Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

Іменем України

04 листопада 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області

в складі: головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Жигановської О.С., Котік Т.С.

при секретарі Порохня М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до СТОВ Злагода, ТОВ Автоагробуд, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, зобовязання вчинити певні дії, про відшкодування вартості майна за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Романівського районного суду Житомирської області від 31 серпня 2010 року, -

встановила:

У лютому 2010 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, вимоги якого неодноразово уточнювали /а.с. 1, 3, 4, 5. 6, 7-8/, та остаточно просили:

визнати недійсним договір купівлі-продажу майна пайового фонду реформованого КСП Маяк від 02.11.2009 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а дії відповідачів по укладенню і виконанню вказаного договору, факту передачі майна - неправомірними;

визнати ОСОБА_3 та ТОВ Автоагробуд недобросовісними володільцями майна пайового фонду реформованого КСП Маяк, зобовязати ТОВ Автоагробуд негайно передати позивачам у володіння та користування майно на суму 9417 грн. 76 коп., а саме: автомобіль САЗ 35-07-01, трактор Т-16, прес, або протягом трьох місяців компенсувати вартість вказаного майна. Зобовязати ОСОБА_3 передати на зберігання СФГ Шанс відчужене майно;

визнати СТОВ Злагода недобросовісним володільцем майна пайового фонду реформованого КСП Маяк, зобовязати негайно погодити із співвласниками та позивачами перелік майна із пайового фонду, придатного для використання на суму 142376 грн. та протягом трьох місяців виділити вказане майно позивачам в натурі або заплатити кошти, а решту майна протягом шести місяців передати на зберігання СФГ Шанс;

зобовязати солідарних боржників ОСОБА_3 і ТОВ Автоагробуд відшкодувати позивачам протягом трьох місяців вартість невиділеного їм СТОВ Злагода майна;

стягнути з ОСОБА_3 та ТОВ Автоагробуд на користь позивачів судові витрати та моральну шкоду по 1700 грн. кожному.

19.02.2010 року відкрито провадження у справі /а.с. 2/.

31.08.2010 року позивачі подали до суду заяву про забезпечення позову, в якій просили:

заборонити СТОВ Злагода і ОСОБА_3 продовжувати розбирати та відчужувати будівлі і споруди пайового фонду КСП Маяк;

зобовязати ТОВ Автоагробуд передати на зберігання СФГ Шанс майно пайового фонду: автомобіль САЗ 35-07-01, Трактор Т-16, прес-підборщик, котки З НКШ, токарний станок, доїльний апарат, сівалку СЗА-3,6, а всього на суму 11351 грн. 98 коп.;

зобовязати ОСОБА_3 передати на зберігання СФГ Шанс майно пайового фонду: цистерну 10 т., культиватор КПС-4, електродвигун, 9 т. металобрухту, а всього на суму 2239 грн. 71 коп.;

зобовязати СТОВ Злагода передати на зберігання СФГ Шанс майно пайового фонду: зерносклад, зерносклад млин, комору насіннєву, млин, насос водонапірний, комору ДКУ, 3 т. металобрухту, склад ГСМ із ємкостями, що рахуються в СТОВ, а всього на суму 56814 грн. 28 коп.;

накласти арешт на майно або грошові кошти ОСОБА_3 на суму 11500 грн.

Ухвалою судді Романівського районного суду Житомирської області від 31 серпня 2010 року заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову повернуто, відповідно до ч. 8 ст. 153 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу змінити або скасувати, та постановити нову ухвалу про забезпечення позову. Зокрема зазначив, що суд безпідставно послався на те, що види забезпечення позову, які зазначені у його заяві, не передбачені ст. 152 ЦПК України. Так, п. 7 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачено, що позов може бути забезпечено шляхом передачі речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. Також, суд в супереч вимогам норм цивільно-процесуального законодавства України, безпідставно зазначив, що не зазначені конкретні банківські установи та рахунки в них, що відкриті на імя ОСОБА_3 і на які необхідно накласти арешт. Вважає, що таку інформацію на вимогу суду зобовязана отримати державна виконавча служба. Не заслуговують на увагу і висновки суду щодо не співмірності заявлених позовних вимог та клопотання про забезпечення позову, оскільки зобовязання відповідачів передати майно на зберігання третій особі тільки доповнює позовні вимоги, а клопотання про заборону відчужувати будівлі і споруди пайового фонду КСП Маяк не забороняє відповідачам володіти та користуватися вказаним майном.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Отже, цивільним процесуальним законодавством чітко передбачено вимоги до заяви про забезпечення позову.

У разі невідповідності заяви встановленим законом вимогам, вона не залишається без руху, а повертається заявнику відповідно до ч. 8 ст. 153 ЦПК України.

Повертаючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 просить застосувати захід забезпечення позову, який не передбачений ст. 152 ЦПК України.

Так, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечений шляхом передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

При цьому, заявник повинен зазначити та довести суду, що вказаний засіб він є доцільним, відповідач зловживає своїми правами, а також надати гарантії збереження цього майна до вирішення справи іншими особами.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору є майно, передане за договором купівлі-продажу від 02.11.2009 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Проте, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять передати на зберігання СФГ Шанс також інше майно, що не є предметом спору. При цьому, позивачами не надано гарантій збереження цього майна.

Крім того, під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 пояснив, а представник ОСОБА_3 підтвердив, що засновником СФГ Шанс є позивач ОСОБА_2 За таких обставин, СФГ Шанс не є іншою особою, в контексті п. 7 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, якій можна передати на зберігання майно.

Також, судом правомірно зазначено, що заявниками не вказано на яке саме майно ОСОБА_3 та на рахунки, в яких банківських установах вони просять накласти арешт. Крім того, не вказано, щодо якого конкретно майна ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять накласти заборону щодо його відчуження.

Крім цього, суд правильно послався на те, що заявниками не вказано причини, у звязку з якими потрібно забезпечити їх позов, а тільки наведені обставини позову, що не відповідає п. 1 ч. 2 ст. 151 ЦПК України.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано повернув ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заяву про забезпечення позову, у звязку з її невідповідністю вимогам ч. 2 ст. 152 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування ухвали немає.

Розяснити, що заявники не позбавлені права повторно звернутися до суду із заявою про забезпечення позову, усунувши її недоліки.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 312 - 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Романівського районного суду Житомирської області від 31 серпня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча

Судді