахування (за той перлд, коли дія цієї норми не була зупинена). Однак, УПФ у порушення зазначених положень цього Закону таких нарахувань не проводило, чим і допустило протиправну бездіяльність. На підставі чого суд задовольнив позовні вимоги частково.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій із посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни не приймають. уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом цього спору Проблеми надання бюджетних коштів УПФ для виконання покладених на нього обов'язку справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і тому судом не розглядались

Безпідставними є також посилання відповідача на можливість нецільсь використання коштів УПФ, оскільки суди не ухвалювали рішення про проведення виплат із власних джерел фінансування останнього.

З огляду на викладене судова колегія вважає за необхідне відхилити апеляці скаргу, а судове рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307-308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Центрально, районі м. Миколаєва відхилити, а постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 грудня 2008 р. року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошені але протягом двох місяців з цього закону може бути оскаржена в касаційному порядку Верховного Суду України.

Судді: