Справа №2-607/09 29.03.2010 29.03.2010 29.03.2010
Справа N 22ц 338 - 2010 року. Головуючий у 1 інстанції Копейка Т.О.
Категорія 56. Доповідач апеляційної інстанції ОСОБА_1
У Х В А Л А.

29 березня 2010 року. м. Миколаїв.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Колосовського С.Ю. та Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання Аніщенко Д.В.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_2,

у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою представника закритого акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк переглянула рішення місцевого Баштанського районного суду Миколаївської області від 23 листопада 2009 року, ухваленого в цивільній справі за позовом закритого акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_3 і управління державного казначейства у Баштанському районі Миколаївської області про звільнення майна з-під арешту.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб які беруть участь у справі і зявилися у судове засідання, перевіривши у межах оскарження обставини та докази, якими сторони їх стверджували, -

у с т а н о в и л а :

4 серпня 2009 року закрите акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (надалі Банк) пред'явило зазначений позов, який обґрунтовувало наступним.

28 травня 2008 року Банк уклав з ОСОБА_3 кредитно-заставний договір, за умовами якого надав позичальниці 93 394 гривні 90 копійок на придбання автомобіля DAEWO-LANOS TE69Y.

В цьому ж договорі сторони передбачили, що на забезпечення кредитного зобовязання набутий автомобіль передається у заставу Банку.

На виконання договору Банк перерахував позичені ОСОБА_3 гроші, а та, в свою чергу, придбала автомобіль, провела його державну реєстрацію і передала в заставу позикодавцю.

18 листопада 2008 року, вироком місцевого Баштанського районного суду Миколаївської області ОСОБА_3 була засуджена за скоєння злочину, придбаний автомобіль визнано знаряддям злочину і конфісковано на користь держави.

У звязку з цим, 15 липня 2009 року державний виконавець відділу державної виконавчої служби Баштанського районного управління юстиції Миколаївської області наклав арешт на заставлений автомобіль.

Посилаючись на те, що накладенням арешту державний виконавець порушив право заставодержателя одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами боржника, просило позов задовольнити.

Управління державного казначейства у Баштанському районі Миколаївської області позов не визнала, вважає себе неналежним відповідачем по справі.

Рішенням місцевого Баштанського районного суду Миколаївської області від 23 листопада 2009 року у позові відмовлено за його безпідставністю.

Представник Банку подав на це рішення апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати і ухвалити нове про задоволення позову.

Скаргу обґрунтовував невідповідністю висновків суду обставинам справи і нормам чинного законодавства.

Апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржене рішення скасувати у повному обсязі і передати цивільну справу на новий розгляд того ж суду 1 інстанції з наступних підстав.

Відмовляючи Банку в позові, місцевий суд виходив з того, що в ній приймають участь належні відповідачі і ті довели безпідставність позовної вимоги.

Проте з такими висновками погодитися не можна, оскільки вони не ґрунтуються на законі.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27.08.76 Про судову практику в справах про виключення майна з опису ( із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України N 5 від 30.06.78 № 3 від 30.03.84 N 13 ( v0013700-92 ) від 25.12.92 N 15 ( v0015700-98 ) від 25.05.98 ), вимоги громадян і організацій, що грунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним, розглядаються за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису.

Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

У тих випадках, коли опис проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач притягується відповідна державна податкова інспекція.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, а за ним і місцевий суд, не звернули уваги на виписане, у звязку з чим помилково вважали належним відповідачем по справі управління державного казначейства у Баштанському районі Миколаївської області, в той час як ним повинна бути відповідна державна податкова інспекція.

Крім того, згідно ст. 215 ЦПК України мотивувальна частина рішення повинна містити:

●встановлені судом обставин і визначені відповідно до них правовідносин;

●мотиви, з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, бере до уваги або відхиляє докази, застосовує зазначені в рішенні нормативно-правові акти;

●висновки чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду, а якщо були, то ким;

●назви, статті, її частини, абзацу, пункту, підпункту закону, на підставі якого вирішено справу, а також процесуального закону, яким суд керувався.

При вирішені даної справи місцевий суд проігнорував виписане, і, виклавши описову частину, практично без мотивувальної перейшов до резолютивної частини, що є неприпустимим.

За такого, рішення не може залишатися в силі і підлягає скасуванню.

За прямої вказівки у п.4 ст. 311 ЦПК України про правові наслідки допущення місцевим судом такої помилки, цивільну справу слід повернути до того ж суду для нового розгляду.

При новому її розгляді суду слід врахувати наведене, визначитися у відповідачах, належним чином перевірити твердження сторін і в залежності від встановленого вирішити по суті.

Керуючись ст.ст. 307, 311, 313-315 ЦПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника закритого акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк задовольнити частково.

Рішення місцевого Баштанського районного суду Миколаївської області від 23 листопада 2009 року скасувати, цивільну справу передати на новий розгляд того ж суду 1 інстанції в іншому складі суду.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і з цього часу протягом двох місяців може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий Судді: