Справа №22ц-2415/10 Головуючий у І інстанції: Адамович М.Я.
Категорія: 48 Доповідач: Шандра М.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2010 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Шандри М.М., Гончарук Л.Я.

з участю секретаря: Стасів М.І.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 15 березня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_4, третьої особи відділу ДВС Сокальського РУЮ до ОСОБА_2 про стягнення пені від суми несплачених аліментів, -

встановила:

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 15.03.2010 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 пені від суми несплачених аліментів в розмірі 8869, 40 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 550 грн. витрачених нею на правову допомогу. 02.04.2010 року ухвалено по справі додаткове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_2 в користь держави 88,69 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду оскаржив відповідач. В апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає рішення таким, що не відповідає дійсним обставинам справи, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Не враховано, що відповідач перебував за межами України і йому не було відомо про наявність зобовязання за аліментами та про відповідальність за прострочення сплати аліментів. Вважає, що прострочення по сплаті аліментів виникло з вини стягувача та державного виконавця. Крім цього, судом невірно застосовано до спірних правовідносин ст.20 СК України щодо застосування строку позовної давності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Встановлено, що згідно рішення Сокальського районного суду Львівської області від 17.10.2008 року відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 500 грн. щомісяця, починаючи з 22.08.2008 року до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий документ звернено до виконання, постановою від 28.10.2008 року відкрито виконавче провадження, і як убачається з матеріалів справи станом на 01.07.2009 року сума заборгованості становила 5 161,3 грн. (а.с.39).

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 01.08.2008 року по 01.07.2009 року, районний суд вірно виходив з того, що заборгованість по аліментах виникла з вини відповідача, який не сплачував аліменти з часу ухвалення рішення. Суд також вірно прийшов до висновку, що відповідно до ч.1 ст.20 СК України до вимог, що випливають із аліментних відносин, позовна давність не застосовується, (крім випадків, передбачених ч.2 ст.72, ч.2 ст.129, ч.3 ст.138, ч.3 ст.139 цього Кодексу), а відтак до правовідносин, які регулюються ст.196 СК України не поширюється дія ЦК України, зокрема ст.258. Не заслуговують уваги посилання апелянта на те, що боржник не був повідомлений про наявність заборгованості, оскільки відділ ДВС Сокальського РУЮ за місцем проживання боржника попереджав про наявність такої (а.с.46,47).

Разом з тим, вирішуючи спір та визначаючи розмір неустойки суд не врахував, що пеня нараховується на всю суму несплачених аліментів (заборгованості) за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується лише тим місяцем протягом якого не проводилось стягнення, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права і як наслідок неправильного визначення дійсного розміру неустойки за спірний період.

З матеріалів справи вбачається, що заборгованість зі сплати аліментів утворилася з серпня 2008 року. Аліменти за серпень 2008 року відповідач зобовязаний був сплатити в сумі 161,3 грн. З 01 вересня 2008 року на них нараховується неустойка (пеня). Позивач просить стягнути неустойку станом на 01 липня 2009 року. Неустойка вираховується з 01 вересня 2008 року по 01 липня 2009 року за 303 дні (161,3 х 1% х 303 дні) = 488,74; за жовтень 2008 р. (500 х 1% х 273)=1365; за листопад 2008 р.(500 х 1% х242)=1210; за грудень 2008 р. (500 х 1% х 212)=1060; за січень 2009р. (500 х 1% х181)=905; за лютий 2009 р (500 х 1% х 150)=750; за березень 2009 р. (500 х 1% х 122) =610; за квітень 2009 р. (500 х 1% х91)= 455; за травень 2009 р (500 х 1% х 61)= 305; за червень 2009 р. (500 х 1% х 30) = 150.

Усього сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з вересня 2008 року по 01.07.2009 року складає 7 298,74 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини справи, але неправильно застосовано норми матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне змінити судове рішення в частині визначення розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та стягнути з відповідача на користь позивача неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 7298,74 грн.

Керуючись ст.ст.307 ч.1 п.3, 309 ч.1 п.4, 316, 317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 15 березня 2010 року в частині визначення розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та додаткове рішення від 02 квітня 2010 року в частині визначення розміру судового збору змінити. Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 7 298,74 грн. Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 72,98 грн судового збору. В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: