Справа № 2-933/10
РІШЕННЯ

іменем України

"02" червня 2010 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Вуїва О.В.,

при секретарі Козачук О.С.,

за участю: позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

В обґрунтування вимог позивач вказував, що 05 травня 2009 року близько 10 год. 35 хвилин в м. Вознесенську на вул. Жовтневої революції відповідач, керуючи належним йому автомобілем «ВАЗ-2107», реєстр. номер ВЕ 6824АН, в порушення вимог п. 12.3 ПДР України при виникненні перешкод для руху, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та здійснив обїзд перешкоди (автомобіля, який зупинився попереду), виїхав на зустрічну смугу, при цьому перетнувши подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, повернувшись на займану смугу здійснив зіткнення з транспортним засобом «Cherry Tiggo», реєстр. номер НОМЕР_1, належний позивачу, який виїжджав із заїзного карману, внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 травня 2009 року ОСОБА_3 був визнаний винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП.

Постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 грудня 2009 року провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КупАП відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУАП було закрите в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу була завдана матеріальна шкода в розмірі 9 236,60 грн., що складається з вартості ремонтно-відновлювальних робіт належного ОСОБА_1 автомобіля - 8 372 грн., сплачених останнім вартості проведеної судової автотехнічної експертизи в розмірі 459,60 грн. та автотоварознавчого дослідження спеціаліста в розмірі 405 грн.

Враховуючи вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду, а також всі понесені ним судові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 свої вимоги підтримали в повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним в позові.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Свої заперечення проти позову обгрунтовував:

-відсутністю своєї вини в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та наявністю вини в діях позивача;

-невідповідністю переліку замінених та відремонтованих деталей автомобіля «Cherry Tiggo», реєстр. номер НОМЕР_1 фактично пошкодженим під час дорожньо-транспортної пригоди;

-тяжким матеріальним становищем в сімї (відсутністю будь-яких прибутків, окрім мінімальної пенсії з якої щомісячно сплачує кредит, наявністю тяжкого захворювання та поганого стану здоровя дружини, що потребує затрат значних коштів на лікування, наявність боргів).

Заслухавши пояснення сторін, представника позивача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, оглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за №3-1305/09 відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП, а також матеріали справи про адміністративне правопорушення за №3-1420/09 відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КупАП, суд прийшов до наступного.

Зокрема, судом встановлено, що 05 травня 2009 року близько 10 год. 35 хвилин в м. Вознесенську на вул. Жовтневої революції відповідач, керуючи належним йому автомобілем «ВАЗ-2107», реєстр. номер ВЕ 6824АН, в порушення вимог п. 12.3 ПДР України при виникненні перешкод для руху, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та здійснив обїзд перешкоди (автомобіля, який зупинився попереду), виїхав на зустрічну смугу, при цьому перетнувши подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3, яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, повернувшись на займану смугу здійснив зіткнення з транспортним засобом «Cherry Tiggo», реєстр. номер НОМЕР_1, належний позивачу, який виїжджав із заїзного карману, внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 травня 2009 року ОСОБА_3 був визнаний винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП.

Постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 грудня 2009 року провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КупАП відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУАП було закрите в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тому вказані обставини не підлягають повторному доказуванню при розгляді цивільної справи.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1О, як володільцю автомобіля «Cherry Tiggo», реєстр. номер НОМЕР_1 було заподіяно матеріальну шкоду.

Згідно ч.ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, п. 3 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_3 України за № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (далі Постанова Пленуму) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме винною особою.

Положення ч. 1 ст. 1166 ЦК України вказують на те, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, повинна бути відшкодована винною особою в повному обсязі.

Згідно абз. 2, 4 п. 9 Постанови Пленуму при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, слід враховувати, що потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. При цьому повинна враховуватися зношеність пошкодженого майна.

