Зачепилівський районний суд Харківської області
Справа № 2-241/10
РІШЕННЯ

І М Я М У К Р А Ї Н И

17 червня 2010 року Зачепилівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого, судді - П.В.ГРИШИНА,

при секретарі - Л.О.НІКОЛЕНКО,

в судовому засіданні в сел. Зачепилівка, розглянувши справу № 2-241/10 р за позовом громадянина ДЖГУНА ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Зачепилівському районі Харківської області, ОСОБА_2 обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_2 обласної державної адміністрації, ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Зачепилівського району Харківської області про бездіяльність управління пенсійного фонду в Зачепилівському районі Харківської області, ОСОБА_2 обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_2 обласної державної адміністрації, ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Зачепилівського району Харківської області щодо перерахунку пенсії особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, -

В С Т А Н О В И В:

Громадянин ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до управління Пенсійного фонду України в Зачепилівському районі Харківської області, ОСОБА_2 обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_2 обласної державної адміністрації, ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Зачепилівського району Харківської області про бездіяльність управління пенсійного фонду в Зачепилівському районі Харківської області, ОСОБА_2 обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_2 обласної державної адміністрації, ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Зачепилівського району Харківської області щодо перерахунку пенсії особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

В позовній заяві ОСОБА_4 зазначає, що будучи за рішенням МСЕК інвалідом ІІ групи, а також зважаючи на ту обставину, що його віднесено до 1-ї категорії осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та відповідно до ст.ст.50,54 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, він має право на отримання державної пенсії, розмір якої не повинен бути нижче 8 мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, розмір якої повинен складати 75 % мінімальних пенсій за віком, але позивачу ОСОБА_3 Пенсійного Фонду України в Зачепилівському районі пенсія, в 2009-2010 рр. нараховувалася та вплачувалась, в набагато нижчому розмірі, ніж передбачено законодавством. Також позивач має право відповідно до ст.48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи на щорічну допомогу на оздоровлення як інваліду ІІ групи у розмірі пять мінімальних заробітних плат, але відповідачем ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Зачепилівського району Харківської області ця допомога, в 2009-2010 рр. нараховувалася та виплачувалась, в набагато нижчому розмірі, ніж передбачено законодавством, тому ОСОБА_4 звертається до суду з вимогою:

-визнати неправомірними дії відповідачів відносно нарахування та здійснення виплати позивачу основної пенсії, додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю та щорічної допомоги на оздоровлення, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи;

-зобовязати управління Пенсійного фонду України в Зачепилівському районі Харківської області здійснити перерахунок та виплату позивачу з 01.01.2009 року по момент винесення рішення по справі державної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 % мінімальних пенсій за віком, а також в подальшому виплачувати пенсії відповідно до вимог чинного законодавства;

-зобовязати ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Зачепилівського району Харківської області провести перерахунок, а ОСОБА_2 обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_2 обласної державної адміністрації здійснити виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат за 2009-2010 рр., а також в подальшому виплачувати соціальні виплати відповідно до вимог чинного законодавства.

В судове засідання позивач та представник позивача не зявилися, надавши суду заяву, в якій представник позивача ОСОБА_5 просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 пенсійного фонду в Зачепилівському районі будучи належним чином повідомленим про час і місце слухання справи не направив в судове засідання свого представника, натомість направив до суду заперечення, в якому просив розглянути справу за відсутності його представника, в письмовому запереченні на позовну заяву зазначає, що позов не визнає, посилаючись на те, що позивач дійсно перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію по інвалідності 2 групи внаслідок захворювання, отриманого при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Пенсія йому призначена згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Порядок обчислення пенсії визначається відповідними постановами Кабінету Міністрів України. Відповідно ч. 1 та ч.3 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсій за віком за наявності страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом та застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Тому вимога про те, що базова мінімальна пенсія за віком при нарахуванні пенсії на підставі ст.54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" повинна визначатися згідно із Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не підлягає застосуванню в спірних правовідносинах, а тому відсутні правові підстави для перерахування пенсії. Отже, порушень при призначенні та перерахунку пенсії згідно діючого законодавства з боку ОСОБА_3 пенсійного фонду не має.

Представник відповідача ОСОБА_2 обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_2 обласної державної адміністрації в судове засідання не зявився. Від них надійшло заперечення на позовну заяву в якому зазначено, що центр підпорядковується головному управлінню праці та соціального захисту населення облдержадміністрації, яке є головним розпорядником коштів, а головним розпорядником коштів нижчого рівня є відповідні районні управління праці та соціального захисту населення, які здійснюють призначення та виплату відповідних соціальних виплат, а тому управління праці та соціального захисту населення Зачепилівського району Харківської області призначає допомоги і компенсації, здійснює виплати самостійно в межах району, тому центр не може бути належним відповідачем по справі за позовом ОСОБА_4 також в своєму запереченні просять розглядати справу без їх участі.

Представник відповідача управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_2 обласної державної адміністрації в судове засідання не зявився, направивши заяву про розгляд справи без їх участі. Також управлінням праці та соціального захисту населення направлене заперечення на позов в якому зазначається, що УПФ при нарахуванні та виплаті позивачу соціальних виплат діяло в межах повноважень , передбачених законодавством, згідно з кошторисом розпорядників бюджетних коштів розпису Державного бюджету України та відповідності напрямків витрачання бюджетних коштів бюджетному асигнуванню. Виплати проводилися згідно діючої постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тому вважають, що вимоги викладені позивачем не підлягають задоволенню.

Вивчивши матеріали справи, а саме:

- паспортні дані ОСОБА_4;

- довідка до Акту огляду МСЕК серія ХАР-06 № 028171 від 06.06.2007 р.,

- посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи Категорія 1 серія А № 104358 з вкладкою учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС до посвідчення № 640041 с виданих на імя ОСОБА_4;

- посвідчення інваліда ІІ групи серія Б № 294986 виданого 11.06.2002 р. на імя ОСОБА_4;

-заява представника позивача від 25.05.2010 р;

-довіреність № 955 від 10.04.2010 р.;

-довідка УПФ в Зачепилівському районі № 647 від 26.02.2010 р.;

-заперечення УПФ в Зачепилівському районі на позовну заяву № 32-07/12 від 17.05.2010 р.;

- заява ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Зачепилівської РДА № 07-04/812 від 19.05.2010 р.;

-заперечення ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Зачепилівської РДА № 07-04/811 від 19.05.2010 р.;

-заперечення ОСОБА_2 обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат № 3718 від 18.05.2010 р.;

-довідка ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення № 07-04/974 від 16.06.10 р.

Суд вважає, що позов ОСОБА_4 підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні позивач є інвалідом ІІ групи, йому була призначена відповідна пенсія по інвалідності, що настала внаслідок захворювання від Чорнобильської катастрофи, є особою, що віднесена до першої категорії, згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зазначене підтверджується експертним висновком МСЕК, відповідними посвідченнями: серії ХАР-06 № 028171 від 06.06.2007 р., серія Б № 294986 виданого 11.06.2002 р. на імя ОСОБА_4.; серія А № 104358 з вкладкою учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС до посвідчення № 640041 с виданих на імя ОСОБА_4

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ в редакції на 1 січня 2007 року, відповідно до ст.. 48, 50,54 якого:

- ст. 48 зазначеного закону регламентує, що щорічна допомога на оздоровлення виплачується в таких розмірах: інвалідам I і II групи - п'ять мінімальних заробітних плат; інвалідам III групи, дітям-інвалідам - чотири мінімальні заробітні плати;

- ст..50 зазначеного закону регламентує: особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: інвалідам I групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 50 процентів мінімальної пенсії за віком;

-ст. ч.4 ст.54 зазначеного закону регламентує: в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком;

Щодо позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 пенсійного фонду України

в Зачепилівському районі за 2009 -2010 рр.

Після 22.05.2008р. до ст.ст.50 та 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ніякі зміни не вносились, тобто Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ як на 2009 рік так і на день прийняття рішення по справі залишився в редакції згідно із змінами внесеними пунктом 6 розділу I Закону України від 5 жовтня 2006 року N 231-V, які набрали чинності 1 січня 2007 року.

Тому протягом 2009 року позивач повинен отримувати пенсію як інвалід ІІ групи у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 75 % прожиткового мінімуму, на підставі Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Розрахунок пенсії ОСОБА_3 Пенсійного фонду провело виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком встановленого постановою КМУ України від 16.07.2008 року № 654 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», про що УПФ зазначено в їх запереченні на позов та в довідці № 647 від 26.02.2010 р.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суд дійшов висновку, що здійснюючи позивачеві з 01.01.2009 р. по день винесення рішення нарахування пенсії, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, визначений ст..ст.50,54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню частково.

Також суд зазначає, що з 01.01.2010 року підстави для невиплати позивачеві державної та додаткової пенсії у відповідності до ст. ст. 50,54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи були відсутні, зміни у зазначені статті не вносилися. Таким чином, суд прийшов до висновку щодо необхідності захисту прав позивача із 01.01.2009 року по 17.06.2010 рік (день винесення рішення) та обовязку відповідача у зазначений період здійснювати позивачеві нарахування та виплату основної та додаткової пенсії у відповідності до приписів ст..ст.50,54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зі статей 50 та 54 Закону № 796-ХІІ випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. З огляду на викладене мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено статтями 50 та 54 Закону № 796-ХІІ.

