Справа №22ц-2145/10 Головуючий у І інстанції: Веремчук О.А.
Категорія: 26 Доповідач: Шандра М.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Шандри М.М., Гончарук Л.Я.

з участю секретаря:Гуняк О.Я.

та з участю представника ОСОБА_2 ОСОБА_3,

представника ОСОБА_4, ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 02 липня 2009 року та на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 02 листопада 2009 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_7, третіх осіб на стороні відповідача Сокальської державної нотаріальної контори, приватного нотаріуса Довгополової С.В., ОСОБА_10 про визнання свідоцтва про право на спадщину та договору купівлі-продажу недійсним та визнання права на ідеальну частку, а також за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2, третіх осіб на стороні позивача - приватного нотаріуса Довгополової С.В., відділу опіки та піклування над дітьми - сиротами і дітьми позбавленими батьківського піклування, усиновлення, служби у справах дітей Сокальської райдержадміністрації, третіх осіб на стороні відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу будинковолодіння дійсним та визнання його добросовісним набувачем, -

встановила:

У жовтні 2006 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_7 про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 1-1723, виданого Сокальською державною нотаріальною конторою на ім"я ОСОБА_2 30.06.2006 року та договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1. У квітні 2007 року позивачі збільшили позовні вимоги, просили визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини та визнати за кожним з них право на 1/6 ідеальну частку спадкового майна - будинку АДРЕСА_1 та зобов"язати Сокальську державну нотаріальну контору видати їм свідоцтво про право на обов"язкову частку у встановленому законом порядку. В подальшому від позовних вимог про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовилися. Вимоги обґрунтовували тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер їх батько ОСОБА_11 Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема, на житловий будинок АДРЕСА_1 Львівської області. 18.02.2000 року батько склав заповіт на користь їхнього брата ОСОБА_2 - відповідача по справі, однак про наявність заповіту їм не було відомо, оскільки відповідач приховав наявність такого та повідомив, що батько подарував йому спірний будинок, а тому вони не звернулися з заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса у встановлений законом строк. Відповідач отримав в Сокальській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом, приховавши при цьому від державного нотаріуса відомості про наявність інших спадкоємців (позивачів), які мають право на обов"язкову частку. Оскільки ОСОБА_2 мав право на спадкування лише 4/6 ідеальних частин будинку, слід визнати недійсним договір купівлі-продажу спірного житлового будинку, укладений 25.07.2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_7

ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу будинковолодіння дійсним та визнання його добросовісним набувачем вказаного будинковолодіння, покликаючись на те, що посвідчений нотаріально договір купівлі-продажу житлового будинку від 25.07.2006 року відповідає вимогам чинного законодавства

Справа судом розглядалася неодноразово. Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 02.07.2009 року позов ОСОБА_5 та ОСОБА_4 задоволено частково. Свідоцтво про право на спадщину на цілу частку спадкового майна - житлового будинку з надвірними будівлями в АДРЕСА_1, видане Сокальською державною нотаріальною конторою 30.06.2006 року ОСОБА_2 визнано недійсним в частині 1/3 частки спадкового майна. Визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право на 1/6 ідеальну частку кожному спадкового будинку АДРЕСА_1 та зобов"язано Сокальську державну нотаріальну контору видати їм свідоцтва про право на обов"язкову частку у встановленому законом порядку. Договір купівлі-продажу житлового будинку НОМЕР_1 з надвірними будівлями і спорудами на АДРЕСА_1 укладений 25.07.2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 визнано недійсним. Зобов"язано ОСОБА_2 повернути відповідачу ОСОБА_7 85 345 грн., отримані за будинок. Зобов"язано ОСОБА_7 повернути ОСОБА_2 переданий йому будинок НОМЕР_1 з надвірними будівлями і спорудами на АДРЕСА_1 Позовну заяву ОСОБА_7 задоволено частково. Визнано ОСОБА_7 добросовісним набувачем житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами на АДРЕСА_1. У визнанні дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку НОМЕР_1 з надвірними будівлями і спорудами на АДРЕСА_1 укладеного 25.07.2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 81 грн. судових витрат по справі.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 02.11.2009 року виправлено арифметичну помилку в рішенні від 02.07.2009 року у даній цивільній справі. Викладено абзац п"ятий резолютивної частини рішення в наступній редакції: зобов"язати ОСОБА_2 повернути відповідачу ОСОБА_7 128 921,65 грн., отримані за проданий будинок.

Рішення та ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2. До поданої апеляційної скарги на рішення суду приєднались також ОСОБА_7 та ОСОБА_10

В апеляційній скарзі на рішення просить рішення суду в частині задоволення позову ОСОБА_4 та ОСОБА_5 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні їх позовних вимог; в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_7 про визнання дійсним договору купівлі-продажу спірного будинковолодіння також скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити вказану позовну вимогу. В апеляційній скарзі на ухвалу просить таку скасувати. В апеляційних скаргах покликається на те, що судові рішення є незаконними, необґрунтованими та ухвалені з порушенням вимог матеріального права. Зокрема, поза увагою суду залишилася та обставина, що позивачі не прийняли спадщину після смерті батька відповідно до вимог закону, ОСОБА_5, будучи інвалідом 3 групи на час смерті батька взагалі не мав права на обов"язкову частку у спадщині. Суд також не взяв до уваги, що згідно ст.1280 ЦК України спадкоємці, яким продовжено строк для прийняття спадщини, мають право вимагати передання їм в натурі лише частину того майна, яке збереглося, а у випадку його продажу - сплати грошової компенсації.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що батьком ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_2 є ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Відповідно до заповіту від 18.02.2000 року ОСОБА_11 все своє майно заповів синові ОСОБА_2 (т.1, а.с.74). 30.06.2006 року відповідачу ОСОБА_2, як спадкоємцю за заповітом після смерті ОСОБА_11, було видано Сокальською державною нотаріальною конторою свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно - житловий будинок АДРЕСА_1

Задовольняючи позовні вимоги про визнання частково недійсним зазначеного свідоцтва та визнання права власності за позивачами ОСОБА_5 та ОСОБА_4 по 1/6 ідеальній частці будинку в порядку спадкування за кожним, що становить 1/3 частку будинку, суд виходив з того, що позивачі як повнолітні непрацездатні діти спадкодавця ОСОБА_11 мають право на обов"язкову частку у спадщині після смерті батька, оскільки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 досягнув пенсійного віку, а ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідно до акту огляду МСЕК від 14.09.2001 року встановлено 3 групу інвалідності загального захворювання безтерміново.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах не погоджується з висновком районного суду та вважає, що оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_5, ОСОБА_4 підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні їхнього позову у відповідності до ст.309 ч.1 п.3 ЦПК України, а саме невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вирішуючи спір, районний суд не врахував, що до компетенції суду віднесено вирішення питання щодо поважності пропуску строку для прийняття спадщини та надання спадкоємцям додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини та в порушення норм матеріального закону вирішив питання про право власності на спадкове майно.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як установлено судом, позивачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на час відкриття спадщини не проживали постійно із своїм батьком ОСОБА_11 та не подали до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Викладені обставини визнали сторони.

За правилами ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до роз»ясень, викладених у п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. У разі, коли після спливу строку для прийняття спадщини та розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (стаття 1272 ЦК), такі спадкоємці мають право вимагати передання їм частки в натурі шляхом перерозподілу майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації.

Як убачається з матеріалів справи, позивачі, які мали право на обов»язкову частку у спадщині після смерті батька, не проживали із спадкодавцем на день його смерті, не подали заяву про прийняття спадщини в нотаріальну контору в установлений законом строк та їм не було визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою районного суду від 30.06.2009 року провадження у справі в частині вимог про визначення ОСОБА_5, ОСОБА_4 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини закрито у зв"язку з відмовою позивачів в цій частині від позовних вимог (т.1 а.с.245).

За таких обставин ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вважаються такими, що не прийняли спадщину після смерті ОСОБА_11, відтак їх право не порушено, а тому в задоволенні їхніх позовних вимог слід відмовити.

Крім того, судом установлено, що 25.07.2006 року між ОСОБА_2, з одного боку, та ОСОБА_7- з іншого боку, було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку на АДРЕСА_1 (т.1 а.с.53). Договір посвідчено нотаріально та право власності ОСОБА_7 на нерухоме майно зареєстровано в ДКП Червоноградське МБТІ. За таких обставин відсутні правові підстави для визнання зазначеного договору купівлі-продажу від 25.07.2006 року дійсним у судовому порядку.

Керуючись ст.ст.307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.3, 314 ч.2, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 02 липня 2009 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5, стягнення судових витрат та ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 02 листопада 2009 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_7, третіх осіб на стороні відповідача Сокальської державної нотаріальної контори, приватного нотаріуса Довгополової С.В., ОСОБА_10 про визнання свідоцтва про право на спадщину та договору купівлі-продажу недійсним та визнання права на ідеальну частку.

У решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: