Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська
№2-199/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2010 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:

головуючого Багбая Є.Д.

при секретарі Чорній О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ВАТ «Придніпровське управління будівництва» про стягнення заборгованості по заробітній платі та вихідноі допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ВАТ «ПУБ» про стягнення заборгованості по заробітній платі та вихідноі допомоги. В обґрунтування позову вказує, що працював водієм на ВАТ «ПУБ» з 17 жовтня 1985 року по 11 вересня 2008 року, звідки був звільнений за п.1 ст. 40 КЗпП України в звязку із скороченням чисельності працівників. При звільнені позивача йому в порушення вимог закону було невиплачено заборгованість по заробітній платі та вихідну допомогу. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі та вихідну допомогу, також просить зобовязати виплатити відповідача середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності позов підтримав повністю просить задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позов визнав частково, заперечує проти виплати середнього заробітку за весь час затримки фактичного розрахунку.

Судом досліджені докази по справі:

Досліджені письмові докази по справі шляхом оголошення їх у судовому засіданні:

- копія трудової книжки позивача /а.с. 3, 30-31/, згідно якої підтверджується що позивач працювавводієм на ВАТ «ПУБ» з 17 жовтня 1985 року по 11 вересня 2008 року, звідки був звільнений за п.1 ст. 40 КЗпП України в звязку із скороченням чисельності працівників, 8 жовтня 2008 року пішов на іншу роботу;

- копією паспорту позивача по справі /а.с. 4/, згідно якої підтверджується місце реєстрації та проживання позивача;

- довідкою з місця роботи позивача /а.с. 27/, згідно якої підтверджується розмір заборгованості по зарплаті та вихідної допомоги;

Вивчивши матеріали справи, дослідивши представлені сторонами докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено:

Позивач ОСОБА_1 працював водієм на ВАТ «ПУБ» з 17 жовтня 1985 року по 11 вересня 2008 року, звідки був звільнений за п.1 ст. 40 КЗпП України в звязку із скороченням чисельності працівників. При звільнені позивача йому в порушення вимог закону було невиплачено заборгованість по заробітній платі та вихідну допомогу. Заборгованість по зарплаті, /сума невиплаченої грошової компенсації за невикористану відпустку, сума невиплаченої вихідної допомоги разом складають 2027,05 гривень /а.с. 27/. 8 жовтня 2008 року позивач влаштувався на нову роботу заробітна плата на якій складає більше 1500 гривень.

Згідно зі ст. 115 КЗпП України Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Згідно зі ст. 44 КЗпП України При припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України №13 від 24.12.1999 року Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Проаналізувавши об'єктивні дані, що вищевикладені в судовому рішенні, засновані на представлених сторонами й досліджених судом доказах, суд вважає за можливе задовольнити позов в повному обсязі. Доведено факт наявності заборгованості по зарплаті у відповідача перед позивачем. Згідно довідки вона складає 958,73 гривень. Грошова компенсація за невикористану відпустку складає 523,32 гривні, розмір вихідної допомоги складає 545 гривень.

Також підтверджена невиплата позивачу усіх вищезазначених сум в день звільнення, тобто наявне порушення вимоги ст. 116 КЗпП України, на доведення відсутності своєї вини відповідач ніяких доказів та заперечень проти його стягнення не надав. Відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України підлягає стягненню на користь позивача середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день постановлення рішення по справі, тобто з 12 вересня 2008 року по 30 квітня 2010 року. Таким чином згідно норми тривалості робочого часу встановленого Міністерством праці та соціальної політики на 2008-2010 роки:

Місяці/роки 2008 рік2009 рік2010 рік
Кількість робочих днів в місяці
Січень 2019
Лютий 2020
Березень 2122
Квітень 2121
Травень 18
Червень 20
Липень 23
Серпень 20
Вересень1322
Жовтень2322
Листопад2021
Грудень2323
Разом:7925182

Кількість робочих днів за вищезазначений період складає: 79+251+82=412 днів.

Згідно довідки наданої відповідачем, середньоденна заробітна плата складає 16,96 гривень. Стягненню підлягає: 412х16,96= 6987,52 гривень.

На підставі ст. 115, 116, 117 КЗпП України,керуючись ст. 8,10, 59, 60, 61, 83, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ВАТ «Придніпровське управління будівництва» про стягнення заборгованості по заробітній платі та вихідноі допомоги задовольнити повністю.

Стягнути з ВАТ «Придніпровське управління будівництва» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 958 гривень 73 копійки, грошову компенсацію за невикористану відпустку 523 гривні 32 копійки, вихідну допомогу та середній заробіток за весь період затримки розрахунку в розмірі 6987 гривень 52 копійки, усього 8469 гривень 57 копійок.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині суми місячного платежу допустити до негайного виконання.

Стягнути з ВАТ «Придніпровське управління будівництва» на користь держави судовий збір в сумі 84 гривні 69 копійок та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 гривень.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення та шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції та безпосередньо до апеляційного суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя

Дніпровського районного суду

м. Дніпродзержинська Є.Д. Багбая