Виходячи з загальних засад пріоритету законів над підзаконними актами слід визнати, що при розрахунку державної та додаткової пенсії, передбачених статтями 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Статтею 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Відповідно до ч.9 ст. 8 ЦПК України забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини. При цьому, згідно ч. 8 ст. 9 ЦПК України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини.

Таким чином, приймаючи до уваги, що єдиними законами, які регулюють правовідносини щодо визначення розміру мінімальної пенсії за віком є Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та про Державний бюджет на відповідні роки, виходячи із загальних засад пріоритетних законів над підзаконними нормативними актами щодо встановлення мінімальних пенсій за віком, суд вважає, що до наявних правовідносин необхідно застосовувати закони України, якими врегульовані подібні правовідносини, а не постанови Кабінету Міністрів України, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

За таких же підстав призначення та розрахунок додаткової пенсії повинно здійснювати з урахуванням розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Доводи відповідача УПФ України в Зачепилівському районі щодо відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» є безпідставними, так як чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону цього закону, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. Тому є необґрунтованим посилання відповідача на те, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом І частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст. 49 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до частини третьої статті 67 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму, і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Враховуючи, що держава взяла на себе обов'язок щодо виплати позивачу пенсії по інвалідності у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком у порівнянні з розміром прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та додаткової пенсії у розмірі 75% від розміру мінімальної пенсії за віком за шкоду, заподіяну здоровю та поклала виконання цього обов'язку на центральний орган виконавчої влади - Пенсійний фонд України, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, але вони не вчинили жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, суд вважає, що вони не виконали своїх повноважень без поважних причини.

Щодо позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Зачепилівської районної державної адміністрації за 2009 -2010 рр.

Після 22.05.2008р. до абзацу першого частини 4 ст.48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ніякі зміни не вносились, тобто Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ як на 2009 рік так і на день прийняття рішення по справі залишився в редакції згідно із змінами внесеними пунктом 6 розділу I Закону України від 5 жовтня 2006 року N 231-V, які набрали чинності 1 січня 2007 року.

Тому в 2009 році позивачу повинна бути виплачена щорічна допомога на оздоровлення як інваліду ІІ групи у розмірі 5 мінімальних заробітних плат, на підставі статті 48 базового Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно довідки ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення № 07-04/974 від 16.06.2010 року, щорічна допомога на оздоровлення гр. ОСОБА_4 в 2009 році була виплачена 14 жовтня 2009 р. у розмірі 120,00 грн. відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (із змінами внесеними постановою від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»). В 2010 році щорічна допомога на оздоровлення позивачу не виплачувалась у звязку з відсутністю коштів.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суд дійшов висновку, що здійснюючи виплати позивачеві в 2009 р., відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, визначений ст.48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню частково.

Згідно ч. 5,6,7 ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення. У разі виникнення права на щорічну допомогу з різних підстав, передбачених частиною четвертою цієї статті, надається одна з них, за вибором особи. Виплата здійснюється з мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент встановлення інвалідності. Виплати, зазначені в цій статті, провадяться протягом одного місяця з дня встановлення інвалідності чи смерті потерпілого. Так як виплата носить одноразовий характер, виплачується щорічно і законодавством не визначено конкретної щорічної виплати допомоги на оздоровлення, тому суд приходить до висновку, що право позивача на отримання щорічної допомоги на оздоровлення з боку ОСОБА_3 праці на соціального захисту населення на день винесення рішення по справі (17.06.2010 року) не порушено, а тому позовні вимоги ОСОБА_4 щодо виплати щорічної допомоги на оздоровлення в 2010 році не підлягають задоволенню.

Для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та членів їх сімей, пільги, компенсації і гарантії, право на які передбачено чинним законодавством, є додатком до основних джерел існування, необхідною складовою конституційного права на забезпечення достатнього життєвого рівня(ст. 48 Конституції України), тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних Законів, відповідно до вимог ст. 22 Конституції України , не допускається.

Кабінет Міністрів України не уповноважений Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зменшувати встановлені цим законом конкретні розміри доплат, пенсій і компенсацій. Навпаки, частиною 1 ст.67 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено, що конкретні розміри усіх доплат, пенсій і компенсацій передбачених цим Законом, підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

При цьому суд приймає до уваги, що зазначені виплати одноразової компенсації за шкоду здоровю, причинену внаслідок Чорнобильської катастрофи., мають разовий характер. Таким чином право особи на їх отримання та обовязок органів соціального захисту населення здійснити такі виплати припиняються з моменту виплати певних сум, розмір яких визначається на час їх здійснення.

Враховуючи, що держава взяла на себе обов'язок щодо виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат та поклала виконання цього обов'язку на центральний орган виконавчої влади Головне управлінням праці та соціального захисту населення, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, та нараховують і виплачують соціальні виплати в районі, то виплати щорічної допомоги на оздоровлення повинне здійснювати ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Зачепилівської райдержадміністрації.

Суд визнає безпідставним посилання відповідача - ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення на те, що розпорядники бюджетних коштів проводять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених затвердженими кошторисами. Суд звертає увагу на те, що реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Згідно ст.ст. 48, 50, 54 Закону України «Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплата щомісячної державної та додаткової пенсії є компенсацією за шкоду або відшкодуванням шкоди, заподіяної здоров'ю особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та сім'ям за втрату годувальника. Відповідно до п. 3 ч 1 ст. 268 Цивільного кодексу України позовна давність на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю не поширюється.

Крім того, відповідно до ч. 2. ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, вимоги позивача повинні розглядатися без обмеження строку, за який вони заявлені.

Що стосується вимог позивача щодо зобовязання відповідачів і в подальшому проводити нарахування та виплату допомоги виключно із законодавчо встановлених розмірів мінімальної заробітної плати і мінімальної пенсії за віком, то суд приходить до висновку, що зазначені вимоги не підлягають задоволенню за таких підстав.

Компетенція суду поширюється тільки на захист порушених прав, свобод та інтересів відповідних осіб, суд не може вирішувати питання на майбутнє, тобто здійснювати захист права, яке ще не порушено.

Тому, суд приходить до висновку, що підлягають задоволенню вимоги позивача:

- до ОСОБА_3 пенсійного фонду України Зачепилівському районі щодо здійснення перерахунку пенсії та провести відповідні виплати за Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в наступних розмірах:

-за період з 01.01.2009 р. по 17.06.2010 р. року у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком виходячи зі встановленого розміру мінімальної пенсії за віком;

-до ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Зачепилівської районної державної адміністрації щодо здійснення перерахунку та провести відповідні виплати щорічної допомоги на оздоровлення за Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи за 2009 рік в розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, ст.ст.48, 50,54, Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 3, 4, 8, 10, 15, 60, 213-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И в :

Позовну заяву у справі № 2-241/10 р за позовом громадянина ДЖГУНА ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Зачепилівському районі Харківської області, ОСОБА_2 обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_2 обласної державної адміністрації, ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Зачепилівського району Харківської області про бездіяльність управління пенсійного фонду в Зачепилівському районі Харківської області, ОСОБА_2 обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_2 обласної державної адміністрації, ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Зачепилівського району Харківської області щодо перерахунку пенсії особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи - задовольнити частково.

Визнати дії ОСОБА_3 Пенсійного Фонду України в Зачепилівському районі Харківської області щодо нарахування та виплати гр. ОСОБА_6 державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю згідно порядку визначеному постановами Кабінету Міністрів України за період з 01.01.2009 р. по 17.06.2010 р. неправомірними.

Визнати дії ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Зачепилівського району Харківської області щодо нарахування та виплати гр. ОСОБА_6 щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік згідно порядку визначеному постановами Кабінету Міністрів України - неправомірними.

Зобовязати ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Зачепилівському районі Харківської області здійснити перерахунок та провести відповідні виплати пенсії гр. ОСОБА_6, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та інваліду ІІ групи, відповідно до ст.50, ч.4 ст.54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи - за період з 01.01.2009 р. по 17.06.2010 року у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком виходячи зі встановленого розміру мінімальної пенсії за віком.

Усі виплати ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Зачепилівському районі Харківської області провести з урахуванням фактично виплачених сум позивачеві в період 2009-2010 років.

Зобовязати ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Зачепилівського району Харківської області здійснити перерахунок та провести відповідні виплати щорічної допомоги на оздоровлення гр. ОСОБА_6, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та інваліду ІІ групи, відповідно до ст.48 ч.4 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи - за 2009 р. у розмірі 5 мінімальних заробітних плат виходячи зі встановленого розміру мінімальної заробітної плати.

Усі виплати ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення Зачепилівського району Харківської області провести з урахуванням фактично виплачених сум позивачеві в 2009 р.

В іншій частині позову відмовити в задоволенні.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Зачепилівський районний суд шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Головуючий, суддя Гришин П.В.