Справа № 2-2474/2010р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2010 р. Бориспільський міськрайонний суд Київської області

в складі головуючого судді Левченко А.В.

при секретарі Банасько І.В., Макаревич Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дружини до досягнення дітьми повноліття,

встановив:

21.05.2010 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому вказала, що вона з відповідачем з 1999 року перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають двох дітей: ОСОБА_3, 02.09.2002р.н., та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 Відповідач участі у вихованні їх спільних дітей не приймає, добровільно матеріальної допомоги не надає. Крім того, на даний час вона не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення ним трирічного віку, а тому в неї відсутні кошти для забезпечення достатнього життєвого рівня сім'ї. В звязку з цим вона просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей та її утримання до досягненням сином ОСОБА_5 трирічного віку. Позивач та її представник заявлені вимоги підтримали повністю.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали. При цьому відповідач зазначив, що дітей він утримує і буде утримувати і надалі.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: ОСОБА_3, 02.09.2002р.н., та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3-5)

На даний час між сторонами склалися складні стосунки, хоча їх шлюб не розірваний та вони проживають в спільній квартирі. Відповідач проживає разом з позивачем і їх дітьми. Приймає участь в утриманні дітей шляхом доставки продуктів харчування, придбання речей, одягу, подарунків, тощо. Даний факт визнав позивач в судовому засіданні.

Статтею 141 СК України визначено, що мати та батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, що передбачено ч.1 ст.181 СК України.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р."Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що діти проживають разом з позивачем і відповідачем, останній приймає участь в їх утриманні і виконує свої батьківські обов"язки, суд не знаходить підстав до задоволення позову.

Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таке право дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Згідно положень ч. 1 ст. 82 СК України, якщо після припинення права на утримання виконання рішення суду про стягнення аліментів буде продовжуватися, всі суми, одержані як аліменти, вважаються такими, що одержані без достатньої правової підстави, і підлягають поверненню у повному обсязі, але не

більш як за три роки.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач працює вчителем в Кіровській сільській школі і отримує заробітну плату. За таких обставин, на думку суду, позивач позбавлений права на утримання, тому в цій

частині позову слід також відмовити.

На підставі наведеного, керуючись: ст.ст.180-184 СК, ст.ст. 10, 169, 212,213, 215 ЦПК України, суд

вирішив :

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення на її користь на утримання синів ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, 1/3 частини доходу відповідача та про стягнення на її користь на її утримання 1/6 частини заробітку до досягнення дитини трирічного віку відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 51 грн. держмита на користь держави та 120 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи на користь територіального управління державної судової адміністрації в Київській області.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Левченко