Справа № 2-7/10
Провадження № -
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2010 року. Карлівський районний суд Полтавської області у складі судді: Миронець O.K., при секретарі судових засідань - ОСОБА_1, за участю позивача- представника позивача - ОСОБА_2, відповідача - ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 Анатоліївни про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої працівником виконання трудових обов'язків ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3А.і просить суд стягнути з відповідача на його користь 18685 грн. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 працювала продавцем у належному йому магазині з 10.01.2007 р. по 30.12.2008 р. на підставі трудового договору від 10.01.2007 р. Крім того 10.01.2007 р. між ним та ОСОБА_3 був укладений договір про повну матеріальну відповідальність, згідно якого ОСОБА_3 відповідала за всі передані їй товарно-матеріальні цінності та грошові кошти. 29.12.2008 р. в магазині було проведено ревізію. Під час ревізії було виявлено нестачу підзвітних ОСОБА_3 товарно-матеріальних цінностей на суму 18685 грн. Причини нестачі ОСОБА_3 пояснити не змогла. В зв'язку з тим, що товар на суму 18685 грн. фактично було реалізовано, проте він ніяких оборотних коштів з цього не отримав, він не мав змоги закупити новий товар, а тому був змушений припинити свою підприємницьку діяльність в с. Маріянівка, де був розташований магазин. ОСОБА_3 у добровільному порядку завдану шкоду не відшкодувала. Крім майнової, йому було заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює у 5000 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримують позовні вимоги у повному обсязі з підстав вказаних в позовній заяві і просять суд задовольнити позов.

Відповідач та її представник позовні вимоги не визнають. Відповідач надала суду заперечення на позов в якому зазначається, що вона дійсно працювала продавцем в магазині ОСОБА_5 з 10.01.2007 р. по 30.12.2008 р. Проте участі у ревізії, яка проходила 29.12.2008 р. і під час якої було виявлено нестачу товарно-матеріальних цінностей на суму 18685 грн. вона не приймала і жодних пояснень з приводу недостачі позивачу не надавала. На підставі заяви ОСОБА_5 14.01.2009 р. прокуратурою Карлівського району проти неї було порушено кримінальну справу за ознаками злочину передбаченого ч.З ст.191 КК України. Проте 04.02.2009р. постановою Карлівського районного суду скасовано постанову про порушення кримінальної справи від 14.01.2009 р. Постанова суду набрала законної сили і є чинною на даний час.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 дійсно працювала продавцем в магазині розташованому в с. Мар'янівка Карлівського району по вул. Першотравневій, 15, який належить ОСОБА_5, з 10.01.2007 р. по 30.12.2008 р.

В судовому засіданні досліджено акт контрольної перевірки інвентаризації товарно- матеріальних цінностей по магазину розташованому в с.Мар'янівка Карлівського району по вул. Першотравневій, 15. З акту вбачається, що за період з 10.01.2007 р. по 29.12.2008 р. виявлена нестача товарно-матеріальних цінностей на суму 18685 грн. (а.с. 7-8)

14.01.2009 р. прокурором Карлівського району Полтавської області порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_3 за ознаками злочину, передбаченого ч. З ст. 191 КК України, (а.с. 16) Проте постановою Карлівського районного суду Полтавської області від 04.02.2009 р. постанову прокурора Карлівського району від 14.01.2009 р. скасовано, (а.с. 18) Постанова суду набрала законної сили.

Відповідно до ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника..

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки вину ОСОБА_3 у скоєнні злочину передбаченого ч. З ст. 191 КК України не встановлено, а позивачем не надано доказів того, що нестача виникла з її вини, у зв'язку з порушенням нею трудових обов'язків, то суд вважає за можливе в задоволенні позовних вимог відмовити.

Керуючись ст. 130 КЗпП України, ст.ст. 57, 60, 174-175, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_5 в задоволенні його позовних вимог до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов'язків.

Заяву про апеляційне оскарження на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Миронець О. К.