Справа № 2-4572/10
Провадження № 2-4572/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2010 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С.І.

при секретарі Станько Р.О.

з участю представника позивачів ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення грошової суми, -

в с т а н о в и в:

Позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення грошової суми 232 грн. за утримання квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог позивачі покликаються на те, що відповідач є колишньою дружиною ОСОБА_4 Шлюб між сторонами розірвано в судовому порядку в 2008 році. Станом на 28.07.2000 року відповідач як член сім»ї була прописана в квартирі АДРЕСА_1, тому вказана квартира була приватизована і на неї. Будучи співвласником квартири ОСОБА_2 з 2000 року не виконує своїх обовязків по утриманню житла. За період 2007 року позивачі сплатили за утримання квартири 208,33 грн., за 2008 рік 224,16 грн., за 2009 рік 305,93 грн. Враховуючи, що є три співвласники квартири, позивачі просять стягнути з ОСОБА_2 1/3 частку сплачених ними коштів за утримання житла, що становить 232 грн.

У судовому засіданні представник позивачів позов підтримав повністю і дав аналогічні пояснення зазначеним в позовній заяві. Просив позов задовольнити, також стягнути з відповідача витрати на правову допомогу.

Відповідач в судовому засіданні визнала позові вимоги в повному обсязі та пояснила, що позивачі не зверталися до неї з приводу оплати комунальних послуг для вирішення питання в добровільному порядку, домовленості між сторонами щодо розміру сплати таких не було. Також зазначила, що в квартирі вона не проживає, однак враховуючи, що є співвласником житла не заперечує повернути позивачам 232 грн. сплачених ними за утримання житла.

Заслухавши пояснення представника позивачів, відповідача, дослідивши матеріали справи, наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 - колишнє подружжя, шлюб між ними розірвано, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, актовий запис № 242, від 11.11.2008 року (а.с.4).

Згідно свідоцтва про право власності на квартиру виданого 28 липня 2000 року та довідки про склад сім»ї та прописку від 28.04.10р. (а.с.2,3) квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності сторонам ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 Житло приватизоване згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». В квартирі проживають та зареєстровані позивачі.

Відповідно до ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У відповідності до ст.ст.151,162 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру зобовязані забезпечувати схоронність житла, провадити за свій рахунок ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Громадяни зобовязані своєчасно сплачувати за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги в квартирі, що належить їм на праві власності.

Як вбачається з квитанцій за квартплату та комунальні послуги, витрати по утриманню житла з 2007 по 2009 рр. несли позивачі, що не оспорюється відповідачем як і розмір таких витрат (а.с.5-14).

В ході розгляду справи встановлено наявність законних підстав для задоволення позову, визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про підставність і обґрунтованість позову та задовольняє такий в повному обсязі.

Крім цього, представник позивачів просив стягнути з відповідача судові витрати повязані з наданням правової допомоги та представив суду квитанцію про сплату позивачами 200 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 84 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно Постанови КМУ від 27.04.2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» граничний розмір компенсації у цивільних справах, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не перевищує суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

З поданої представником позивачів квитанції не вбачається, яку саме правову допомогу надано стороні, який час затрачено на роботу, до квитанції не подано належного розрахунку на підтвердження вказаної суми. Крім цього, розмір таких витрат має бути стягнутий в розумних межах та з врахуванням співмірності до ціни позову - 232 грн.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вирішення питання про стягнення судових витрат не може бути об»єктивно вирішене при ухваленні судового рішення, що не позбавляє позивачів надати суду відповідний розрахунок понесених ними витрат на правову допомогу для вирішення спору шляхом ухвалення додаткового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 10,60,61,174,209,212-215,218 ЦПК України, ст.ст. 11,15,16,368,369 ЦК України, ст.ст. 151, 162 ЖК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 232 грн. (двісті тридцять дві гривні) за утримання квартири АДРЕСА_1 за період з 2007 по 2009 роки.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 294,296 ЦПК України.

Суддя С.І.Леньо