Тульчинський районний суд Вінницької області
Справа № 2- 431 2010 рік.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2010 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Берегового О.Ю.

при секретарі Носулько К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тульчині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 технікуму ветеринарної медицини Білоцерківського національного аграрного університету та Білоцерківського національного аграрного університету про поновлення на роботі і стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 технікуму ветеринарної медицини Білоцерківського національного аграрного університету та Білоцерківського національного аграрного університету про поновлення на роботі і стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу мотивуючи свої вимоги тим, що наказом № 17т від 18 березня 2009 року її переведено на посаду заступника директора з адміністративно-господарської роботи ОСОБА_2 технікуму ветеринарної медицини ВДАУ.

На підставі укладеного на невизначений строк (в усній формі) трудового договору, вона працювала за сумісництвом викладачем двох навчальних дисциплін - «анатомії» і «латинської мови», що підтверджується копією штатного формуляру на викладачів та інших працівників ОСОБА_2 технікуму ветеринарної медицини ВДАУ станом на 01.09.2008 року і мала постійне педагогічне навантаження в розмірі 360 год., шо підтверджується наказом № 88 від 29.08.2008 року, яким за викладачами технікуму закріплено педагогічні навантаження на 2008-2009 навчальний рік.

Запис до трудової книжки про те, що вона працювала викладачем за сумісництвом відповідач не вносив, оскільки відповідно до п.9 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженого наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України від 28.06.93 р. N43: «Запис у трудову книжку відомостей про роботу за сумісництвом провадиться за бажанням працівника власником або уповноваженим ним органом за місцем основної роботи».

Таким чином у 2008-2009 навчальному році, за основним місцем роботи, вона обіймала посаду заступника директора з адміністративно-господарської роботи ОСОБА_2 технікуму ветеринарної медицини ВДАУ та працювала за сумісництвом викладачем «анатомії» і «латинської мови» з постійним педагогічним навантаження 360 годин на рік.

Відповідно до п. 63 розділу VI Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, затвердженої наказом Міністерства освіти України № 102 від 15.04.1993 року: «Навчальне навантаження між: вчителями, викладачами та іншими педагогічними працівниками розподіляється керівником установи за погодженням з профспілковим комітетом залежно від кількості годин, передбачених навчальними планами наявності відповідних педагогічних кадрів та інших конкретних умов, що склались у закладі. Навчальне навантаження викладачам вищих навчальних закладівІ-ІІ рівнів акредитації та професійно-технічних навчальних закладів визначається один раз на рік до початку навчального року». Враховуючи вказане положення інструкції, вона, ще до початку 2009-2010 навчального року звернулася до директора технікуму ОСОБА_3. з клопотанням надати їй постійне педагогічне навантаження з 01.09.2009 року по 01.10.2009 року в кількості 360 год. та перевести її на основну посаду викладачем з жовтня 2009 року з педагогічним навантаженням 800 год., однак листом № 01-16/342 від 15.09.2009 року їй було відмовлено в педагогічному навантажені та при цьому наказ про звільнення її з роботи викладача за сумісництвом не винесено.

Попередженням № 494 від 17.12.2009 року її було попереджено про скорочення посади заступника директора з адміністративно-господарської роботи і запропоновано посаду сторожа.

Наказом № 27/ос від 19.02.2010 року виконуючого обов'язки ректора Білоцерківського національного аграрного університету, професора ОСОБА_4 та наказом № 20-о від 19.02.2010 року директора ОСОБА_2 технікуму ветеринарної медицини Білоцерківського НАУ ОСОБА_3 її звільнено з посади заступика директора з адміністративно-господарської роботи за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП, а 22 лютого 2010 року їй видано трудову книжку.

Отже, вважає, що видачею трудової книжки відповідач фактично звільнив її з двох посад, а саме: з основної посади заступника директора з адміністративно-господарської роботи та з посади викладача за сумісництвом.

Вважає зміну істотних умов її праці (позбавлення педагогічного навантаження) та звільнення з обох посад (основної та за сумісництвом) неправомірним з наступних. підстав.

У 2008-2009 навчальному році вона обіймала посаду викладача за сумісництвом і мата педагогічне навантаження в розмірі 360 год. на рік.

За викладацьку роботу їй протягом навчального року щомісячно нараховувалось заробітна плата в загальній сумі 796 грн. 61 коп..

У 2009-2010 навчальному році відповідач без будь-якого попередження повністю позбавив її педагогічного навантаження, що є істотною зміною умов праці.

Жодного попередження чи повідомлення про те, що в неї повністю відберуть педагогічне навантаження в розмірі 360 год. їй не вручали, а тим більше за два місяці до того, як відбулась істотна зміна умов праці та умов оплати праці.

За вказаних обставин вважає, що відповідач грубо порушив вимоги ст. ст. 32 та 103 КЗпП і мої законні права та інтереси.

Будь-яких змін в організації виробництва і праці не відбулось, що підтверджується довідкою виконуючого обов'язки директора ОСОБА_2 технікуму ветеринарної медицини ОСОБА_5, відповідно до якої в 2008-2009 навчальному році, як і в 2009-2010 навчальному році в ОСОБА_2 технікумі ветеринарної медицини навчалось і навчається 18 груп та навчальним планом ОСОБА_2 технікуму ветеринарної медицини на 2009-2010 навчальні роки, відповідно до якого, кількість викладацьких годин з навчальних дисциплін технікуму не зменшилась у порівнянні з навчальним планом на 2008-2009 навчальні роки.

За таких обставин, коли підстав для зміни істотних умов праці в бік погіршення не було, вважає що відповідач неправомірно позбавив її педагогічного навантаження.

Також вважає, що відповідачем порушені при звільненні вимоги ч. 2 ст. 47 та ч. 1 ст. 49-2 КЗпП.

Згідно запису в трудовій книжці БТ-ІІ № 6437542 від 01.09.1993 року, її звільнено з посади заступника директора з адміністративно-господарської роботи наказом посаду викладача, а запропоновано посаду сторожа, чим на її думку грубо порушено вимоги ст. ст. 40 і 49-2 КЗпП, а також її законні права та інтереси.

Також їй відомо, що в грудні 2009 року була вакантною посада викладача спеціальних дисциплін, яку відповідач їй не запропонував, а призначив на цю посаду ОСОБА_6.

Відповідач не врахував, що крім посади заступника директора з адміністративно-господарської роботи ОСОБА_2 технікуму ветеринарної медицини вона являється також фаховим викладачем і має переважне право на залишенні на роботі, оскільки продуктивність моєї праці значно вища ніж продуктивність праці інших викладачів технікуму, що підтверджується копією трудової книжки БТ-ІІ № 6437542 від 01.09.1993 року, відповідно до розділу «Сведенья о награждениях» згідно якої, її неодноразово нагороджували.

Крім того, вона має кваліфікаційну категорію «спеціаліст вищої категорії» і педагогічне звання «викладач-методист».

Впродовж останніх років вона викладала такі дисципліни, як «анатомія» і «латинська мова» та відповідно до своєї спеціальності має право викладати всі навчальні дисципліни по напрямку ветеринарна медицина, які затверджені навчальним планом ОСОБА_2 технікуму ветеринарної медицини на 2009-2010 н. р.

Наразі зазначені дисципліни викладають викладачі, які мають значно нижчі кваліфікацію, педагогічне звання, стаж роботи та продуктивність праці, що вважає не було враховано відповідачем.

Отже, звільняючи її відповідач грубо порушив вимоги ст. ст. 42 та 49-2 КЗпП і не врахував, що вона має переважне право на залишення на роботі.

Коли її було звільнено з посади заступника директора з адміністративно-господарської роботи 19 лютого 2010 року згідно наказу № 27/ос, - середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу вважає слід розраховувати виходячи з її заробітку за останні два календарні місяці роботи, тобто з середньомісячного заробітку за січень і лютий 2010 року.

Збільшуючи позовні вимоги позивачка мотивує їх тим, що відповідно до довідки № 03/58 від 10.06.2010 року позивачці за січень і лютий 2010 року була нарахована зарплата в сумі 5099 грн. 39 коп. На сьогоднішній день вимушений прогул складає сім місяців з моменту звільнення, відповідно вважає, що сума, яку слід стягнута з Білоцерківського національного аграрного університету на користь неї складає 17 693 грн. 79 коп.

Крім того, у 2008-2009 навчальному році їй щомісячно, до ставки посадового окладу заступника директора з адміністративно-господарської частини додатково нараховувалась заробітна плата за викладацьку роботу в загальній сумі 664 грн..

