Справа №22-ц-2579/10 Суддя-доповідач - Лузан
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Маслова В.О.,

суддів - Білецького О.М., Лузан Л.В.,

з участю секретаря судового засідання - Федини Д.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Білопілля Агро»

на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 20 травня

2010 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Білопілля Агро» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, скасування запису у трудовій книжці, стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Рішенням суду від 20 травня 2010 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 на посаді завідуючої складом Коршачинської дільниці ТОВ «Білопілля Агро». Стягнуто з ТОВ «Білопілля Агро» на користь ОСОБА_1 3277 грн. 60 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 300 грн.- в рахунок компенсації заподіяної моральної шкоди, а всього 3577 грн. 60 коп. Стягнуто з ТОВ «Білопілля Агро» в доход держави судовий збір у сумі 59 грн. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн.

ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову в частині зобовязання ТОВ «Білопілля Агро» скасувати в трудовій книжці запис № 26 від 24.02.2010 р. та у стягненні моральної шкоди у сумі 2700 гривень у звязку з його необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з тих підстав, що судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, що висновки суду не відповідають обставинам справи та що судом були порушені норми матеріального і процесуального права .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 27 червня 2007 року була прийнята відповідачем на роботу на посаду обліковця та інженера по техніці безпеки Коршачинської дільниці. 09 січня 2009 року вона була переведена на посаду завідуючої складом Коршачинської дільниці.

Наказом №14 від 19 лютого 2010 року у звязку із нещасним випадком на виробництві, що призвів до тяжких ушкоджень, ОСОБА_1 звільнена з 24 лютого 2010 року із займаної посади зав. складом «за виявлену невідповідність займаній посаді, що призвело до спричинення тяжких тілесних ушкоджень, згідно п.2 ст.40 КЗпП України» (а.с.7-8).

Встановлено, що на підприємстві відповідача відсутній профспілковий комітет, а є лише представник ради трудового колективу ОСОБА_2, який надав свою згоду на звільнення ОСОБА_1 за п.2 ст.40 КЗпП України, ( актом від 18 лютого 2010 року) (а.с.9).

Підставою для звільнення ОСОБА_1 за п.2 ст.40 КЗпП України став нещасний випадок, який стався на підприємстві зі ОСОБА_3, який під час розчищення даху від снігу впав і отримав тяжкі тілесні ушкодження, про що був складений акт №1 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом (а.с.50).

Причини названого нещасного випадку зясовувались комісією, призначеною наказом начальника територіального управління Держгірпромнагляду по Сумській області № 23-НВ від 26 лютого 2010 року, і знайшли своє відображення в акті розслідування нещасного випадку, що стався 18 лютого 2010 року, затв. начальником управління Держгірпромнагляду по Сумській області від 26 березня 2010 року ( ас. 42)

Вищеназвана комісія встановила наступні обставини, за яких стався нещасний випадок.

В зв'язку з гідрометеорологічними умовами в 2010 році генеральним директором ТОВ "Білопілля Агро" ОСОБА_4 був виданий наказ по підприємству від 08 лютого 2010 року № 9/1 щодо залучення працівників, не зайнятих на роботах по технологічному процесу, до прибирання та розчищення на дільницях підприємства снігу, згідно якого були залучені працівники різних професій, в тому числі і потерпілий водій ОСОБА_3 Названим наказом відповідальність за виконання даного наказу покладається на керівників підрозділів (ас.56) .

12 лютого 2010 року генеральний директор ОСОБА_4 зателефонував завідуючій складом Коршачинської дільниці в с. Коршачина, Білопільського району ОСОБА_1 і наказав обстежити покрівлі складів на предмет наявності снігу.

ОСОБА_1 разом з лаборантом ОСОБА_5 провели указане обстеження і завідуюча складом ОСОБА_1 доповіла генеральному директору про те, що на всіх покрівлях складів снігу немає, крім покрівлі складу №8, на якій з однієї сторони є сніг завтовшки до 80 см.

ОСОБА_4 наказав завідуючій складом ОСОБА_1 очищати сніг з покрівлі складу №8. Вона разом з лаборантом ОСОБА_5 три дні, а саме, 13,14 та 15 лютого, самі займались очисткою даху складу №8 від снігу.

15 лютого 2010 року ОСОБА_1 зателефонувала генеральному директору ОСОБА_4 і сказала, що вони почистили з даху сніг скільки можна, а далі чистити сніг небезпечно, тому вона разом з лаборантом ОСОБА_5 чистити сніг більше не будуть і посилати на дах нікого не буде.

15 лютого 2010 року з ранку на Коршачинську дільницю приїхала бригада робітників з Білопільської дільниці, м. Білопілля, разом з інженером з охорони праці ОСОБА_6 і інженером-будівельником ОСОБА_7

Керівник робіт, який забезпечував би вирішення конкретних питань охорони праці при проведенні робіт по очищенню снігу на даху будівлі складу №8, наказом не був призначений.

У зв'язку з тим, що кут ухилу покрівлі до горизонтальної площини складає більше 20 град. (30 град.), та дах був мокрим і засніженим, то працівники зробили трапи з дошок завширшки 40 мм, набили поперечні планки для упора ніг і почали чистити сніг, при цьому застосовуючи індивідуальні засоби безпеки: запобіжні пояси, страхувальні канати, захисні каски.

17 лютого 2010 року працівники Коршачинської дільниці, які підпорядковуються завідуючому машинним двором ОСОБА_8, встановлювали дерев'яні опори для підтримки тріснутих асбестоцементних листів покрівлі складу №8. В цей час працівники, які приїхали з Білопільської дільниці (в тому числі і потерпілий- водій ОСОБА_3Г.) працювали на даху по прибиранню снігу.

