Жовтневий районний суд м.Кривого Рогу
Справа № 2-6318/10
Жовтневий районний суд р. ОСОБА_1 в складі:
головуючого судді ШУМ Л.І.
при секретарі Токарєвій Т.І.
представника позивача ОСОБА_2
представників відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 акціонерного товариства «Суха Балка» та ОСОБА_6 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, повязаного з виконанням трудових обовязків, -
В жовтні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 акціонерного товариства «Суха Балка» та ОСОБА_6 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, повязаного з виконанням трудових обовязків, посилаючись на те, що йому встановлено 2 профзахворювання. Висновком МСЕК від 05.08.2009 року йому вперше встановлено 40 % втрати працездатності по 2-м захворюванням та 3група інвалідності по загальному захворюванню. Його загальний трудовий стаж складає 26 років. Із них 22 роки 8 місяців він відпрацював в умовах впливу шкідливих факторів. Із них на Ват «Суха Балка» -14 роки 2 місяці, на ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» -8 років 6 місяців. Позивач працював в умовах впливу шкідливих факторів та важкої праці, про що свідчить акт розслідування професійного захворювання №35 від 17 квітня 2009 року, яким встановлені причини профзахворювання - в порушенні адміністрацією ВАТ «Суха Балка» та ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» ст. 13 Закону України «Про охорону праці»,ст..153 КзпП України, інформаційні довідками санітарно-гігіенічних характеристик умов праці Ф №2/2-896 від 31.10.2006 року, №197 від 17.08.2006р. підготовлених Тернівською та Жовтневою рай СЕС. Рішеням ЛЕК НДІ від 03.03.2009 року, протокол № 622 йому встановлено професійні захворювання з діагнозом: Хронічне обструктивне захворювання легень першої ст..(пильовий бронхіт першої ст..,емфізема легень першої-другої степені.
Вібраційна хвороба першого-другого ступеня з сіндромом церебрально-переферичної ангіодистонії та вегето-сенсерної поліневропатії з двостороннім плечолопатковим періартрозом,ПФ-другого ст..,деф.артрозом у поєднанні з періартрозами ліктьових,ПФ першого-другого ст.., і колінних,ПФ другого ступеня суглобів,стійкий больовий синдром.
За висновком МСЕК від 05.08.2009 року була установлена стійка втрата професійної працездатності 40 %, та 3 група інвалідності по загальному захворюванню(ОНКО прямої кишки)..
Представник відповідача ОСОБА_6 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» позов не визнав.
Представник ОСОБА_6 акціонерного товариства «Суха Балка» також позов не визнав.
Вислухавши сторони, дослідив матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково за такими підставами.
ОСОБА_7 встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно трудової книжки позивач з 24.07.1985 року до 01.07.1986р. підземний машиніст електровоза ш. «Першотравнева-1» ВО «Кривбасруда», з 01.07.1986р. по 10.01.1995 р., підземним машиністом навантажувальної машини ш. «Першотравнева-1» ВО «Кривбасруда», (більше 23 років).
На ш. Ювілейна ВАТ «ОСОБА_7» підземним машиністом ППН з 30.01.1995 року до 03.01.2006 р., підземним машиністом підземної установки з 03.01.2006 року по серпень 2009 року.
Загальний трудовий стаж позивача складає 26 років, із них 22 роки 8 місяців відпрацював в умовах впливу шкідливих факторів. Із них на ВАТ «Суха Балка» -14 роки 2 місяці,на ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» -8 років 6 місяців.
Позивач працював в умовах впливу шкідливих факторів та важкої праці, про що свідчить акт розслідування професійного захворювання №35 від 17 квітня 2009 року, яким встановлені причини профзахворювання - в порушенні адміністрацією ВАТ «Суха Балка» та ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» ст. 13 Закону України «Про охорону праці»,ст..153 КзпП України, інформаційні довідками санітарно-гігіенічних характеристик умов праці Ф №2/2-896 від 31.10.2006 року, №197 від 17.08.2006р. підготовлених Тернівською та Жовтневою рай СЕС. Рішеням ЛЕК НДІ від 03.03.2009 року, протокол № 622 йому встановлено професійні захворювання з діагнозом: Хронічне обструктивне захворювання легень першої ст..(пильовий бронхіт першої ст..,емфізема легень першої-другої степені.
Вібраційна хвороба першого-другого ступеня з сіндромом церебрально-переферичної ангіодистонії та вегето-сенсерної поліневропатії з двостороннім плечолопатковим періартрозом,ПФ-другого ст..,деф.артрозом у поєднанні з періартрозами ліктьових,ПФ першого-другого ст.., і колінних,ПФ другого ступеня суглобів,стійкий больовий синдром.
За висновком МСЕК від 05.08.2009 року була установлена стійка втрата професійної працездатності 40 %, та 3 група інвалідності по загальному захворюванню(ОНКО прямої кишки)..
Слідуючий МСЕК :02.08.2010 року залишив процент втрати працездатності та діагноз захворювання без змін до 01.07.1012 року.
Професійне захворювання виникло за таких обставин:
Працюючи з 24.07.1985 року до 01.07.1986р. підземний машиніст електровоза ш. «Першотравнева-1» ВО «Кривбасруда», з 01.07.1986р. по 10.01.1995 р., підземним машиністом навантажувальної машини ш. «Першотравнева-1» ВО «Кривбасруда», (більше 23 років) виконував роботи в умовах,що характеризувались запиленістю повітря робочого простору,що перевищували ГДК,з причин неефективності провітрювання робочих місць та застосування засобів знесилення,що мали низьку ефективність на робочих місцях використовувалась застаріле обладнання. Такі обставини виникнення профзахворювань,що зазначено спеціалістами та комісією з розслідування профзахворювання.
Працюючи на ш. Ювілейна ВАТ «ОСОБА_7» підземним машиністом ППН з 30.01.1995 року до 03.01.2006 р., підземним машиністом підземної установки з 03.01.2006 року по серпень 2009 року виконував роботи в умовах, які теж характеризувались запиленістю повітря робочого простору, що перевищували ГДК..
Згідно інформаційних довідок санітарно-гігіенічних характеристик умов праці Ф №2/2-896 від 31.10.2006 року, №197 від 17.08.2006р. підготовлених Тернівською та Жовтневою рай СЕС. Рішеням ЛЕК НДІ від 03.03.2009 року, протокол № 622, на робочому місці позивача було перевищення допустимих норм пилу, шуму, вібрації, негативні кліматичні умови.
Шкідливі фактори по ВАТ «СУХА БАЛКА»- пил фіброгенної дії до 5ю8 при нормі 2.0 за зміну від 47 до 80.5 %; рівень вібрації 104 при ГДН-101; температура 16.6-18.4 при нормі 16-26 /; вологість до 98 % при фактичному 30-80 %.
Шкідливі фактори по ВАТ «КЗРК» - пил фіброгенної дії від 10 до 70% 3.8-13.2 мг/3 при нормі 2.0 мг/мз; вібрація-97 дБа при нормі 80.0 дБа; вологість до 91 % при нормі до 30-80%.
Та інші показники які перевищують допустимі норми,та привели до профзахворювання. По висновку санітарно-гігієнічної характеристики в відповідності гігієнічної кваліфікації праці ГН 3.3.5-3.3.8;6.6.1-083-2001 р умови праці відносяться до класу «Шкідливий 3.3».
Важкість праці відносяться до 3 класу 1 ступеня шкідливості,напруженість праці до 3 класу 2 ступеня шкідливості.
Провина підприємств підтверджується висновком МСЕК від 05.08.2009року, виписками з історій хвороби позивача, станом здоров'я позивача.
Фізичні страждання заключаються втому, що у позивача постійні стійкі болі у грудях, забруднення дихання, кашель. Болі у шийному, поперековому відділі хребта, затерпання рук,мерзлякуватість,болі в ногах, затрудненні ходьби, швидкої стомлюваності, у порушенні сну. Отримане захворювання обмежує його життєву активність, позбавляє повноцінного спілкування з людьми.
У позивача на підставі висновку МСЕК від 05.08.2009року виникло право на відшкодування моральної шкоди.
Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що з вини підприємств він переносить як фізичні так і моральні страждання викликані ушкодженням здоров'я в наслідок професійного захворювання, одержання тимчасової, а потім стійкої втрати працездатності при виконанні трудових обов'язків.
Заподіяне позивачу з вини підприємств професійне захворювання викликає в нього фізичні і моральні страждання, порушило звичний для нього спосіб життя, вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, для підтримки здоров'я, порушило нормальні життєві зв'язки внаслідок неможливості продовження активного цивільного життя, унаслідок порушення відносин з оточуючими людьми.
Відповідно до розяснень, викладених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_7 України № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами), судам необхідно враховувати , що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності погіршення прав працівника у сфері трудових відносин ( в тому числі виконання робіт у безпечних для життя і здоровя умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
3 01 квітня 2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Одним із завдань цього Закону та обов'язку Фонду соціального страхування було відшкодування моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, застрахованим та членам їх сімей від нещасних випадків.
Законами України про Державний бюджет на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія, в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей, абзацу 4 ст. 1, підпункту «є» ч, 1 ст. 21, ч. З ст. 28, ч. З ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».
Крім цього, Законом від 28.12.2007 року № 107 з п. З Прикінцевих положень виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної (немайнової) шкоди потерпілим на виробництві та членам їх сімей, і водночас доповнено цей пункт таким абзацом: «відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припиняється з 01 січня 2008 року».
23.02.2007 року був ухвалений Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообовязкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання які спричинили втрату працездатності". Зокрема даним законом про зміни до базового Закону передбачено вилучення з Закону ст.ст. 1, 21, 28, 34, 35 норми, щодо обовязку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професіональних захворювань України виплачувати грошову суму за моральну шкоду потерпілому, внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.
Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п. 1, абзацу 3 п. 5, п. 9, абзацу 3 п. 10, п.11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 1167 Цивільного кодексу України та ст. 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавством розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання неконституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».
З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що спірні правовідносини виникають із трудових правовідносин.
Доводи відповідачів щодо пропуску позивачем строку позовної давності, безпідставні, оскільки відповідно до п.3 ч. 1 ст. 268 ЦПК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.
Інші доводи відповідачів спростовуються матеріалами справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача - відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обовязку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку праця в умовах важкої фізичної праці, загальною вібрацією, яка перевищувала ГДР, як визначено висновками комісії при розслідуванні профзахворювання, і які не оскаржило підприємство-відповідач.
Отже, в судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обовязків здоровю позивача була заподіяна шкода в наслідок професійного захворювання, винним в отриманні позивачем професійного захворювання є відповідачі ОСОБА_8 акціонерне товариство «Суха Балка» та ОСОБА_8 акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат». При вказаних обставинах суд вважає, що в наслідок професійного захворюванням порушено звичайний для позивача спосіб життя, він вимушений витрачати додаткові сили для організації свого життя, а при таких обставинах переносить моральні страждання та переживання.
Відповідно до вимог ст.153 КЗпП України, акту розлідування хронічного професійного захворювання форми П-4 розслідування хронічного професійного захворювання від 17 квітня 2009 року, виписки із історії хвороби ОСОБА_5 Українського НДІ промислової медицини, суд вважає, що вищевказані докази свідчать про доведеність виконання ОСОБА_6 акціонерного товариства «Суха Балка» та ОСОБА_6 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» якісних та безпечних умов праці.
Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. У звязку з професійним захворюванням змінився спосіб та якість життя позивача, що завдає йому моральних страждань. Він постійно відчуває біль в різних частинах тіла, такий стан не дає йому можливості спокійно спати ночами, займатися фізичною роботою.
Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_7 України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.
На підставі ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України , ст.10, 11, 60, 88, 209 ч.3, 212, 213-214, 218 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 акціонерного товариства «Суха Балка» та ОСОБА_6 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, повязаного з виконанням трудових обовязків задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» та з ОСОБА_6 акціонерного товариства «Суха Балка» на користь держави судовий збір в сумі 8,50 грн., витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 15,00 грн. солідарно.
Сторони мають право оскаржити рішення в апеляційному порядку, подавши протягом 10 днів з дня проголошення рішення апеляційну скаргу.
Суддя Л.І. Шум