У зв'язку з неправомірним відібранням педагогічного навантаження вона має дванадцять місяців вимушеного прогулу (з вересня 2009 року по вересень 2010 року), який згідно зі ст. 235 КЗпП підлягає оплаті відповідачем і наразі загальна сума за вимушений прогул складає 7 968 грн. 00 коп. Вважає, що вказана сума має бути стягнена на її користь з ОСОБА_2 технікуму ветеринарної медицини БНАУ, оскільки саме керівництво технікуму забезпечує встановлення посадових окладів і педагогічного навантаження педагогічним працівникам.

Крім того, з метою відновлення своїх порушених прав вона була вимушена користуватись юридичного допомогою і у зв'язку з наданням їй юридичної допомоги та представництвом її інтересів в суді і перед третіми особами нею витрачено 8 000 грн., що підтверджується договором доручення від 16.04.2010 року та квитанцією № 151/24 від 23.04.2010 року.

За таких обставин, вона з вини відповідача понесла витрати на юридичну допомогу, представництво її інтересів в суді і перед третіми особами, зроблені нею для відновлення своїх порушених прав витрати є збитками, які завдані з вини відповідача і мають бути ним відшкодовані.

Також у зв'язку з незаконним звільненням вона зазнала моральних страждань, оскільки відповідач діючи протиправно позбавив її роботи, а відповідно й засобів існування. Свідомо розуміючи, що в умовах світової фінансово-економічної кризи в країні відбуваються масові скорочення працівників і шанси працевлаштуватися за своєю спеціальністю мінімальні, вона хвилювалася, нервувала і змушена була докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Через судову тяганину вона переживає постійні стреси, а кожне судове засідання по справі призводить до поглиблення цих стресів, внаслідок чого погіршується здоров'я та її самопочуття, втрачаються нормальні життєві зв'язки.

Враховуючи матеріальне становище відповідача, тривалість і глибину пережитих нею з вини відповідача моральних страждань, вона оцінює завдану їй моральну шкоду в 5 000 грн.

В зв'язку з викладеним просить суд визнати неправомірною зміну істотних умов праці у зв'язку з ненаданням їй у 2009-2010 навчальному році педагогічного навантаження, зобов'язати відповідача ОСОБА_2 технікум ветеринарної медицини Білоцерківського національного аграрного університету поновити її на посаді викладача з внесенням відповідного запису до трудової книжки, стягнути з ОСОБА_2 технікуму ветеринарної медицини Білоцерківського національного аграрного університету на її користь 7968 грн. середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу зобов'язати Білоцерківський національний аграрний університет поновити її на посаді заступника директора з адміністративно-господарської роботи, стягнути з Білоцерківського НАУ на її користь 17693 грн. 79 коп. середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та стягнути з ОСОБА_2 технікуму ветеринарної медицини Білоцерківського НАУ та Білоцерківського НАУ на її користь 8000 грн. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди.

Представник позивача за довіреністю позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві додатково вказавши як на підставу поновлення позивачки на посаді те, що штатний розпис ОСОБА_2 технікуму ветеринарної медицини БНАУ, яким скорочена посада заступника директора з адміністративно-господарської роботи було затверджено виконуючим обов'язки першого заступника міністра 26 березня 2010 року, а позивачку звільнено з роботи 19 лютого 2010 року, тобто більш ніж за місяць до затвердження нового штатного розпису і фактичного скорочення посади заступника директора з адміністративно-господарської роботи, що на його думку є порушенням п. 6.3. Положення про ОСОБА_2 технікум ветеринарної медицини Білоцерківського НАУ, згідно якого кількість заступників директора визначається штатним розписом. ОСОБА_4 штатним розписом було добавлено штатну посаду методиста, на яку відповідач не перевів позивачку і не запропонував їй вказаної посади.

За таких обставин, коли відповідач звільнив позивачку з роботи у зв'язку з скороченням штатної чисельності працівників до того як відбулось фактичне скорочення посади заступника директора з адміністративно-господарської роботи і при цьому за наявності реальної можливості не перевів і не запропонував позивачці посаду методиста, вважає звільнення позивачки незаконним.

Представники відповідачів в судовому засіданні заперечили проти позовних вимог мотивуючи свою позицію тим, що позивачка, яка перебувала на посаді заступника директора з навчально-фахової і методичної роботи наказом від 18 березня 2009 року ./": 17 Т ВДАУ була переведена на посаду заступника директора з адміністративно-господарської роботи ОСОБА_2 технікуму ветеринарної медицини ВДАУ.

Штатним розписом посада заступника директора технікуму з навчально-фахової і методичної роботи була віднесена до адмінперсоналу, заступник директора з АГР віднесена до спеціалістів та службовців і перебуваючи на цих посадах працівники не відносяться до педагогічних працівників.

Позивач в позовній заяві посилається на те, що мала постійне педагогічне навантаження в кількості 360 годин на навчальний рік за сумісництвом.

Однак на їх думку це не відповідає дійсності, оскільки позивач працювала не за сумісництвом, а виконувала роботу викладача при суміщенні посад.

Сумісництво передбачає виконання регулярної оплачуваної роботи у вільний від основної роботи час, а суміщення передбачає виконання поряд з основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією(посадою) без звільнення від основної роботи.

ОСОБА_1 роботу викладача виконувала не у вільний від роботи час, а поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором.

Законодавством не передбачається укладення додаткового трудового договору для виконання роботи за суміщенням в установі, поряд з основною роботою, обумовленою трудовим договором. Відповідно, запис до трудової книжки позивача про перебування її на посаді викладача не міг бути внесений, оскільки до 1.04.2009 року вона виконувала роботу викладача не за сумісництвом, а за суміщенням.

Що стосується порушення трудового законодавства, передбаченого ст. 32 КЗпП України ( зміна істотних умов праці), то таке попередження до відома позивача було доведено 29.01.2009 року наказом від 27.01.2009 року № 4 Т ВДАУ, про наступне вивільнення позивач в зв'язку із виведенням з 1.04.2009 року з штатного розпису посади заступника, директора з навчально-фахової роботи і введення посади заступника з АГР, яка штатним розписом відноситься до спеціалістів та службовців і не відноситься до педагогічних працівників.

З 1.04.2009 року позивач згідно ж з її заявою була переведена на посаду заступника директора з АГР і саме у зв'язку з перебуванням на посаді заступника директора з АГР, яка не віднесена до адмінперсоналу з умовами праці педпрацівників наказом від 23.06.2009 року № 49 Т ВДАУ позивачу - заступнику директора з АГР надана щорічна відпустка за період з 1.12.2008 р. по 1.04.2009 р. терміном 19 к.д.(як педпрацівнику) та за період з 1.04.2009 р. по 1.12.2009-р. терміном 18.к.д., всього 37 к.д. з 01.07.2009 р. по 06.08.2009 р., а не 56 календарних днів як педпрацівнику.

Таким чином позивачу з 01.04.2009 року по 23.06.2009 року було відомо пр істотну зміну умов праці.

З 1.04.2009 року по 30.09.2009 року, коли позивач звернулась до Тульчинського районного суду про порушення її прав пройшло 6 місяців. Це вдвічі перевищує тримісячний строк, коли працівник дізнався або повинен був дізнатись про порушення свого права (ст. 233 КЗпП України)

Відповідно в цій частині на їх думку позов не може розглядатись. Вважають, що звільнення позивача за п 1 ст. 40 КЗпП України здійснено у відповідності до вимог законодавства.

Позивач перебувала на посаді заступника директора з АГР. Трудовий договір, укладений з позивачем на невизначений строк міг бути розірваним власником або уповноваженим ним органом лише у випадку скорочення штату працівників (ст. 40 К3пП України).

У відповідності до ст. 49-2 КЗпП України позивачу була запропонована інша робота (посада сторожа). Робота за відповідною професією чи спеціальністю (педагога) в ОСОБА_2 технікумі ветеринарної медицини була відсутня. Про наступне вивільнення позивача було повідомлено до державної служби зайнятості.

ОСОБА_7 зарахований на посаду викладача спеціальних дисциплін з 9.12.2009 року за сумісництвом, а позивач про наступне вивільнення була попереджена 17.12.2009 року. Крім того позивач перебувала на посаді

заступника директора технікуму з АГР (штатним розписом така посада передбачена лише одна) і при звільненні не було можливості в межах однорідних професій і посад провести перестановку працівників.

Представник залученого до участі в якості співвідповідача Вінницького державного аграрного університету в судове засідання не з'явився надіславши на адресу суду заперечення на позовну заяву ОСОБА_1 в які зазначив, що дійсно вона працювала на посаді заступника директора з навчально-фахової і методичної роботи ОСОБА_2 технікуму ветеринарної медицини Вінницького ВДАУ.

