Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«06» квітня 2010 року

Справа № 2-2362/2010

м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Олефіренко Н.А. секретаря - Губа О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про поділ майна спільного майна подружжя та визнання права власності на 1/2 частини квартири.

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася з позовом до ОСОБА_2 , про поділ майна спільного майна подружжя та визнання права власності на 1/2 частини квартири.

Позивачка зазначила, що 24.07.1993 року між нею та відповідачем по справі був укладений шлюб, про що свідчить актовий запис № 8 відділу актів цивільного стану В"язівоцькоі сільської Ради Павлоградського району Дніпропетровської області. За період перебування у зареєстрованому шлюбі ними була придбана квартира у АДРЕСА_1 за договором купівлі-проДажу від 18.02.2006 року. Договір купівлі-продажу був укладений з відповідачем, на нього_також було зареєстровано право власності на квартиру. На даний час шлюб між позивачкою та відповідачем не розірвано. Питання про добровільний поділ квартири, між ними не досягнуто, що змушує її звернутися до суду з питанням розділу спільного з відповідачем майна виділивши їй 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 та визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаної квартири.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні 'позов визнав у повному обсязі.

Згідно з вищезазначеним суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. І 74 ЦПК України.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши у сукупності докази надані сторонами як обгрунтування позовних вимог так і заперечення проти них, вважає встановленими наступні обставини.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що з 24.07.1993 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить актовий запис № 8 відділу актів цивільного стану В"язівоцької сільської Ради Павлоградського району Дніпропетровської області.

18 лютого 2006 року подружжям, на ім`я відповідача, була придбана спірна квартира за адресою АДРЕСА_1 , остання була придбана під час шлюбу, а тому між позивачкою та відповідачем існують певні правові відносини.

Також судом встановлено, що Договір купівлі-продажу був укладений з відповідачем, на нього також було зареєстровано право власності на квартиру. При оформлені договору купівлі- продажу сторони домовились, що квартира буде являтися їх спільною сумісною власністю.

Тож спірна квартира була придбана для забезпечення потреб усієї сім`ї та перебувала у їх спільному користуванні, а тому позивачка є співвласницею спірної квартири, оскільки остання була придбана подружжям під час шлюбу. Насамперед якщо одним із подружжя у кладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, яке було одержано за цим договором є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тобто, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності, а це означає, що ні чоловік ні дружина не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно набуте у шлюбі. Отже реєстрація прав на спірну квартиру на ім`я одного з подружжя не спростовує презумпції належності цієї квартири до спільної сумісної власності подружжя.

Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власносте подружжя, зокрема неподільної речі, суд вирішує питання згідно до ч.4,5 ст.71 СК України.

Отже, спірна квартира є річчю неподільною, а тому відповідно до ч.2 ст.71 СК України, не може бути виділена в натурі будь-якій зі сторін, оскільки жодна з них ьґа порушення вимог ч. 5 зазначеної статті не внесла попередньо на депозитний рахунок суду відповідну грошову компенсацію.

Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, шо є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Договору про поділ спільного сумісного майна подружжя, відповідно до ст.69 СК України між сторонами укладено не було.

За таких обставин з урахуванням того, що позивачка не порушувала питання про припинення права відповідача на частку в спільному майні, з урахуванням відсутності згоди жодного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесенням одного з подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а спірна квартира як неподільна річ не може бути реально поділена між ними відповідно до їх часток, суд вважає, що можливо виділити ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишити майно у їх спільній частковій власності.

Таким чином позивачкою доведено, що спірне майно придбано в період фактичного спільного проживання сторін.Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягнути половину понесених витрат: судовий збір у розмірі 144 грн 08 коп., а також з урахуванням сплаченої суми збору на інформаційно-технічне забезпечення з відповідача стягнути витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. 00 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 60,ч.4 ст.130, ч.4 ст. 174, 212 ЦПК України, ст. ст. 364 ЦК України, ст.ст. 60,61.69. 70.71 СК України. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна спільного майна подружжя та визнання права власності на 1/2 частини квартири - задовольнити

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 144 /сто сорок чотири/ грн.08 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 /сто двадцять/ грн.00 коп.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано в Павлоградський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: Н.А. Олефіренко