Справа № 2-1944/10
№ б/н
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2010 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Мельниченко С.П.

при секретарі Білодід Ю.П.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, третя особа Новомосковська міська державна нотаріальна контора про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Впровадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, третя особа Новомосковська міська державна нотаріальна контора в якому позивачка просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 150 по вул. Підлісній в м. Новомосковську в порядку спадкування за Законом після смерті батька ОСОБА_2, померлого 21.02.1981 року.

В обґрунтування заявленого позову позивачка посилалась на те, що 21 лютого 1981 року помер її батько ОСОБА_2, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді будинку та господарських споруд, розташованих в місті Новомосковську по вул. Підлісна, 150, на земельній ділянці, площею 1555 кв.м., яке належало батькові на підставі договору купівлі-продажу права забудови від 17.03.1947 року між ним та ОСОБА_3 та на підставі Рішення № 21/11/170 Виконкому Новомосковської міської Ради депутатів трудящих від 25 квітня 1956 року про визнання права власності на домоволодіння.

Батько відкрито володів і користувався цим домоволодінням на протязі 24 років. Після смерті батька позивачка фактично прийняла спадщину, оскільки стала відкрито користуватися будинком і всіма господарськими спорудами, сплачує всі комунальні послуги.

Окрім того в 1987 році позивачка обклала будинок цеглою, не змінюючи його плану.

Вона являється єдиним спадкоємцем після смерті батька, оскільки її мати ОСОБА_4, померла 4 травня 1978 року, а інших спадкоємців першої черги в батька не було, а з самого народження і по 1987 рік позивачка жила в цьому будинку, тому в порядку ст. 549 ЦК України /в редакції 1963 року/ вона прийняла спадщину після смерті її батьків.

В 1987 році одружився її син ОСОБА_5 і позивачка залишила його сім'ю жити в будинку, а сама переїхала на вул. Дальню, 14 в м. Новомосковську.

В 2009 році позивачка звернулася в КП Новомосковська міжрайонне бюро технічної інвентаризації для реєстрації будинку, але отримала рішення реєстратора від 19.10.2009 року про відмову в реєстрації прав на нього, оскільки згідно п. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила самочинне будівництво, не набуває права власності на нього.

Позивачка вважає відмову в реєстрації будинку незаконною, оскільки вона не будувала нового будинку, а просто реконструювала старий батьківський будинок, обклавши його цеглою, замінивши згнилі дерев'яні конструкції даху на нові, та замінила покрівлю даху.

22 жовтня 2009 року позивачка звернулася до Новомосковського міського Голови ОСОБА_6 з заявою про переоформлення на неї земельної ділянки, на якій розташований будинок, але у відповідності до відповіді начальника Відділу держкомзему ОСОБА_7 їй було запропоновано спочатку визнати в судовому порядку право власності на будинок, а потім оформити права на земельну ділянку, тому і виникла необхідність звернутися в суд з позовом.

Позивачка в судове засідання не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, згідно якої вона підтримує свої позовні вимоги.

Представник Новомосковської міської ради подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник Новомосковської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом по справі встановлено, що 21.02.1981 року помер ОСОБА_2 і після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, права та обовязки, зокрема на житловий будинок №150 по вул. Підлісній в м. Новомосковську (а.с. 9), належний померлому на підставі договору на забудову, договору купівлі-продажу права на забудову, рішення Новомосковської міської ради № 21/11/170 від 25.04.1956 р. та свідоцтва про право власності від 05.05.11956 p..

Заповіту померлий не залишив, а тому спадкування має відбуватись по закону і спадкоємцем першої черги за законом є донька померлого ОСОБА_8, що підтверджується її свідоцтвом про народження та свідоцтвом про одруження.

Позивачка у встановлений ст.. 549 ЦК Української PCP строк не звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак фактично прийняла спадщину, оскільки постійно проживала у вказаному будинку після смерті ОСОБА_2, сплачувала земельний податок, а отже суд приходить до висновку, що позивачка вчинила дії, що свідчать про прийняття спадщини, визначені ст.. 549 ЦК Української PCP і, відповідно, вважається такою, що прийняла спадщину.

Як вбачається з відповіді Новомосковської міської нотаріальної контори спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась, а отже інших спадкоємців крім позивачки судом не встановлено.

В даний час позивачка бажає оформити своє право власності на спадковий будинок, однак не може цього зробити, оскільки вона, після смерті батька, здійснила самочинну перебудову будинку, а тому вона вимушена звернутись з позовом до суду.

Згідно ст.. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Чинне законодавство України передбачає, що для реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна необхідно прийняти його в експлуатацію та здійснити державну реєстрацію.

Згідно «Тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1035 від 09.09.2009 р. підставою для оформлення права власності на приватні житлові будинки садибного типу, дачні та садові будинки з господарськими спорудами і будівлями, споруджені до 5 серпня 1992 p., є висновок про технічний стан будинку (будівлі), складений бюро технічної інвентаризації за формою, встановленою Міністерством з питань житлово-комунального господарства за погодженням з Міністерством регіонального розвитку та будівництва, і документ, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій розташовані зазначені об'єкти будівництва.

Позивачем отримано в КП НМБТІ висновок про технічний стан житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами згідно вказаного Порядку, а отже, суд не вбачає перешкод для визнання за позивачем права власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. З, 5-8, 10, 57, 60, 212, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 331, 346, 376 ЦК України, ст.. 549 ЦК УРСР -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, третя особа Новомосковська міська державна нотаріальна контора про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та. спорудами № 150 по вул.. Підлісній в м. Новомосковську Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлого 21.02.1981 р.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя С. П. Мельниченко