Справа №2-917/2010р.
РІШЕННЯ

Іменем України

21 червня 2010р.Бориспільський міськрайсуд Київської області в складі:

головуючого судді Мельника О.О.

при секретарі Швачко О.О.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бориспіль справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_3, і в судовому засіданні його представник підтримав письмовий текст позовної заяви з усними уточненими позовними вимогами, про те, що позивачу на праві приватної власності належать моторний блок та мотор від автомобіля «ЗИЛ-130», загальною вартістю 35 522 грн. 29 коп., які є речовими доказами по кримінальній справі, порушеної відносно ОСОБА_4 за ст.185 ч.2 КК України, та які були передані на відповідальне зберігання відповідачу під розписку до прийняття рішення судом в даній справі. Вироком Бориспільського міськрайсуду від 16.10.2009р. ОСОБА_4 був визнаний винний в скоєнні даного злочину з призначенням відповідного покарання, а речові докази по справі були повернуті позивачеві, як їх власнику. Однак, відповідач, відмовив першому у поверненні речових доказів, посилаючись на те, що вони йому заважали і він їх продав, чим порушив право власності позивача на дане майно, за відсутності у нього (відповідача) законного права на його відчуження. Тому, враховуючи, що внаслідок таких дій відповідача позивач був незаконно позбавлений права власності на майно, останньому були заподіяні збитки в розмірі вартості такого майна, що становить 35 522 грн. 29 коп., які представник позивача просить стягнути з першого, як винної особи, на користь позивача. Крім того, вважає, що внаслідок таких дій відповідача позивачеві було завдано моральної шкоди, яка полягає у перенесених ним психічних стражданнях та хвилюваннях, викликаних зухвалим продажем належного йому майна з боку відповідача, що є досить дорогим, і придбати яке на теперішній час у справному стані за помірними цінами практично не можливо, а також порушенням його життєвих планів, оскільки він позбавлений можливості використати запчастини за їх цільовим призначенням, і яку він оцінює в 10000 грн. Також просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що працівники міліції не вправі були залишати йому таке майно на зберігання. А він продав його як металобрухт, оскільки запчастини йому заважали.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Встановлено, що постановою слідчого СВ Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_5 від 14.07.2008р. моторний блок та мотор від автомобіля марки «ЗИЛ-130», вилучені протоколом огляду місця події від 09.07.2008р. визнані речовими доказами у кримінальній справі № 05-6212, порушеної відносно ОСОБА_4 за ст. 185 ч.2 КК України та передані під розписку на відповідальне зберігання ОСОБА_3 до прийняття рішення у даній кримінальній справі.

Вироком Бориспільського міськрайонного суду від 16.10.2009р. ОСОБА_4 визнано винним в скоєнні злочину, передбаченому ч.2 ст.185 КК України, а речові докази по справі присуджено повернути їх власнику.

Позивач є власником двигуна від автомобіля «ЗІЛ-431610», д/н № НОМЕР_1, 1990 року випуску, вартістю 27160 грн. 36 коп., а власником двигуна від автомобіля «ЗІЛ-431410», д/н 16578 КВ, 1991 року випуску, вартістю 8361 грн. 93 коп. є ОСОБА_6.

Відповідач, будучи зобов»язаним зберігати вказані речові докази, у себе до винесення рішення у кримінальній справі, такі зобов»язання не виконав, а незаконно, не маючи ніяких правових підстав на дане майно, відчужив двигуни від автомобіля стороннім особам, отримавши за них грошові кошти, тим самим протиправно позбавив позивача права власності на належний йому двигун від автомобіля «ЗІЛ-431610», внаслідок чого заподіяв останньому матеріальні збитки в розмірі 27160 грн. 36 коп.

Вищенаведене підтверджується даними копії вироку відносно ОСОБА_4 (а.с.7), копії постанови про визнання вищезазначених запчастин речовими доказами та прилучення їх до кримінальної справи від 14.07.2008р.(а.с.8), копії розписки відповідача про отримання ним даних речових доказів на зберігання(а.с.9), копії повідомлення Бориспільського міськрасуду від 23.11.2009р., копії заяви позивача про надання дозволу на отримання ним речових доказів у справі та копії повідомлення суду від 09.11.2009р. відповідачу про необхідність повернення ним речових доказів їх власнику (а.с.10-12), копії звіту авто товарознавчого дослідження за 2009 рік з додатками, в т.ч. даними копій свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, за якими власником автомобіля НОМЕР_2 є ОСОБА_6 (а.с.24-46), копії протоколу огляду місця події (а.с.64-48), а також показами свідка ОСОБА_5

Так, свідок ОСОБА_5 в суді показала, що проводила слідчі дії у кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_4 Речові докази по справі під розписку вона передала на зберігання ОСОБА_3, як приватному підприємцю, попередивши його, як матеріальну особу, про кримінальну відповідальність за порушення такого зобов»язання, оскільки вона не могла їх самостійно перевезти, а потерпілий погоджувався на їх зберігання у нього, якщо запчастини перевезе ОСОБА_3 При цьому, вона повідомила потерпілого про приєднання належного йому майна в якості речових доказів до справи та про передачу такого майна на зберігання ОСОБА_3

За ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від участі в експертизі, якщо без цього експертизу провести неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з»ясування якого експертиза була призначена, або відмовити в його визнанні.

Як вбачається з матеріалів справи, за наявності ухвали суду про призначення експертизи, якою на відповідача був покладений обов»язок оплатити її проведення, маючи таку можливість, вартість проведення експертизи не оплатив, тим самим ухилився від участі в експертизі, вслід чого матеріали цивільної справи разом з ухвалою, були повернуті до суду, без виконання, що унеможливлює отримання повного та об»єктивного висновку.

А тому, враховуючи, що відповідач, будучи зобов»язаним зберігати речові докази у себе до вирішення кримінальної справи, такий обо»язок не виконав, а незаконно відчужив запчастини до автомобіля «ЗІЛ» стороннім особам, чим заподіяв позивачеві матеріальної шкоди на суму вартості належного позивачеві двигуна від автомобіля ««ЗІЛ-431610», д/н № НОМЕР_1, 1990 року випуску, що становить суму в розмірі 27160 грн. 36 коп., яка визначена висновком автотоварознавчого дослідження, сумніватись в достовірності та об»єктивності якого, за відсутності інших доказів, у суду підстав не має, а відповідач належних доказів щодо вартості запчастин, суду не надав, маючи таку можливість, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем матеріальні збитки в розмірі вартості належного позивачеві двигуна в сумі 27160 грн. 36 коп., враховуючи, що власником другого двигуна є інша особа.

Підстав для задоволення вимог в частині стягнення з відповідача моральної шкоди суд не вбачає, оскільки належних та об»єктивних доказів на підтвердження факту її заподіяння позивачеві, останній суду не надав.

Оскільки позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у вигляді витрат по оплаті послуг експерта, судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Керуючись ст.1166 ЦК України, 57, 60, 62, 64, 146, 212-215 ЦПК України,

суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 27 160 грн. 36 коп. матеріальних збитків та 391 грн. 60 коп. судових витрат, а всього стягнути 27 551 грн. 96 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Київської області через Бориспільський міськрайсуд, на протязі 10 днів, шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження, з подальшим поданням, на протязі 20 днів, з дня подачі заяви, апеляційної скарги.

Суддя О.О.Мельник