06.07.10 ,
Апеляційний суд Херсонської області
Справа №22ц-2804 2010 p.
Головуючий в 1 інстанції Миргород B.C.
Доповідач: Воронцова Л.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року липня місяця 06 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Стародубця М.П.

Суддів: Фурман Т.Г.,

ОСОБА_1

При секретарі: Остренко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ьериславського районного суду Херсонської області від 12 квітня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Сведбанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Третя особа - ОСОБА_4 про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вище зазначеним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що 06 вересня 2006 року між ним та ПАТ «Сведбанк» укладено кредитний договір №2709/0906/59-360, відповідно до якого він отримав грошові кошти у розмірі 250000 доларів США зі строком погашення до 05 вересня 2007 року та оплатою відсотків за користування в розмірі 14% річних.

У забезпечення виконання умов кредитного договору, 20 жовтня 2006 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2, який діяв від імені ОСОБА_2 1.В. на підставі нотаріально посвідченої довіреності було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого для забезпечення виконання основного зобов'язання в іпотеку Банку було передано нерухоме майно.

Посилаючись на недотримання Банком законодавства, яке визначає, що грошовою одиницею в Україні є гривня, вона ж є єдиним і законним платіжним засобом на території України, а одержання кредиту в іноземній валюті, використання іноземної валюти як засобу платежу можливе при дотриманні вимог законодавства про одержання індивідуальної ліцензії, якої ПАТ «Сведбанк» не має, не дотримання Банком вимог ст.З ЦК України та ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» щодо дотримання умов справедливості договору, на підставі ст.215, ч.І ст.203 ЦК України просив

визнати недійсним кредитний договір від 06.10.2006 року, застосувавши наслідки недійсності правочину, передбачені ст.216 ЦК України.

Визнати недійсним іпотечний договір від 20.10.2006 року на підставі 4.2 ст.548 ЦК України, оскільки недійсність основного зобов'язання спричиняє недійсність правочину, щодо його забезпечення; зобов'язати приватного нотаріуса ОСОБА_3 виключити з реєстру іпотек та заборони відчуження запис про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна, переданого ПАТ «Сведбанк» за договором іпотеки від 20.10.2006 року.

Рішенням Бериславського районного суду від 12 квітня 2010 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права просив його скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах, встановлених ст.ЗОЗ ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що для здійснення ПАТ «Сведбанк» валютних операцій, зокрема укладення спірного кредитного договору в іноземній валюті, достатньо генеральної ліцензії, яка є у відповідача.

Однак до такого висновку суд першої інстанції дійшов неповно з'ясувавши обставини справи, що мають значення для правильного її вирішення.

Так, суд першої інстанції послався на наявність у ПАТ «Сведбанк» банківської ліцензії №38 та дозволу, виданих Національним банком України, на підставі яких Банк має право на здійснення операцій, визнаних ч.І, п.5-11 4.2 ст.47 Закону України «Про банки та банківську діяльність».

Як вбачається з матеріалів справи, спірний кредитний договір укладено між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 (а.с.7-9).

Суд першої інстанції не з'ясував чи мав саме АКБ «ТАС- Комерцбанк» на момент укладення кредитного договору - 06 вересня 2006 року право на його укладення, чи мав він банківську ліцензію та дозвіл на право здійснення банківських операцій, визначених ч.І та п.п.5-11 ч.2 ст.47 Закону України «Про банківську діяльність», яке відношення до АКБ «ТАС- Комерцбанк» має ПАТ «Сведбанк» - відповідач у справі та не мотивував підстави участі ПАТ «Сведбанк» у якості належного відповідача у справі.

Суд першої інстанції не звернув уваги та не дав належної юридичної оцінки ліцензії №38 та дозволу №38-2, виданих ПАТ «Сведбанк» Національним банком України 07 грудня 2007 року, хоча оспорюваний кредитний договір укладено 06 вересня 2006 року (а.с.46-47).

Повторна неявка в суд апеляційної інстанції сторін, які належним чином повідомленні про місце та час розгляду справи, позбавляє можливості суд апеляційної інстанції з'ясувати дані обставини та дати їм належну юридичну оцінку.

Окрім того, суд розглянув справу у відсутності відповідача приватного нотаріуса ОСОБА_3 та третьої особи - ОСОБА_4, які не були повідомленні належним чином про місце і час розгляду справи.

Так, суд не дотримався процедури повідомлення учасників процесу про судовий розгляд справи через оголошення в пресі, передбаченої ч.9 ст.74 ЦПК України, і при оголошенні в засобах масової інформації про розгляд справи 15.03.2001 року, справа розглянута 12 квітня 2010 року.

З огляду на вище зазначене, рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Керуючись ст.ст.303, 307, п.З ч.І ст.311 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Бериславського районного суду від 12 квітня 2010 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього ж часу може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий: М.П. Старо дубець

Судді: Т.Г.Фурман, Л.П.Воронцова