РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2010 року Селидівський міський суд Донецької області у складі:

*головуючого судді Моцного О.С.

*при секретарі Відоновій О.О.

*за участю позивача ОСОБА_1

*представника позивача ОСОБА_2

-представника відповідача ЗАТ «Донецько-Курахівський машинобудівельний завод» ОСОБА_3

- представника відповідача ОСОБА_4 ССВНВВПЗ м. Селидове ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Селидове цивільну справу за позовом

ОСОБА_6 до Закритого акціонерного товариства «Донецько-Курахівський машинобудівельний завод» та Відділення фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань (України в м. Селидове про стягнення моральної шкоди, доплати суми одноразової допомоги та розміру втраченого заробітку внаслідок каліцтва.

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2010 року позивач звернулась з позовом до суду вказавши, що 29 грудня 2005 року, під час роботи учеником токаря на ЗАТ «Донецько-Курахівський машинобудівельний завод» (далі відповідач № 1) через несправність верстата з нею я нещасний випадок. Внаслідок незаконної змови членів комісії розслідування вин нещасного випадку, неправомірно було вказано 12% її провини у нещасному випадку та на 12% було зменшено суму одноразової допомоги та регресу, у той час, коли насправді вина підприємства складає 100%. В складі комісії брала участь представник фонду ОСОБА_7 тому вважала, що ОСОБА_4 соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань відповідач № 2) теж повинен відповідати за скоєні правопорушення. Просила зобов'язати відповідачів нарахувати та сплатити суми одноразової допооги та розміру втраченого заробітку, що підлягає відшкодуванню внаслідок враховуючи відсутність вини у нещасному випадку, умов регіональної та коефіцієнтів підвищення тарифних ставок та окладів ЗАТ «Донецько-Курахівський машинобудівельний завод». Стягнути з відповідача № 1 22000 грн. моральної шкоди одноразово та по 1000 грн. щомісяця моральної шкоди починаючи з дня винесення рішення судом. Стягнути з відповідача № 2 2000 грн. моральної шкоди,стягнути з відповідачів в рахунок відшкодування правової 5000 грн.

В судовому засіданні позивач підтвердила позовні вимоги пояснивши, що з 01.11.2005 року вона працювала у відповідача № 1 учеником токаря, але з першого відповідач надавав їй під розписку у книзі нарядів наряди на свердловку отворів. В процесі роботи вона помітила несправність верстату, про що повідомляла майстра зміни. З нею не було проведено всіх належних інструктажів що техніці безпеки, вона працювала без нагляду токаря або свердловщика які б мали більший стаж роботи, освітлення приміщення цеху не відповідало санітарним Нормам, освітлювалось всього двома лампочками. Виданий спец огляд був невеликим 29.12.2005 року через несправність верстаку, при переустановці фіксуючого пальця кондуктора, обертове свердло впало зі станка та продовжуючи [обертатися, захватило її руку за рукав спецодягу та травмувало руку. Нещасним випадком їй був спричинений відкритий перелом обох кісток правої руки. За [результатами перевірки обставин нещасного випадку були складені акти, але в актах № 4 форми Н-1 від 31.12.2005 року та форми Н-5 від 25.12.2005 року комісією були наведені викривлені та неправдиві факти з приводу обставин, за эких стався нещасний випадок, що призвело до незаконного зменшення сум отриманої одноразової допомоги, розміру-втраченого заробітку та пенсії з приводу інвалідності. Вважала, що діями обох відповідачів їй спричинена моральна шкода. Просила суд задовольнити позов, стягнути на свою користь недоотримані суми одноразової допомоги, моральну шкоду та витрати на правову допомогу.

В судовому засіданні представник позивача підтвердив вимоги позивача пояснивши, що під час перевірки та складання актів про нещасний випадок на «виробництві відповідачами було порушено «Порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», а також Закон України «Про охорону праці». Внаслідок незаконної змови членів комісії була неправомірно визначена 12% провина позивача у нещасному випадку, що потягло за собою зменшення сум одноразової допомоги та регресу. Просила задовольнити позов.

Представник відповідача № 1 позов не визнав пояснивши, що дійсно з 1 листопада 2005 року ОСОБА_1 працювала у З AT «Д-КМЗ» в механозварочному цеху учеником токаря, та за нею був закріплений наставник робочий інструктор токар і свердловщик ОСОБА_8, з нею був проведений вступний та первинний інструктаж, вона була ознайомлена з Правилами внутрішнього розпорядку та умовами праці на робочому місті. 29 грудня 2005 року ОСОБА_8 одержала наряд на свердловку отворів 48мм в трубі стойки монолітної опалубки на технічно-справному свердлильному верстаті 2Л53У, ученик токаря ОСОБА_1 знаходилась поблизу надавала заготовки, та складала їх після сверловки. Під час коли ОСОБА_9 покинула робоче місце ОСОБА_1 за власною ініціативою продовжила свердловку отворів, у 14 годин 40 хвилин ОСОБА_1 порушуючи вимоги техніки безпеки стала робити переустановку фіксуючого пальця кондуктора, при цьому під обертаюче свердло потрапив рукав ватної куртки, який закрутило на свердло. В наслідок чого стався нещасний випадок. По результатам перевірки були складені акти Н-5 і Н-1 які в встановлені законом строки були надіслані у відділення ОСОБА_4 соціального страхування, а також передані чоловіку ОСОБА_1 В 2007 році після хвороби ОСОБА_1 продовжила працювати в ЗАТ «Д-КМЗ» учнем токаря, а з 22.08.2007 році робітником промислової бані. З жовтня 2007 року вона була звільнена по ст.. 38 КЗПП України. Вважав безпідставними, не грунтуючимися на нормах матеріального і процесуального права вимоги позивача, просив відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача № 2 ОСОБА_4 соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову вказавши, що Законом України «Про охорону праці», «Порядком розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» визначено порядок встановлення факту нещасного випадку на виробництві і коло осіб, які допустили порушення законодавства про охорону праці. У разі незгоди потерпілого, питання вирішується посадовою особою органу нагляду за охороною праці, рішення якої є обов'язковим для роботодавця і може оскаржено в судовому порядку (ч.ч. 3,4 ст. 22 Закону України «Про охорону праці», п. 37, 38 Порядку). Позивачем не доведено в чому полягає моральна шкода, з яких міркувань позивач виходив визначаючи розмір шкоди. Вважав дії представника відділення фонду в м. Селидове щодо розслідування нещасного випадку законними та такими, що відповідають Закону. Крім того вважав безпідставними вимоги про стягнення сум пов'язаних з витратами на правову допомогу, граничний розмір яких передбачено ст.. 84 ч. 2 та постановою Кабінету міністрів України № 590 від 27.04.2006 року. Просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, та не оспорюється сторонами 29 грудня 2005 року з учеником токаря ОСОБА_1 стався нещасний випадок, за результатами перевірки обставин комісією з розслідування складені акт № 4 форми Н-1 від 31.12.2005 року та форми Н-5 від 29.12.2005 року згідно яких встановлено, що ОСОБА_1 за власною ініціативою замість ОСОБА_9 робила свердловку отворів та при переустановці фіксуючого пальця кондуктора, обертове свердло впало та продовжуючи обертання, захватало праву руку ОСОБА_1 за рукав спецодягу в наслідок чого травмувало праву руку. Згідно протоколу № 1 від 15.01.2007 року визнано 12% провини ОСОБА_1 у нещасному випадку. Про оскарження цієї постанови позивач нікуди не зверталась, хоча в межах своєї компетентності мала право вимагати проведення повторного (додаткового) розслідування нещасного випадку, тобто була згодна.

Відповідно до ст.. 22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець І повинен організувати розслідування нещасних випадків, професійних захворювань |ї аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнським об'єднання профспілок.

Згідно з п. 13 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112, обстеження місця нещасного випадку, одержання пояснень потерпілого, свідків та причетних до нещасного випадку осіб, з'ясування обставин і правил нещасного випадку, визначення чи в'язаний цей випадок з виробництвом, встановлення осіб, які допустили порушення законодавства про охорону праці та складання акту розслідування нещасного випадку віднесено до компетенції утвореної роботодавцем комісії з розслідування нещасного випадку.

У разі незгоди зі змістом акта про нещасний випадок питання вирішується посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці чиє рішення може бути оскаржене у су домову порядку (ч.ч. 3,4 ст. 22 Закону України «Про охорону праці» п.п. 37, 38 Порядку).

Позивач до такого органу не звертався і державна інспекція промислової безпеки та охорони праці територіального управління Держгірпромнагляду по Донецькій області по умовам спору перевірку не проводила.

Суд приходить до висновку, що акт № 4 форми Н-1 від 31.12.2005 року та форми Н-5 від 29.12.2005 року складені у відповідності з вимогами «Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» і підстави для визнання їх незаконними відсутні та перерахування суми одноразової допомоги, стягнення моральної шкоди неможливе.

За таких обставин суд дійшов висновку, що законних підстав для задоволення позовної заяви ОСОБА_1 не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.. 22 Закону України «Про охорону праці», «Порядком розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», ст.ст. 1167, 1168, 1196 ЦК України, ст.ст. 210, 212-214, 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволення позову ОСОБА_6 до Закритого акціонерного товариства «Донецько-Курахівський машинобудівельний завод» та Відділення фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України в м. Селидове про стягнення моральної шкоди, доплати суми одноразової допомоги^та розміру втраченого заробітку внаслідок каліцтва відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається десяти днів з дня його проголошення.

Суддя