18 лютого 2010 року після проведеної наради у генерального директора ОСОБА_4, інженер з охорони праці ОСОБА_6 провів цільовий інструктаж з питань охорони праці робітникам низької кваліфікації ручних робіт у сільському господарстві ОСОБА_9 та ОСОБА_10Г, електрогазозварнику ОСОБА_11, слюсарю ОСОБА_12, водіям ОСОБА_13 та ОСОБА_3

Працівники сіли в автомобіль ГАЗЕЛЬ і поїхали очищати сніг на Коршачинську дільницю в с.Коршачина. По приїзду на Коршачинську дільницю ТОВ "Білопілля Агро" працівники самі, без посадової особи підприємства, почали займатись очищенням снігу з даху складу №8.

Приблизно біля 16-00 годин водій ОСОБА_3, спускаючись по трапу, послизнувся і упав на покрівлю, асбестоцементний лист проломився і ОСОБА_3 упав на бетонну підлогу складу з висоти 4,10 м.

В результаті падіння ОСОБА_3 отримав тяжку травму голови.

Вищеназвані обставини сторонами у справі не спростовуються.

З матеріалів справи вбачається, що постановою прокурора Білопільського району від 26 квітня 2010 року порушена кримінальна справа за фактом порушення на ТОВ «Білопілля Агро» правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на підприємстві особою, яка зобовязана їх дотримувати, що заподіяло тяжкі тілесні ушкодження водію ТОВ «Білопілля Агро» ОСОБА_3, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 272 КК України ( ас. 41).

Колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були підстави для задоволення позову. При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Зі змісту ст. 147 КЗпП вбачається, що підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення ним трудової дисципліни. Порушення трудової дисципліни визначається як невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов'язків. Вина, як одна з ознак порушення трудової дисципліни, є необхідною умовою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що відповідач не надав доказів на підтвердження своїх доводів про те, що нещасний випадок на виробництві з водієм ОСОБА_3 стався внаслідок невиконання або неналежного виконання з вини позивачки ОСОБА_1 покладених на неї трудових обов'язків.

Зокрема, як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін в судовому засіданні, потерпілий - водій ОСОБА_3 не був підлеглим ОСОБА_1, він працював у іншому структурному підрозділі і інша особа була у нього безпосереднім керівником та інші особи були його вищестоящими керівниками, до складу яких ОСОБА_1 взагалі не відносилась.

У звязку з цим за наказом № 55 від 26 серпня 2009 року ОСОБА_1 не може нести відповідальність за не створення безпечних умов праці водію ОСОБА_3, так як за цим наказом вона була призначена відповідальною за охорону праці, навчання і перевірку знань з питань охорони праці «по адмінбудівлі» (ас.23).

Як встановлено судом і цей факт відповідачем не спростовується, ОСОБА_1 є працівником Коршачинської дільниці ТОВ «Білопілля Агро», а ОСОБА_3 - Білопільської дільниці ТОВ «Білопілля Агро».

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку і про те, що і за наказом № 9/1 від 08 лютого 2010 року ОСОБА_1 також не може нести відповідальність за не створення безпечних умов праці водію ОСОБА_3 По-перше. Названим наказом про таке на позивачку не покладався відповідний обовязок. По-друге. Заслуговують на увагу посилання ОСОБА_1 на те, що вона не знала про наявність такого наказу і не була ознайомлена з ним, так як її підпис на наказі відсутній. У звязку з цим є переконливими доводи ОСОБА_1 про те, що вона не могла знати, що на неї додатково покладались якісь обовязки, які виходять за межі її звичайних посадових. До того ж ОСОБА_1 стверджує, що названий наказ був виданий після того, як зі ОСОБА_3 стався нещасний випадок.

Слід також зазначити, що є вірними висновки суду про те, що відповідач не надав будь-яких доказів на підтвердження своїх доводів про наявність підставі для звільнення ОСОБА_1Г за п.2 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до названої норми права трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи.

Відповідно до розяснень, даних в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року N 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді справ про звільнення за п. 2 ст. 40 КЗпП суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов'язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров'я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу. З цих підстав, зокрема, може бути розірваний трудовий договір з керівником підприємства, установи, організації або підрозділу у зв'язку з нездатністю забезпечити залежну дисципліну праці у відповідній структурі.

Відповідач не надав доказів про те, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я (стійкого зниження працездатності) ОСОБА_1 не могла належно виконувати покладених на неї трудових обов'язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров'я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких вона обслуговує, і неможливо перевести, за її згодою, на іншу роботу.

Колегія суддів також вважає необгрунтованими доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для стягнення 300 грн. в рахунок відшкодування заподіяної позивачці моральної шкоди. Встановлено, що з вини відповідача позивач була незаконно звільнена з роботи і їй необхідні були додаткові зусилля для організації свого життя та захисту порушеного права, тобто порушення трудових прав позивачки є очевидним. Розмір суми, як компенсація заподіяної їй моральної шкоди, визначений судом з урахуванням вимог ст. 237-1 КЗпП України та розяснень, даних в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31.03.95 р. з наступними змінами.

Таким чином колегія суддів вважає, що рішення суду є законним і обгрунтованим, відповідає вимогам матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування постановленого рішення.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Білопілля Агро» відхилити.

Рішення Білопільського районного суду Сумської області від 20 травня 2010 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий -

Судді -