Київський районний суд м. Одеси
Справа №2-162/2010 рік
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2010 року

Київський районний суд м. Одеси

в складі: Головуючого - судді Куриленко О.М.

при секретарі - Фірко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми авансу, витрат на поліпшення земельної ділянки та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2009 року позивач звернулась до суду з названим позовом, в якому просила стягнути з відповідача 500 доларів, сплачених нею у якості авансу за придбання земельної ділянки, та 600 доларів СІЛА, витрачених на поліпшення стану земельної ділянки. Свої вимоги мотивувала тим, що 18.08.2007 року ОСОБА_2 отримала від позивачки 500 доларів СІ11А у якості авансу за майбутню продаж земельної ділянки у с. Кузьменково. яка належала померлому чоловіку відповідачки . При цьому сторони погодились, що вартість цієї земельної ділянки складає 1000 доларів США та домовились укласти договір купівлі-продажу одразу ж після отримання ОСОБА_2 державного акту на право власності на землю. Однак, після отримання відповідачкою державного акту, вона збільшила вартість земельної ділянки до 3 тисяч доларів США. внаслідок чого позивач відмовилась її купувати.

У судовому засіданні позивач доповнила позовні вимоги та також просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь моральну шкоду, яку вона оцінила у 1700 доларів США. Позовні вимоги у первісній редакції підтримала.

Відповідач у судовому засіданні позов визнала частково, погоджувалась повернути позивачці половину суми авансу, зазначаючи, що за час користу вання ОСОБА_1 земельною ділянкою остання прийшла у жахливий стан.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши позивача та відповідача, суд доходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що земельна ділянка №251. розташована у садівничому кооперативі „Садовод" Кіровської сільської ради Роздільнянського району Одеської області належала чоловіку відповідачки, померлому у 2006 році.

18.08.2007 року ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 1.0. 500 доларів США у якості авансу за майбутню продаж вказаної земельної ділянки. При цьому сторони домовились, що вартість цієї ділянки складає 1000 доларів США. На підтвердження вказаних обставин відповідачем ОСОБА_2 була написана письмова розписка. Також сторонами було погоджено, що відчуження вказаної ділянки відбудеться після отримання відповідачкою державного акту на право власності на земельну ділянку.

9 червня 2009 року ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВЕО №741547 від 7.06.2007 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_3. зареєстрованого в реєстрі за №3-1268, отримала державний акт про право власності на спірну земельну ділянку загальною площею 0,1181 га.

Після отримання відповідачкою зазначеного держакту сторони, маючи намір провести оформлення відчуження земельної ділянки, пішли до нотаріуса, від якого дізнались про існування мораторію на продаж сільськогосподарських земель. Узв'язку з чим угода купівлі-продажу земельної ділянки між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 1.0. укладена не була.

Згідно вимог ст.570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видасться кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Аванс - це грошова сума, яку боржник передає кредитору у рахунок майбутніх платежів, аванс зараховується у рахунок платежів на майбутнє і не є одним із засобів забезпечення виконання зобов'язання, він обмежується виключно платіжною і засвідчувальною функцією. На відміну від завдатку, аванс не несе на собі забезпечувального навантаження. Тобто, якщо сторона, що одержала аванс, не виконала своїх зобов'язань за договором, інша сторона має право вимагати лише повернення авансу, а не сплати його подвійної суми. Якщо у разі невиконання зобов'язання відповідальною буде сторона, яка передала аванс, вона незалежно від невиконання цього зобов'язання має право вимагати повернення авансу.

Згідно вимог ч.І ст.203 Цивільного Кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Таким чином, так як сторони тільки домовились укласти договір, але не оформили його, платежі, які були сплачені в рахунок виконання договору вважаються авансовими і повертаються у тому ж розмірі, в якому були виплачені. Суд вважає, що сума, еквівалентна 500 доларів США. передана ОСОБА_2 є авансом і підлягає поверненню позивачці у повному обсязі.

Так як офіційний курс НБУ на день постановлення рішення складає 100 доларів США=797.6гривень. то стягненню підлягає грошова сума у розмірі 3988 гривень.

Разом з тим, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення витрат на поліпшення земельної ділянки у сумі 600 доларів та моральної шкоди у розмірі 1700 доларів США слід відмовити, так як позовні вимоги у цій частині не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні та матеріалах справи.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.570 ЦК України, ст.ст. 208,209,212,213,214,215,218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, 1930року народження, яка мешкає за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Філатова.11, кв.44. на користь ОСОБА_1, що проживає за адресою: ОСОБА_4, вул. Ак. Філатова. 9, кв.20 грошову суму у розмірі 3988 (три тисячі дев'ятьсот вісімдесят вісім) гривень, в решті позову - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя Куриленко О.М