Наказом ректора університету від 27.01.2009 року 34 Т вона була попереджена про наступне вивільнення в зв'язку із виведенням з 01.04.2009 року з штатного розпису посади заступника директора з навчально-фахової роботи і введення посади заступника з АГР.

Наказом ректора університету від 18.03.2009 року № 17Т вона була переведена з 01.04.2009 року на посаду заступника директора з адміністративно-господарської роботи ОСОБА_2 технікуму ветеринарної медицини Вінницького ВДАУ.

01.10.2009 року наказом № 133Т від 28.09.2009 року ОСОБА_1 звільнена за п. 1 ст. 40 КЗпП україни у зв'язку із реорганізацією ОСОБА_2 технікуму ветеринарної медицини ВДАУ шляхом приєднання його до Білоцерківського національного аграрного університету.

Відповідно до Положення про ОСОБА_2 технікум ветеринарної медицини ВДАУ від 29.07.2004 року пунктом 4.4. встановлено, що директор технікуму в межах наданих йому повноважень приймає на роботу та звільняє з роботи працівників технікуму, крім головного бухгалтера та своїх заступників, які призначаються на посаду ректором університету за поданням директора технікуму.

Педадогічні працівники технікуму призначаються на посаду директором технікуму. Розподіл педагогічного навантаження здійснювався виключно адміністрацією технікуму за участю циклової комісії та без будь-якого втручання з боку ВДАУ.

Постановою КМУ від 08.08.2009 року № 690 «Про реорганізацію деяких навчальних закладів міністерства аграрної політики» виділено ОСОБА_2 технікум ветеринарної медицини зі складу ВДАУ та приєднано до Білоцерківського НАУ.

Наказом МАТІ України від 08.07.2009 року № 511 «Про реорганізацію деяких вищих начальних закладів», а саме п. 2 встановлено: «визначити, що Білоцерківський НАУ є правонаступником майнових прав та обов'язків ВДАУ згідно з розподільчим балансом в частині майнових прав та обов'язків ОСОБА_2 технікуму ветеринарної медицини».

За таких обставин вважають, що Вінницький національний аграрний університет є неналежним відповідачем по даній справі та просить здійснювати розгляд справи без представника університету. » Просили суд відмовити в задоволенні позову повністю за його безпідставністю.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що на даний час він працює на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи ОСОБА_2 технікуму ветеринарної медицини БНАУ. Йому відомо, що коли була комісія Міністерства аграрної політики України ОСОБА_1 займала посаду заступника директора з організаційної та фахової підготовки. Згідно штатної сертифікації такого переліку посад не було і вона була скорочена згідно акту Мінстерства. Далі була переведена і працювала заступником директора технікуму з господарської роботи але відносилась до своїх обов'язків недобросовісно. Виконуючи обов'язки директора технікуму вирішувалось питання про надання годин ОСОБА_1 для здійснення викладацької діяльності, однак скликана комісія відмовила в наданні і тоді він зняв себе 36 годин та передав їх ОСОБА_1 Вважає, що ОСОБА_1 з посади заступника директора була звільнена законно. В наказі про її прийняття на роботу не було вказано, що вона може виконувати роботу викладача. Педадогічне навантаження на адміністративних працівників складає 360 год, а на викладачів не менше 360 год., що передбачено Законом України «Про освіту» і кожен рік змінюється. Як викладач вона з роботою також не справлялась, більшість роботи давала учням самостійно опрацьовувати, коли була комісія з міністерства то у неї навіть не був підписаний робочий план.

Суд заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали, суд вважає, що позов слід залишити без задоволення.

Свій висновок суд обґрунтовує наступним:

Як встановлено в судовому засіданні та ніким не оспорюється, сторони знаходились у трудових відносинах.

Так, згідно запису в трудовій книжці /а.с. 28/, ОСОБА_1 з 04.03.2006 року була переведена на посаду заступника директора з навчально-фахової та методичної роботи ОСОБА_2 технікуму ветеринарної медицини ВДАУ та укладений відповідний контракт до 2011 року.

