ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
справа № 2-209/10
провадження № Б/н 589
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2010 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Кириченко Н.О.

при секретарі Сарнавській Л.В., Лагнюк О.М.

розглянувши у відкритому у судовому засіданні в залі суду м. Києві справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, СПД ОСОБА_4 про відшкодування вартості безпідставно набутого майна та відшкодування моральної шкоди та за зустрічним позовом СТО «Дизель +» до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення вартості плати за стоянку автомобіля та відшкодування моральної шкоди, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування вартості безпідставно набутого майна та відшкодування моральної шкоди, в свою чергу відповідач СПД ОСОБА_4 по основному позову, звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення і плати за стоянку

автомобіля та відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та пояснив, що в 2004 році позивачка ОСОБА_2 придбала автомобіль «Форд» транзит ДНЗ АА0253КВ. Відповідач ОСОБА_3 мав право керування даним автомобілем оскільки є батьком позивача. Позивач та відповідач ОСОБА_3 уклали усний договір про порядок користування автомобілем. Через три роки позивачка вирішила забрати свій автомобіль у відповідача ОСОБА_3, але дізналась, що авто знаходиться у відповідача СПД ОСОБА_4 на СТО «Дизель +» про, що відповідач ОСОБА_3 нічого не сказав позивачці, і яке позивачка не може забрати у відповідача СПД ОСОБА_4, оскільки останній відмовляється повернути їй автомобіль, а таким чином вона вважає, що СПД ОСОБА_4 повинен відшкодувати їй вартість автомобіля оскільки забирати автомобіль вона не бажає категорично.

Як стверджує представник позивача, позивачу за основним позовом ОСОБА_2 було нанесено моральну шкоду яка полягає в неможливості володіти, користуватись та розпоряджатись майном, що належить їй на праві приватної власності, тому просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень, з відповідача СПД ОСОБА_4 відшкодувати вартість автомобіля «Форд транзит» ДНЗ АА0253КВ в розмірі 59800 (пятдесят девять тисяч вісімсот) гривень та моральну шкоду в розмірі 5000 (пять тисяч) гривень. Судові витрати із відповідачів стягнути солідарно.

Проти зустрічних позовних вимог представник ОСОБА_2 по зустрічному позову заперечував, вважав їх безпідставними та необгрунтованими.

Відповідач по основному позову ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення позовних вимог своєї дочки ОСОБА_2, щодо зустрічного позову СПД ОСОБА_4 заперечував у повному обсязі.

СПД ОСОБА_4 не визнавав позовних вимог ОСОБА_2 та пояснив, що дійсно ОСОБА_3 звертався до нього з приводу капітального ремонту автомобіля «Форд транзит» ДНЗ АА0253КВ, який він виконав належним чином і повернув автомобіль ОСОБА_3 Згодом в даному автомобілі виникла поломка і ОСОБА_3 звернувся до нього для повторного усунення пошкоджень стверджуючи, що поломка виникла через неякісний ремонт, однак оглянувши автомобіль було встановлено, що поломка була спричинена не належним ремонтом , а тому у проханні ОСОБА_3 було відмовлено. Вказана обставина потім підтвердилася висновком експерта. А рішення Деснянського районного суду м. Києва було відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до СПД ОСОБА_4 про зобовязання провести ремонт двигуна автомобіля, повернення автомобіля та відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Крім того, пояснив, що він неодноразово звертався до ОСОБА_3 як усно так і письмово про негайне прибрання з території СТО автомобіля, однак останній категорично відмовляється забрати автомобіль вимагаючи його безкоштовного ремонту.

СПД ОСОБА_4 просив задовольнити його зустрічний позов та стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рівних частинах вартість плати за стоянку автомобіля в розмірі 3725 гривень крім того вважає, що йому завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що автомобіль більше трьох років перебуває на СТО «Дизель +» на неодноразові звернення до відповідача ОСОБА_3 забрати автомобіль з боку останнього ніяких дій вчинено не було , а тому моральну шкоду оцінює в 5000 гривень. Крім того просить стягнути на його користь і судові витрати.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали перевірки згідно яких прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи за ст. 194 КК України №8123 Деснянського РУГУ МВС України в ОСОБА_4 про зобовязання провести ремонт двигуна судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 13.10.2004 року автомобіль «Форд транзит» ДНЗ АА0253КВ належить ОСОБА_5, ОСОБА_3 має право керування вказаним автомобілем (а.с.11).

З рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09.10.2010 року встановлено, що ОСОБА_3 передав автомобіль «Форд Транзит» ДНЗ АА 0253 КВ на СТО «Дизель +» для проведення капітального ремонту. Потім в даному автомобілі виникла поломка. ОСОБА_3 звернувся до СПД ОСОБА_4 для усунення пошкоджень, мотивуючи це неякісним проведеним ремонтом на СТО «Дизель +», а тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про зобовязання провести ремонт двигуна автомобіля відмовлено, вказане рішення набрало законної сили і є чинним. Вказана обставина не оспорюється сторонами.

СПД ОСОБА_4 неодноразово направляв повідомлення та листи на адресу ОСОБА_3 з проханням забрати автомобіль із території СТО «Дизель +», не вчиняючи при цьому жодних перешкод, але ОСОБА_3 ігнорував дані звернення, вказана обставина підтверджується матеріалами перевірки за заявою ОСОБА_2 згідно яких прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи за ст. 194 КК України №8123 Деснянського РУГУ МВС України в м. Києві.

У своїх поясненнях ОСОБА_4 не заперечує факт того, що на СТО «Дизель +» перебуває автомобіль «Форд транзит» ДНЗ АА 0253 КВ було відмовлено оскільки позивачка не надала жодного документу, що підтверджує її право на даний автомобіль, вказана обставина також не оспорюється сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України «Кожна особа зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог…»

У відповідності до ст. 1213 ЦК України набувач зобовязаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду справи про повернення майна.

У відповідності до ч.1 ст. 1167 ЦК України «Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями, бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини…».

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення вартості безпідставно набутого майна необхідно відмовити оскільки позивач ОСОБА_2 має можливість забрати своє майно. Однак не бажає цього робити вимагаючи ремонту автомобіля в чому було відмовлено рішенням Деснянського районного суду м. Києва. Таким чином суд приходить до висновку про те, що майно не було безпідставно набуто СПД ОСОБА_4 і його дії є неправомірними а таким чином ним і не було завдано моральної шкоди, в відшкодуванні якої необхідно відмовити.

В задоволенні зустрічної позовної заяви про стягнення вартості плати за стоянку автомобіля та відшкодування моральної шкоди також необхідно відмовити оскільки, між сторонами не було укладено договірних відносин із надання послуг за стоянку.

Керуючись ст. ст. 5,10,11,15,15-1,30,60,62,212-218 ЦПК України, на підставі ст. 13,41 Конституції України, ст. 15-16,22-23,316,317,319,321,386,387,390,1212-1214 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, СПД ОСОБА_4 про відшкодування вартості безпідставно набутого майна та відшкодування моральної шкоди відмовити.

В задоволенні зустрічного позову СТО «Дизель +» до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення вартості плати за стоянку автомобіля та відшкодування моральної шкоди відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження через районний суд.

Суддя