Відповідно до наявного в матеріалах справи звіту ТОВ «Регіональний експертний центр» за №030/05-09 від 25 травня 2009 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Cherry Tiggo», реєстр. номер НОМЕР_1 складає 7 883,20 грн.

Оскільки сторони не надали суду інших переконливих доказів, що можуть спростувати такий розрахунок, а тому саме він підлягає прийняттю до уваги при встановленні вартості завданої матеріальної шкоди.

Доводи сторони позивача про те, що на роботи з відновлення належного йому автомобіля останній поніс затрати в більшій сумі, ніж зазначено в звіті, а саме в розмірі 8 372 грн. та надані в підтвердження цих обставин наряд-замовлення №5 від 5 липня 2009 року та рахунок №5 від 05 липня 2009 року не можуть бути прийняті судом до уваги в звязку з наступним.

З вищезазначених наряду-замовлення та рахунку вбачається те, що в процесі відновлення пошкодженого автомобіля ОСОБА_1 було придбано та замінено деталі (ксенонову лампу дального та ближнього світла, ксенонову лампу протитуманної фари, блок розпалу дального та ближнього світла), що не були пошкоджені під час дорожньо-транспортної пригоди.

Зокрема такі деталі не були зафіксовані, як пошкоджені ні органами ДАЇ при складанні додатку до протоколу із зазначенням виявлених в результаті ДТП пошкоджень, ні спеціалістом-автотоварознавцем в своєму звіті.

Разом з тим сторона позивача не надала доказів того, що вартість ремонту та запчастин на час проведення ремонту автомобіля збільшилася внаслідок збільшення роздрібних цін та відповідала середній ринковій ціні.

Окрім витрат на відновлення пошкодженого автомобіля позивач поніс витрати на оплату проведених судової автотехнічної експертизи для підтвердження відсутності своєї вини в ДТП та автотоварознавчого дослідження, що підтверджено відповідними рахунками та платіжними документами та не були відшкодовані під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а тому вони також підлягають відшкодуванню.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода 8 747,80 грн.

Заява відповідача про звільнення його від обовязку відшкодувати завдану ним шкоду з підстави тяжкого матеріального становища не може бути задоволена в звязку з наступним.

Ч. 4 ст. 1193 ЦК України вказує на те, що суд може лише зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, а не звільнити цю особу від її відшкодування повністю.

Разом з тим відповідно до абз. 3 п. 2 Постанови Пленуму правила цієї норми закону про можливість зменшення розміру відшкодування шкоди, заподіяної громадянином, залежно від його майнового стану застосовуються у виняткових випадках, коли стягнення шкоди у повному розмірі неможливе або поставить відповідача в дуже тяжке становище.

Судом встановлено, що відповідач є особою похилого віку, пенсіонером та має ряд тяжких захворювань, що потребує від нього необхідність уникати фізичних та психоемоційних перевантажень, постійного лікування, медичних оглядів, придбання ліків, проте не надав доказів понесення витрат на таке лікування..

Інші його доводи в підтвердження такого становища (отримання мінімальної пенсії, відсутність інших прибутків, щомісячна сплата кредиту на суму, що відповідає розміру пенсії, тяжка хвороба дружини, наявність боргу за позикою на значну суму) не знайшли свого підтвердження належними доказами в судовому засіданні.

Таким чином відповідач довів лише факт незадовільного стану свого здоровя, однак не факт наявності тяжкого матеріального становища з чим Закон повязує можливість зменшення розміру відшкодування завданої шкоди.

А тому суд не має достатніх підстав вважати, що стягнення шкоди у повному розмірі неможливе взагалі або може поставити відповідача в надзвичайно скрутне становище.

В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача (відповідно до розміру задоволених вимог) також підлягають стягненню судові витрати: 87 грн. судового збору, 114 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи та 285 грн. витрат на правову допомогу.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 8 747 (вісім тисяч сімсот сорок сім) гривень 80 копійок, а також судові витрати в розмірі 486 (чотириста вісімдесят шість) гривень.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: