Рівненський міський суд Рівненської області
справа 2-737
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2010 року Рівненський міський суд

Рівненської області в особі судді - Дужича С.П.

при секретарі - Прокопчук Л.М.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши на попередньому судовому засіданні в місті Рівне справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про поділ майна, що є спільною частковою власністю, та

зустрічний позов ОСОБА_4 та ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_7 та приватного нотаріуса ОСОБА_8 про визнання частково недійсним договору міни, -

встановив:

Представник позивача-відповідача позов підтримав, а зустрічний не визнав і повідомив, що він, відповідачі-позивачі по справі та ОСОБА_9 є співвласниками квартири АДРЕСА_1, при чому йому належить 4/9 частки даної квартири, його матері, ОСОБА_7, - 1/3 частка, а відповідачам по 1/9 частки кожному. Він хоче виділити його частку майна, але, оскільки, квартира є однокімнатною, неподільною, іншого житла в нього не має, а відповідачі-позивачі проживають окремо і мають інше житло, їх частка незначна, то просить їх частку передати йому у власність, а він згідний сплатити їм вартість їх частки в спільному частковому майні. Зустрічний позов не визнає, оскільки він став співвласником спірної квартири в результаті обміну квартири АДРЕСА_2 в м. Рівне, співвласником якої він також був. Просить його позовні вимоги за- доволити, визнати його власником 2/3 часток квартири №20 по вул. Соборна, 253 в м. Рівне сплативши відповідачам-позивачам компенсацію за їх частку. В зустрічному позові просить відмовити.

Представник відповідачів-позивачів позовні вимоги не визнала, а зустрічний позов підтримала і посилаючись на те, що відповідно до договору міни від 01 липня 1999 року, власником всієї квартири АДРЕСА_1, є ОСОБА_10, їх син і батько позивача-відповідача, а потім в даний договір були незаконно внесені зміни, в результаті яких співвласниками спірної квартири, стали ОСОБА_3 та ОСОБА_7 Про дані обставини їм стало відомо лише після смерті ОСОБА_10, який помер 12 жовтня 2008 року, просить їх позовні вимоги задоволити і визнати внесені виправлення в договір міни від 01 липня 1999 року недійсними, а в задоволені позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не прибула, проте надала в судове засідання заяву, в якій просить позов ОСОБА_3

про поділ майна, що є спільною частковою власністю задоволити, а в зустрічному позові просить відмовити.

Відповідач приватний нотаріус ОСОБА_8 позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не визнав, посилаючись на те, що 01 липня 1999 року ним був посвідчений договір міни житла за яким ОСОБА_11, ОСОБА_7П та їх син ОСОБА_3 обмінювалися квартирою №98 по вул. Калнишевського, 28 в м. Рівне з ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на квартиру АДРЕСА_1. Під час укладання угоди, було допущено технічну помилку і вказано, що власником обміняної квартири АДРЕСА_1 стає лише ОСОБА_10 Дана помилка була виявлена при реєстрації угоди в БТІ м. Рівне. Ним були знову викликані сторони по даній угоді і відповідно до волевиявлення сторін на час укладання угоди, проведено запис, що квартири АДРЕСА_3 в м. Рівне переходить у власність ОСОБА_10, ОСОБА_7П та ОСОБА_15 Оскільки, в той час відбувалась заміна печатки та виправлення в договорі завірені новою, вже діючою печаткою.

Представник третьої особи КП "Рівненське міське БТІ", повідомив, що при пред'явленні даного договору в БТІ для реєстрації було виявлено помилку в даному договорі. Сторонам угоди було запропоновано звернутися до нотаріуса для її виправлення. Дана помилка була виправлена і 14 липня 1999 року зазначена угода з виправленнями була зареєстрована в бюро технічної інвентаризації.

Свідок по справі ОСОБА_13 в судовому засіданні підтвердила, що в липні 1999 року її сім'я проводила обмін квартирами з сім'єю Андрійчук. Під час оформлення договору було допущено помилку і не вказано, що квартира АДРЕСА_1, переходить у власність усіх трьох осіб. Дана помилка була виявлена при проведенні реєстрації і після виправлена нотаріусом, проведена реєстрація.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, відповідачів та третіх осіб, свідків по справі, встановив, що 31 жовтня 1997 року ОСОБА_16, ОСОБА_7 та ОСОБА_3 стали власниками квартири №98 по вул. Калнишевського, 28 в м. Рівне. 03 червня 1999 року шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 було розірвано. 01 липня 1999 року, відповідно до договору від 01 липня 1999 року, між Капітулою П.М., ОСОБА_13 та ОСОБА_14 та ОСОБА_10, ОСОБА_9П та ОСОБА_3 було укладено договір міни за яким сторони обмінювалися між собою квартирою №98 по вул. Калнишевського, 28 в м. Рівне на квартиру АДРЕСА_1 без грошової доплати.

Відповідно до ст. 715 ЦК України, за договором міни кожна із сторін зобов'язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар, при чому кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін.

Посилання представника відповідачів-позивачів на те, що обмін квартири відбувався лише на користь ОСОБА_10, судом оцінюється критично, оскільки, дане посилання суперечить самій суті договору, крім того, відповідно до п.1 договору ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 обмінювався квартирою №20 по вул. Соборна, 253 в м. Рівне, яка належить їм на праві спільної сумісної власності на квартири АДРЕСА_4, яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_10, ОСОБА_7 та ОСОБА_3,

в договорі ніде не зазначено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_3

передають свої частки в майні на користь ОСОБА_10 і виправлення даної помилки проведене у відповідності до діловодства, яке діяло на час її виправлення. Крім того, ОСОБА_10 звернувся з заявою для реєстрації даної угоди в Рівненському міському БТІ і на протязі свого життя цю угоду не оскаржував.

12 жовтня 2008 року, після смерті ОСОБА_10, і видачі ОСОБА_17 свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/9 частину спірної квартири, він, ОСОБА_7 та відповідачі-позивачі стали співвласниками приватної спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1, причому частка власності відпо- відачів-позивачів склала по 1/9 частки на кожного.(1/3 : 3 = 1/9).

Відповідно до ст. 358 ЦК України, кожен з співвласників вправі вимагати виділення йому у користування та володіння тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, а в разі неможливості він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Оскільки, спірна квартира складається з однієї кімнати, жилою площею 17,8 м2, є неподільною, а частка відповідачів-позивачів є незначною, виділити його частку в натурі не можливо, то слід виділити ОСОБА_3 у власність 2/3 частини квартири з сплатою ОСОБА_18 та ОСОБА_5 матеріальну компенсацію за їх частку в спільному частковому майні.

В судовому засіданні сторони прийшли до згоди, щодо вартості спірної квартири в розмірі 180 тис. грн. і не наполягають на проведенні судово-технічної експертизи,а тому розмір матеріальної компенсації яка підлягає стягненню з позивача-відповідача складає 20 тис. (180 тис. грн. : 9) грн. кожному.

На підставі викладеного, враховуючи що спірну частку майна не можна виділити без втрати її цільового призначення, ОСОБА_3 не має іншого житла та вніс на депозитний рахунок ДСА України в Рівненській області 34556 грн. матеріальної компенсації за їх частку ОСОБА_19 та ОСОБА_5 в спільному майні, а посилання відповідачів-позивачів на те, що позивач-відповідач та ОСОБА_7 не набули право власності на спірну квартиру за договором міни від 01 липня 1999 року є безпідставними, керуючись ст.ст. 60, 214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про поділ майна, що є спільною частковою власністю задоволити.

В позові ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Петрівни до ОСОБА_3, ОСОБА_7 та приватного нотаріуса ОСОБА_8 про визнання частково недійсним договору міни відмовити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_3 Павла Денисовича 20 (двадцять тис.) грн. компенсації за його 1/9 частку у спільній частковій власності квартири АДРЕСА_3 в м.

Рівне.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_3 Неоніли Петрівни 20 (двадцять тис.) грн. компенсації за її 1/9 частку у спільній частковій власності квартири АДРЕСА_1.

Припинити за ОСОБА_4 та ОСОБА_20 їх право спільної часткової власності по 1/9 частці на

зазначене вище майно.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подання протягом десяти днів з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Рішення також може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, але у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.П. Дужич