Справа № 22ц-8521 Головуючий у 1 інстанції: Бориславський Ю.Л. Доповідач: Каблак П.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Каблака П.І.

Суддів: Крайник Н.П., Кота І.Н.

При секретарі: Балюк О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 12 жовтня 2010 року , -

встановила:

Оскаржуваним рішенням задоволено позов ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про встановлення порядку користування квартирою. Встановлено порядок користування квартирою №48 в будинку №86 по вул. Широкій у м. Львові, а саме: виділено в користування ОСОБА_2 кімнату, площею 11,5 кв. м., залишивши в користування ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8 кімнати площею 8 кв. м. та 16,2 кв. м. Інші нежитлові приміщення спірної квартири (коридор, кухню, ванну кімнату, вбиральню) залишено у спільному користуванні.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду прийняте з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки вийшов за межі позовних вимог. Вважає, що суд не врахував, що у позивачки є інше житло як у АДРЕСА_1, у якій вона проживає разом із членами своєї нової сім'ї, так і в АДРЕСА_2. На думку апелянта, суд порушив особисті майнові та немайнові права інших відповідачів, залишивши їм у користування 2 кімнати, площею 8 кв. м. та 16.2 кв. м. Просить скасувати винесене рішення та ухвалити нове яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 28.03.1996 року позивачка разом з сином ОСОБА_3 та відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_3 (а.с. 12). Згідно технічного паспорту на квартиру від 07.03.1996 року вказана квартира складається з трьох кімнат, житловою площею 35,7 кв.м., перша кімната площею 11,5 кв. м., друга кімната 8 кв. м., третя кімната 16,2 кв. м., кухні площею 8 кв.м., ванної кімнати площею 2,8 кв. м., вбиральні 1,1 кв. м., коридору 10,5 кв. .м., загальною площею 66,2 кв. м.(а.с. 11).

Районний суд задовольняючи позов, вірно виходив з того, що між сторонами виникли конфліктні відносини з приводу розпорядження своєю власністю. Встановлений порядок користування спірною квартирою, на думку колегії суддів, відповідає інтересам обох сторін. Твердження апелянта про вихід суду за межі позовних вимог, є безпідставними, адже з позовних вимог і мотивувальної частини рішення вбачається, що виділено позивачці кімнату площею 11,5 кв. м.

Згідно вимог ч. 2 ст.303 ЦПК України, апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в досліджені яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Разом з тим апелянт до апеляційної скарги не долучив та не представив в засідання апеляційної інстанції жодних доказів, що свідчать про те, що позивачка має у власності інше зазначене ним житло. Доводи апеляційної скарги про те, що своїм рішенням суд порушив права та законні інтереси інших відповідачів також є безпідставними, оскільки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 не оскаржували рішення Залізничного районного суду, тобто визнали таке законним та обґрунтованим.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, подані сторонами докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1.п.1., 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 12 жовтня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: Каблак П.І.

Судді: Крайник Н.П.

ОСОБА_9