В зв'язку" з вивільненням посади заступника директора з навчально-фахової і методичної роботи з штатного розпису ОСОБА_2 технікуму ветеринарної медицини ВДАУ, за її заявою/а.с. 114/наказом ректора університету від 18.03.2009 року № 17Т вона була переведена з 01.04.2009 року на посаду заступника директора з адміністративно-господарської роботи ОСОБА_2 технікуму ветеринарної медицини ВДАУ з посадовим окладом згідно штатного розпису, з подальшим укладанням контракту /а.с.24, 113/.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.08.2009 року № 690 "Про реорганізацію деяких вищих начальних закладів Міністерства аграрної політики" виділено ОСОБА_2 технікум ветеринарної медицини зі складу Вінницького державного аграрного університету та приєднано до Білоцерківського НАУ.

Наказом Міністерства аграрної політики України від 08.07.2009 року № 511 "Про реорганізацію деяких вищих начальних закладів», а саме п. 2 визначено, що Білоцерківський національний аграрний університет є правонаступником майнових прав та обов'язків Вінницького державного аграрного університету згідно з розподільчим балансом в частині майнових прав та обов'язків ОСОБА_2 технікуму ветеринарної медицини.

В зв'язку з вказаними обставинами ОСОБА_1, згідно наказу № 113Т від 28.09.2009 року з 01.10.2009 року була звільнена з посади заступника директора з адміністративно-господарської роботи ОСОБА_2 технікуму ветеринарної медицини ВДАУ за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з реорганізацією ОСОБА_2 технікуму ветеринарної медицини ВДАУ шляхом приєднання його до Білоцерківського національного аграрного університету та згідно наказу БНАУ № 234/ОС від 01.10.2010 року зарахована з 01.09.2010 року на посаду заступника директора з адміністративно-господарської роботи ОСОБА_2 технікуму ветеринарної медицини БНАУ з оплатою згідно штатного розпису

Наказом № 27/ос від 19.02.2010 року виконуючого обов'язки ректора Білоцерківського національного аграрного університету, професора ОСОБА_4 /а.с. 26/ та наказом № 20-о від 19.02.2010 року директора ОСОБА_2 технікуму ветеринарної медицини Білоцерківського НАУ ОСОБА_3 /а.с. 32/ заступника директора технікуму ветеринарної медицини БНАУ ОСОБА_1 звільнено з посади заступника директора з адміністративно-господарської роботи згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до ч.І ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992р. "Про практику розгляду судами трудових спорів" передбачено, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясовувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п.19 вказаної постанови, розглядаючи трудові спори, пов'язані із звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зокрема зобов'язані з'ясувати чи дійсно у відповідача мало місце скорочення чисельності або штату працівників, і які є докази на підтвердження цієї обставини.

Звернувшись до суду з вимогами про поновлення на роботі, позивач не ставив під сумнів сам факт скорочення посади заступника директора з адміністративно-господарської роботи, який відбувся відповідно до листа Міністерства аграрної політики України від 29.06.2009 року № 37-79-13/9596 /а.с. 77/ і відповідно доказів на обґрунтування фіктивності скорочення штатів не наводив.

З наданих суду штатних розписів ОСОБА_2 технікуму ветеринарної медицини БНАУ (а.с. 78-80, 95-97, 104-109) вбачається, що у відповідача зменшилася штатна чисельність працівників, що за відсутності інших належних доказів не дає підстави обгрунтовано стверджувати про те, що у дійсності скорочення посади не відбулося.

За твердженням позивачки у 2008-2009 році вона працювала в ОСОБА_2 технікумі ветеринарної медицини ВДАУ на посаді заступника директора з адміністратино-господарської роботи та за сумісництвом викладачем двох навчальних дисциплін - «анатомії» і «латинської мови» і мала постійне педадогічне навантаження в розмірі 360 год.

Між тим, позивачем не було враховано, що відповідно до ч. 2 ст. 102-1 КЗпП умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ, організацій визначаються Кабінетом Міністрів України.

Так, у Положенні про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженим спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства юстиції і Міністерства фінансів України від 28 червня 1993 року № 43, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 30 червня 1993 року за № 76 з відповідними змінами встановлено, що сумісництвом вважається виконання працівником, крім своєї основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина /підприємця, приватної особи/ за наймом.

В Положенні наведено перелік робіт (пункт 8 переліку), які не є сумісництвом, зокрема: «робота без зайняття штатної посади на тому самому підприємстві, в установі, організації..., педадогічна робота керівних та інших працівників учбових закладів...».

Згідно із ст. 105 КЗпП працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов'язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов'язків тимчасово відсутнь*ого працівника.

Таким чином, ОСОБА_1 на протязі 2008-2009 начального року здійснювала викладацьку діяльність не за сумісництвом, а за суміщенням професій, за що відповідно отримувала доплату, а тому і твердження позивачки щодо звільнення її також і з посади викладача за сумісництвом є безпідставними, як і вимоги про поновлення на вказаній посаді.

Разом з тим, в частині позовних вимог щодо неправомірності зміни істотних умов Під час розгляду справи позивач не ставив питання про поновлення строку ні звернення в частині указаних позовних вимог і не зазначив причини з яких він несвоєчасно звернувся до суду з позовом.

Доводи позивачки та її представника щодо неврахуванням відповідачами при звільненні ОСОБА_1 переважного права на залишення на роботі спростовано в судовому засіданні слідуючим.

Згідно з вимогами ч.1 ст.42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Частина 2 ст.49-2 КЗпП України передбачає, що одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, чи установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Посада заступника директора з адміністративно-господарської роботі! ОСОБА_2 технікуму ветеринарної медицини, згідно посадової інструкції та штатного розпису відносилась до категорії спеціалістів та службовців і згідно з вимогами перелік посад педагогічних та науково-педадогічних працівників не віднесена до посад педагогічних працівників.

Позивачку, згідно з вимогами ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України за два місяці було попереджено про наступне вивільнення /а.с. 31/ та запропоновано в межах однорідності її посади посаду сторожа на що ОСОБА_1 не погодилась. Про наступне її вивільнення було повідомлено до державної служби зайнятості.

Посилання представника позивача про те, що новим штатним розписом було добавлено штатну посаду методиста з виховної та гуманітарної роботи на яку відповідач не перевів позивачку і не запропонував їй вказаної посади спростовано наказом № 13-0 від 02.02.2010 року «Про переведення», згідно якого в зв'язку з скороченням посади вихователя, що відносилась до педадогічних на вказану посаду за її згодою було переведено ОСОБА_8, якій за твердженням представника відповідача її було запропоновано 15.12.1009 року, тобто до попередження ОСОБА_1 про вивільнення.

Не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні також посилання позивачки на те, що їй не було запропоновано посаду викладача спеціальних дисциплін на яку з 09.12.2009 року був зарахований за сумісництвом ОСОБА_7, так як ОСОБА_1 було попереджено про вивільнення 17.12.2009 року до його прийняття на роботу.

Доказів наявності інших посад, які могли б бути запропоновані ОСОБА_1 в судовому засіданні нею та її представником не наведено, а тому судом приймаються до уваги покази представників відповідачів про відсутність в ОСОБА_2 технікумі ветеринарної медицини на момент процедури звільнення позивачки роботи в межах однорідності професій і посад, які б могли бути їй запропоновані.

Попередньої згоди профспілкової первинної організації звільнення ОСОБА_1 не потребувало, так як згідно з вимогами ст.. 43-1 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника без згоди первинної профспілкової організації допускається поряд з іншими і при звільненні заступників керівників підприємств, установ, організацій.

Вінницький національний аграрний університет суд вважає неналежним відповідачем у справі з підстав, зазначених ним в запереченні стосовно позовних вимог /а.с. 157-138/.

Таким чином, в судовому засіданні не здобуто жодних доказів того, що при звільненні ОСОБА_9 з роботи адміністрацією ОСОБА_2 технікуму ветеринарної медицини Білоцерківського національного аграрного університету були допущені які-небудь порушення вимог чинного законодавства.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_9 до технікуму ветеринарної медицини БНАУ та Білоцерківського національного аграрного університету про поновлення її на роботі не підлягають до задоволлення.

В зв'язку з тим, що суд прийшов до висновку про законність звільнення позивача з роботи, позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу матеріальної та моральної шкоди також не можуть бути задоволені, як і вимоги щодо неправомріності зміни істотних умов праці, з підстав, зазначених вище.

Керуючись ст. ст. 40, 43-1, 49-2, 105, 232, 233, ст. ст. 4, 8, 10, 15, 18, 57-60, 64, 88, 209-213 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 технікуму ветеринарної медицини Білоцерківського національного аграрного університету та Білоцерківського національного аграрного університету про поновлення на роботі і стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу -відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: