Рівненський міський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2010 року

Рівненський міський суд

в особі судді Рогозіна С.В.

при секретарі Кулик Т.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. ОСОБА_2 звернулась до Рівненського міського суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 30 % всіх видів заробітку ОСОБА_1, щомісячно, починаючи з дня звернення з зустрічним позовом до суду і до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

В судовому засіданні позивач-відповідач ОСОБА_1 позов про розірвання шлюбу підтримав. Свої вимоги мотивує тим, що протягом останніх трьох років його подружнє життя з відповідачем-позивачем не склалось, сім'я існує формально. Зазначає що у зв'язку з непорозуміннями, які виникали у його сім'ї з вини ОСОБА_2 він в квітні 2010 року остаточно припинив з нею шлюбні стосунки і живе окремо, спільного господарства не ведуть. Вважає що подальше спільне життя з відповідачем-позивачем не можливе, збереження сім'ї суперечить інтересам подружжя та інтересам їх малолітньої дитини, а отже вважає за необхідне шлюб розірвати. Позовні вимоги ОСОБА_2 визнає частково, оскільки вважає заявлену суму стягуваних з нього на користь відповідача-позивача аліментів завищеною, оскільки на день прийняття судом рішення він безробітний, а отже вважає за доцільне винести рішення, яким стягнути з нього на користь ОСОБА_2 аліменти у твердій грошовій сумі.

Відповідач-позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала повністю, однак зазначила, що посилання ОСОБА_1 про причини розірвання шлюбу, викладені у позовній заяві, а саме її проживання з іншим чоловіком не відповідають дійсності. Вказала, що дійсними причинами розірвання шлюбу вважає часті сварки та сімейні скандали, яки виникали в родині; неодноразове приниження її честі та гідності, які жінки; застосування ОСОБА_1 по відношення до неї фізичного насильства, яке неодноразово бачив їх син. Свої позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на її користь аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_4 мотивує тим, що позивач-відповідач ОСОБА_1 самоусунувся від утримання дитини, надає матеріальну допомогу лише на прохання відповідача-позивача, але у мізерно малих розмірах. Зазначає, що розмір її заробітної плати не дає можливості належно утримувати малолітню дитину, забезпечувати її усім необхідним, піклуватися про її здоров'я, фізичний та духовний розвиток. Крім того зазначає, що спільна дитина подружжя з народження має хронічні захворювання у зв'язку з чим часто знаходиться на стаціонарному лікуванні, внаслідок його відповідач-позивач постійно потребує також додаткових витрат на придбання сину ліків. Просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 250 грн., щомісячно, починаючи з дня пред'явлення зустрічного позову і до досягнення дитиною повноліття.

про стягнення на її користь аліментів на утримання дитини підлягають до задоволення повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони втратили один до одного почуття любові і поваги, перебувають у неприязних стосунках, що робить неможливим перебування їх у шлюбі та суперечить інтересам їх дитини. Шлюб існує формально і його необхідно розірвати.

В судовому засіданні сторонами була досягнута угода, відповідно до якої, у разі проживання сторін після розірвання шлюбу окремо, малолітня дитина залишається проживати з матір'ю.

Як вбачається з оглянутого в судовому засіданні свідоцтва про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, його батьком є позивач-відповідач - ОСОБА_1.

На підставі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Факт ухилення відповідача від надання матеріальної допомоги малолітньому сину суд вважає доведеним.

Одним із способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину, відповідно до ст. 181 СК України, є стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, або у частці від доходу батька.

У відповідності до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів.

З оглянутої в судовому засіданні копії судового наказу по особовому складу № 331-п від

29 вересня 2010 року, виданого та підписаного директором філії ВАТ КБ «Надра» Рівненське РУ

ОСОБА_5 встановлено, що позивач-відповідач ОСОБА_1, головний юрисконсульт відділу

по роботі з проблемними активами філії ВАТ КБ «Надра» Рівненське РУ, звільнений з роботи з

30.09.2010 року за угодою сторін.

Отже, суд приходить до висновку, що розмір стягуваних з ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_4, слід визначити в твердій грошовій сумі в розмірі 250 грн., щомісячно. Такий розмір суд вважає реально можливим для сплати аліментів та достатнім для утримання малолітньої дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує стягнення з другої сторони понесені та документально підтвердженні судові витрати, отже підлягають до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені останнім судові витрати, а саме: витрати по оплаті судового збору в сумі 8 грн. 50 коп. та витрати по оплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі

30 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог, а відтак з ОСОБА_1 необхідно стягнути 51 грн. судового збору в прибуток місцевого бюджету та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в прибуток держави.

На підставі викладеного, ст.ст. 110-112, 180, 182, 184, 191 СК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 218 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позови ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - задоволити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 17 вересня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 1568 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені останнім судові витрати по справі, а саме: судовий збір в сумі 8 (вісім) грн. 50 коп. та витрати по оплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 (тридцять) грн.

Стягувати з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 250 (двісті п'ятдесят) грн., починаючи з дня пред'явлення зустрічного позову 06 серпня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в прибуток місцевого бюджету в розмірі 51 (п'ятдесят одна) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 в прибуток держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 (тридцять) грн.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд за апеляційною скаргою на рішення суду, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського міського суду С.В.Рогозін