Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.06.2010

Літинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді: Сільченка О.В.

при секретарі: Плахотнюк Л.М.

розглянувши у попередньому відкритому судовому засіданні в смт. Літині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ВАТ « Страхова компанія Універсальна», ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо- транспортної пригоди;

В С Т А Н О В И В;

11.01.10 р. цей позов заявлено до суду.

Під час розгляду справи позивач та його представник ОСОБА_6 позов підтримали та вимагали стягнути з ВАТ « Стахова компанія Універсальна» та ОСОБА_2 шкоду заподіяну пошкодженням автомобіля Мерседес ВІТО д/з АВ 1289 АН внаслідок шляхово- траспортної пригоди, моральну шкоду та пеню за прострочення виплати страхового відшкодування.

Представник позивача пояснив, що 22.09.09 р. позивач керував вказаним автомобілем

на автошляху Стрий- Тернопіль-Знам»янка та потрапив у шляхово- транспортну пригоду, учасником якої був ОСОБА_3, який керував автомобілем НОМЕР_1, який працює по трудовому догвору у приватного підприємця ОСОБА_2

Він керуючи вказавним автомобілем, дотримувався вимог правил дорожнього руху, однак ОСОБА_3Є, який керував автомобілем ДАФ, поррушив правила дорожнього руху, в результаті чого сталася шляхово- транспоортна пригода.

Представник позивача пояснив, що винуватість ОСОБА_3 у порушенні ПДР України доведена та він притягнутий до адміністративної відповідальності.

Представник позивача пояснив, що автомобіль ДАФ, яким керував ОСОБА_3 належить ОСОБА_4, який як приватний підприємець уклав договір із ОСОБА_2, у якого за трудовою угодою працював ОСОБА_3., тобто матеріальну відповідальність має нести ОСОБА_2, так як він як фізична особа- підприємець несе відповідальність за шкоду, завдану його працівником під час виконання ним своїх трудових обов»язків.

Крім цього, представник позивача пояснив, що автомобіль НОМЕР_2 забезпечений страховим відшкодуванням, оскільки ОСОБА_4 застрахував цивільно- правову відповідальність перед третіми особами, яка виникає у зв»зку із експлуатацією вказаного транспортного засобу, а тому шкоду має також відшкодовувати ВАТ «Страхова компанія Універсальна» в ліміті, передбаченому п. 9.2 ст. 9 Закону «Про обов»язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Представник позивача пояснив, що згідно висновку спеціаліста від 09.10.08 р. шкода внаслідок пошкодження транспортного засобу позивача складає 42309,38 грн., а тому 25500 грн. має відшкодувати страхова компанія, а 17771,38 грн.- ОСОБА_2

Поряд з цим, порушені права позивача як споживача послуг, які надає ВАТ «Страхова компанія Універсальна», яка зобов»язана була надати йому послугу, щодо відшкодування заподяіної шкоди, як передбачено Законом та Договором обов»язкого страхування цивільно- правової відповідальності як третій особі, однак такого страхова компанія не вчинила, а тому, відповідно до ст. 10 Закону «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець прострочує виконання послуги згідно договору, то за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі 3% вартості послуги, а тому зі страхової компанії слід стягнути на користь позивача 346545 грн пені, так як прострочення складає 453 дні, а 3% від 25500грн. складає 765 грн. Отже 765 грн. помножити на 453 дні отримаємо вказану суму пені.

Крім цього, позивач та його представник вимагали стягнути судові витрати із відповідачів та із страхової компанії 15000 грн. моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях чсерез порушення права на відшкодування позивачеві заподіяних збитків.

Позивач та його представник не заперечили проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 для розгляду справи не з»вився, хоч бул повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином та не подав заяви щодо відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутністю , надавши до суду заяву, в якій висловив позицію щодо необхідності стягнення шкоди із ВАТ « Страхова компанія Універсальна».

Представник відповідача ВАТ «Страхова компанія Універсальна» ОСОБА_7 надав до суду письмове заперечння проти задоволення позову та письмову заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, однак строк дії наданого до справи доручення щодо повноважень ОСОБА_7 представляти інтереси по справі ВАТ «Страхова компанія Універсальна» закінчився 15 квітня 2010 року.

Після 15 квітня 2010 року відповідач ВАТ « Страхова компанія Універсальна» повідомлявся про час та місце розгляду справи, однак до суду не з»явився , не надав заяви щодо відкладення розгляду справи та щодо розгляду справи за його відсутності.

За таких обставин суд рахує, що справу слід вирішити на підставі доказів, що є в справі, уваливши заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України.

Для розгляду справи не з»явилися треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4, хоч були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином, не повідомили про причини неявки та не надали заяв щодо розгляду справи за їх відсутності.

Третя особа ОСОБА_5 надав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності.

З»ясувавши позиції позивача та його представника, суд дійшов висновку, що позов слід задовільнити частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 48 ЗУ « Про власність», п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.92 р. №6 ( зі змінами, внесеними постановами від 08.07.1994 р. №7, від 30 вересня 1994 р. №11, від 25 травня 1998 р. №15 та від 24 жовтня 2003 р. №9) положення щодо захисту права власності поширюється також на особу, яка хоч і не є власником, але володіє майном на праві повного господарського відання, оперативного управління або іншій правовій підставі, передбаченій законом чи договором, така особа також вправі вимагати відшкодування шкоди, заподіяної цьому майну.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач керував автомобілем Мерседес ВІТО д/з АВ 12-89 АН за дорученням (а.с. 43), тобто хоч і не є власником транспортного засобу (а.с. 44), але володів ним на праві повнорго господарювання, оперативного управління на законних підставах, що стверджує його право вимагати стягнення заподіяної шкоди.

Під час розгляду справи беззаперечно встановлено, що внаслідок шляхово- транспортної пригоди 22 вересня 2008 року на 362 км. та 700 м. автошляху Стрий-Тернопіль-Знам»янка пошкоджено автомобіль Мерседес ВІТО д/з АВ 12 89 АН, яким керував позивач.

Відповідно до постанови Мукачівського міськрайонного суду від 14.11.08 р. ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП за те, що він 22 вересня 2008 р. о 17 год. на автошляху Стрий-Тернопіль-Знам»янка, керуючи автомобілем НОМЕР_3, не врахував дорожнє покриття, не вибрав безпечної швидкості руху та інтервал, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки Мерседес ВІТО д/з/ АВ 12-89 АН, який в свою чергу зіткнувся з транспортним засобом марки ВАЗ 2121 д/з/ 090-61, чим порушив п. 12.1,13.1 Правил дорожнього руху України.

Вказана обставина стверджує винуватість ОСОБА_3 у вчиненні шкоди, заподіяної позивачеві.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових( службових) обов»язків.

У судовому засіданні беззаперечно встановлено, що між відповідачем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено трудову угоду від 18.09.08 р. (а.с. 10) про те, що ОСОБА_3 зобов»яаний виконувати роботу водія вантажного автомобіля, а ОСОБА_2- оплачувати його працю, про що є запис у трудовій книжці ОСОБА_3 (а.с. 11)

Відповідно до договору оренди від 09.07.08 р. (а.с. 12) приватний підприємець ОСОБА_2 отримав у тимчасове користування від приватного підприємця ОСОБА_4 автомобіль НОМЕР_1 з 09.07.08 року до 09.07.12 р., що стверджує те, що ОСОБА_2, являючись приватним підприємцем, на підставі договору оренди, тобто, на відповідній правовій підставі, володів транспортним засобом.

Вказана обставна свідчить про те, що ОСОБА_2, відповідно до ст. 1187 ЦПК України є особою, яка на відповідній правовій підставі використовує, зберігає та утримує джерело підвищеної небезпеки- автомбіль ДАФ д/з/ 087-48 РЕ, а тому має нести матеріальну відповідальність за вчинену цим джерелом підвищеної небезпеки матеріальну відповідальність.

Поліс обов»язкого срахування цивільно- правової відповідальності власників транспортних засобів (а.с. 13) 1 типу від 29.07.08 р., який діяв до 28.07.09 р., свідчить про те, що приватний підприємець ОСОБА_4 уклав договір із ВАТ « Страхова компанія Універсальна» про забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров»ю та майну потерпілих при експлуатації автомобіля ДАФ д/з/ 087048 РЕ на території України.

Відповідно до ст. 15 ЗУ Про обов»язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів договір 1 типу- страхування відповідальності за шкоду, заподіяну життя, здоров»ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації будь-якого транспортного засобу, визначеного у страховому полісі, будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах ( доручення, подорожній млист, маршрутний лист, керування в присутності власника тощо).

Враховуючи, що ОСОБА_4 уклав договір 1 типу, а ОСОБА_3 експлуатував автомобіль на законних підставах, то такі обставини стверджують те, що ВАТ « Страхова компанія Універсальна» зобов»язана була у встановлений строк виплатити заподіяну позивачеві шкоду, чого вона не вчинила.

Суд відхиляє доводи представника відповідача ВАТ Страхова компанія Універсальна», що викладені в запереченні (а.с.37-40) з таких підстав.

Заперечуючи позов, відповідач вказує, що відповідно до ч.2 ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальноу посвідченню.

Однак, із договору оренди автомобіля (а.с. 12) очевидно, що він укладений не за участю фізичної особи, а за участю сторін, які є приватні підприємці, тобто фізичні особи- суб»єкти підприємницької діяльності, маючи свої печатки, якими посвідчеені їх підписи на договорі.

Вказана обставина свідчить про те, що вони не є фізичними особами за змістом ч.2 ст. 799 ЦК України, а укладений між ними договір оренди транспортного засобу укладено письмово та посвідчений їх печатками, що регулює ч.1 ст. 799 ЦК України, а тому ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_3 на законних підставах.

Доводи відповідача ВАТ «Страхова компанія Універсальна» в частині недійсності трудового договору станом на 22.09.08 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спростовується тим, що такий договір фактично укладений 18.09.10 р. та ОСОБА_3 прийнятий на роботу від вказаної дати, про що свідчить запис у трудовій книжці (а.с.11).

Крім цього, суд критично відноситься до твердження відповідача, що трудовий договір важається дійсним з моменту його державної реєстрації, відповідно до ст. 210 ЦК України, через те, що вказані правовідносини регулюються спеціальним Законом, тобто КЗпП України, а відповідно до ч.4 ст. 24 КЗпП трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_3, з яким укладено трудовий договір 18.09.08 р. станом на 22.09.08 року було фактично допущено до роботи, а тому трудовий договір вважається укладеним, незалежно від його державної реєстрації.

Таким чином, доводи відповідача ВАТ «Страхова компанія Універсальна» в тому, що страхова компанія на законних підставах відмовила у відшкодуванні шкоди ОСОБА_1, не вважаючи подію страховим випадком, що не тягне за собою прострочення такої виплати, є необгрунтованими та незаконними.

Відповідно до ст. 10 п. 5 ЗУ « Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець прострочує виконання послуги згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості послуги.

Відповідно до ст. 37 ЗУ « Про обов»язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця з дня отримання страховиком визначених у ст. 35 вказаного Закону документів.

Суд критично відноситься до твердження позивача в тій частині, що строк прострочення виплати страховою компанією шкоди складає 453 дні, починаючи від 23.10.08 р. до 27.01.10 року, так як одним із документів, що є підставою до виплати шкоди, відповідно до ст. 35 ЗУ « Про обов»язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є інші документи, які мають відношення до даної дорожньо- транспортної пригоди, чим є постанова про притягнення винної особи до відповідальності.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що постанова суду про притягнення ОСОБА_3 до відповідальності ухвалена 14.11.08 р. (а.с. 41), а тому суд вважає, що строк прострочення виплати слід рахувати від 15.11.08 року, а тому він буде складати 430 днів.

Відповідно до ст. ст. 9, 12 ЗУ « Про обов»язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов»язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну портерпілих, становить 25500 грн.; розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладенні договору обов»якового страхування цивільно- правової відповідальності і не млже перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих; страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Враховуючи, що розмір заподіяних збитків згідно висновку спеціаліста (а.с. 5-6) складає 42309,38 грн., то ліміт відповідальності відповідача ВАТ «Страхова компанія Універсальна» складає 25500 грн.

Враховуючи розмір франшизи, що складає 510 грн. ( 2 відсотки від ліміту відповідальності), передбаченої ст. 12 вказаного Закону, то виплата страхового відшкодування становить 24990 грн ( 25500-510= 24990), а тому пеню слід рахувати виходячи із вказаних обставин, тобто три відсотки від 24990 грн. складає 749,7 грн. Вказану суму слід помножити на 430 днів, в результаті чого пеня складе 322371 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки ( пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Враховуючи, що розмір збитків, що на користь позивача повинна була сплатити ВАТ «Страхова компанія Універсальна» складає 24990 грн., а пеня значно перевищує вказану суму, то суд вважає, що розмір пені слід зменшити до розміру збитків та стягнути її у розмірі 25000 грн.

Враховуючи, що розмір заподіяних позивачеві збитків внаслідок пошкодження автомобіля складає 42309,38 грн., а страхова компанія, як відповідач має відшкодувати 24990 грн., то решту заподіяної шкоди слід стягнути з відповідача ОСОБА_2 на підставі ч.2 ст. 1187 ЦК України, як особи, що на відповідній правовій підставі володіла джерелом підвищеної небезпеки- автомобілем ДАФ д/з/ 087-48 РЕ , яким керував за трудовою угодою ОСОБА_3, яка складає 17771,38 грн.

Представник позивача та позивач вимагали стягнути із відповідача ВАТ «Страхова компанія Універсальна» 15000 грн. моральної шкоди, обгрунтовуючи це тим, що позивач внаслідок неправомірних дій вказаного відповідача пережив душевні страждання, які полягають у неможливості працювати на своєму автомобілі, пересуватися ним зі своєю сім»єю через відсутність коштів на проведення його ремонту.

Суд рахує, що в частині стягнення моральної шкоди з ВАТ «Страхова компанія Універсальна» позов слід задовільнити частково та рахує, що вказані факти беззаперечно доведені в судовому засіданні, однак розмір моральної шкоди слід визначити, виходячи із характеру та обсягу душевних переживань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, а тому розумним, справедливим та вивеженим розміром такої шкоди, суд вважає буде розмір у 1500 грн.

Судові витрати на користь позивача слід стягнути з відповідачів пропорційно до розміру задоволених вимог, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. 212-215, 226 ЦПК України;

В И Р І Ш И В :

Позов задовільнити частково.

На користь ОСОБА_1 стягнути із;

ВАТ Страхова компанія « Універсальна» 24990 грн. шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження автомобіля Мерседес д/з АВ 12089 АН, 25000 грн. пені за період прострочення виплати страхового відшкодування та 1500 грн. моральної шкоди, 576,83 грн. судових витрат ( 486,83 грн. судового збору та 90 грн.- витрат на ІТЗ розгляду справи)

ОСОБА_2 17771,38 грн. шкоди, завданої внаслідок пошкодження автомобіля Мерседес д/з АВ12089 АН, 192,27 грн. судових витрат ( 162,27 грн. судового збору та 30 грн. витрат на ІТЗ розгляду справи).

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Літинського районного суду протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику

Суддя: Сільченко О.В.