Справа № 2-654/2010 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.05.2010 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-при секретарі Пройка С.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Рені справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору міни дійсним та визнання права власності на нерухоме майно та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору міни дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав, проти задоволення позовних вимог не заперечував, просив розглянути справу в судовому засіданні у його відсутності, надав зустрічну позовну заяву із аналогічними вимогами щодо житлового будинку, який перейшов фактично у його власність за договором міни, вимоги зустрічного позову підтримує та просить його задовольнити.

Позивачка ОСОБА_1 на задоволенні позову наполягала, просила розглянути справу без її участі, зустрічні позовні вимоги визнала та не заперечувала щодо їх задоволення також.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія договору міни від 15.09.2008 р.; копія витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.03.2004 р.; копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23.02.2007 р.; копія нотаріально посвідченого договору дарування від 21.11.2002 р.; копія нотаріально посвідченого договору купівлі продажу від 22.06.2004 р.; копія технічного паспорту на житловий будинок по вул.. Дунайській, 123 в м. Рені Одеської області; копія технічного паспорту на житловий будинок по вул.. Леонова, 26 в м. Рені Одеської області.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із вищезгаданими вимогами до ОСОБА_2, зазначивши, що 15.09.2008 р. між нею та відповідачем був укладений договір міни нерухомого майна, згідно якого відповідач передав їй у власність ? частину житлового будинку № 123 по вул.. Дунайській в м. Рені Одеської області в обмін на житловий будинок № 26 по вул.. Леонова в м. Рені Одеської області, який раніше належав позивачці на праві приватної власності.

Оскільки на момент укладення угоди сторони не мали можливості засвідчити договір міни нотаріально, вони домовилися зробити це згодом. Після вчинення правочину сторони користуються житловими будинками, прийнятими у власність за обміном, доглядають за їх збереженням, сплачують всі необхідні платежі. З метою нотаріального засвідчення правочину, позивачка неодноразово зверталась до колишнього власника, однак, ОСОБА_2 від посвідчення договору ухиляється, на прохання позивачки не реагує, мотивуючи нестачею часу, матеріальними складнощами і т.і. При зверненні до відповідних органів з питанням про переоформлення документації на житловий будинок на себе, позивачці було розяснено, що зробити це неможливо, оскільки у сторін відсутній правовстановлюючий, належним чином завірений документ на доказ вчинення правочину. Враховуючи вищенаведене, позивачка вимушена була звернутися із позовом до суду.

Аналогічна ситуація склалася і у ОСОБА_2 який також за вищевказаними причинами не має можливості оформити правовстановлюючу документацію на прийнятий за обміном житловий будинок на себе, хоча користується нерухомістю, фактично володіє нею.

За ст. 715 ЦК України, за договором міни кожна із сторін зобовязується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. До договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж. Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу повинен бути укладений у письмовій формі і посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного договору недійсним. Разом із тим, між сторонами була досягнута взаємозгода за всіх істотних умов договору міни: сторони передали один одному у власність належні їм житлові будинки за обміном, документи на нерухомість. Як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_2 фактично вступили у володіння і розпорядження нерухомістю, постійно наглядають за схоронністю майна, - тобто правочин між сторонами фактично відбувся.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги (як первинні так і зустрічні) обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки доводи сторін знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Згідно ст. 220 ЦК України договір, укладений із порушеннями нотаріальної форми є нікчемним. Однак, в ч.2 вищевказаної статті зазначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Така можливість передбачена законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин. Таким чином, по даній справі між сторонами при укладанні договору міни була досягнута угода по всіх істотних умовах: сторони обоюдно отримали у рахунок обміну житловими будинками, якими вони на теперішній час користуються, проте через нотаріальне непосвідчення договору, не можуть ними розпорядитися, переоформити на себе. Обставини міни, передачі нерухомості сторони не заперечують. В даний час звернення за оформленням договору міни є неможливим, так як потребує додаткових матеріальних витрат.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, ч. 3 ст. 334 ЦК України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обовязки сторін щодо належної їм нерухомості та встановленні права на іншу нерухомість, прийняту за обміном, тому є правові підстави визнати договір міни дійсним та право власності на житлові будинки за сторонами.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213 ЦПК України, ст.ст. 220, 328, 334, 386, 392, 657, 715 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.

Укладений із порушенням вимоги про нотаріальне посвідчення договір міни від 15.09.2008 року, згідно із яким ОСОБА_1 прийняла у власність від ОСОБА_2 ? частину житлового будинку № 123 по вул.. Дунайській в м. Рені Одеської області, а ОСОБА_2 прийняв у власність від ОСОБА_1 житловий будинок № 26 по вул.. Леонова в м. Рені Одеської області, - визнати дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку № 123 по вул.. Дунайській в м. Рені Одеської області.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок № 26 по вул.. Леонова в м. Рені Одеської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не буде подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Строк оскарження рішення в Апеляційний суд Одеської області через Ренійський районний суд Одеської області: 10 днів - з дня проголошення рішення, 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя В.І. Дудник