Апеляційний суд Черкаської області
Справа № 22ц-104/10 Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 19,27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого Ювшина В.І,

судців Сіренка Ю.В., Скіця М.І.,

при секретарі Пономаренко Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 30 жовтня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_3 до закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» в особі філії Черкаського регіонального управління закритого акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про визнання кредитного договору та договору застави рухомого майна недійсними, -

встановила:

В червні 2009 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Банку про визнання кредитного договору та договору застави рухомого майна недійсними, посилаючись на те, що 17 листопада 2005 року між сторонами було укладено кредитний договір №CSHIAN02000001, де Банк надав позивачу кредит в сумі 9 436 доларів США на купівлю автомобіля, а також 2 321 доларів США на сплату страхових платежів.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором того ж дня, 17 листопада 2005 року, між сторонами було укладено договір застави, за яким вона надала Банку (Заставодержателю) під заставу автомобіль ВАЗ 211120, 2005 року випуску, реєстраційний номер: СА 5687АС, який належить їй на праві власності, що підтверджується техпаспортом КХС №879078, виданим Черкаським РЕВ від 10 листопада 2005 року.

Вважає, що умови даного договору щодо валюти зобов'язання є такими, що суперечать нормам ЦК України, іншим актам законодавства, а саме - в частині законодавства про захист прав споживачів.

Просила суд визнати недійсним укладений між сторонами кредитний договір від 17 листопада 2005 року та договір застави рухомого майна від 17 листопада 2005 року зазначаючи, що укладені з нею договори обмежують її права як споживача, а тому повинні бути визнані недійсними.

В додатковій позовній заяві ОСОБА_3В просить суд також зобов»язати банк провести перерахунок суми боргу та сплачених нею фактично коштів на погашення кредиту окремо за основним боргом та за процентами і остаточно визначити суму коштів, що можуть бути повернуті сторонами одна одній.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від ЗО жовтня 2009 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність рішення дійсним обставинам справи та порушення норм матеріального права, просить скасувати дане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга повинна бути відхилена виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом в ході розгляду справи встановлено, що 17 листопада 2005 року між сторонами було укладено кредитний договір №CSHIAN02000001, де Банк надав позивачу кредит в сумі 9 436 доларів США на купівлю автомобіля, а також 2 321 доларів США на сплату страхових платежів.

В забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором того ж дня, 17 листопада 2005 року, між сторонами було укладено договір застави, за яким позивач надала Банку (Заставодержателю) під заставу автомобіль ВАЗ 211120, 2005 року випуску, реєстраційний номер: СА 5687АС, який належить їй на праві власності, що підтверджується техпаспортом КХС №879078, виданим Черкаським РЕВ від 10 листопада 2005 року.

Відповідно до п. п. 2.З.1., 2.3.2, 23.3 кредитного договору він може бути змінений за взаємною згодою сторін, всі зміни та доповнення до нього викладаються в письмовій формі і набувають чинності з моменту їх підписання, додаткові угоди до договору, які можуть бути укладені в майбутньому, є його невід'ємною частиною.

Умови кредитного договору визнавались позивачем і виконувались належним чином. Причиною звернення до суду з даним позовом послужило те, що в даний час значно зріс курс долара, про що вона пояснила під час розгляду справи в апеляційному суді.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції зазначив, що при укладенні оспорюваного кредитного договору, банківською установою не було допущено порушень стосовно валюти зобов»язання і Банк мав право надати кредит в іноземній валюті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 12 та ч.І ст. 13 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд у межах, наданих їй договором або актами цивільного судочинства.

Згідно з ч. З ст. 533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Обіг іноземної валюти на території України підпорядковується спеціальному правовому режиму, встановленому законодавством України: Декретом Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19.02.93 року; Законом України "Про Національний банк України"; Законом України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті".

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення дійшов обгрунтованого висновку, що оспорюваний договір є підставою і правовою формою регулювання кредитних відносин, які передбачають передачу однією стороною у власність іншій стороні грошей, під зустрічне зобов'язання повернути в майбутньому таку саму кількість грошових коштів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд перевіряв доводи позивачки про те. що при укладенні договору про іпотечний кредит були порушені вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», а саме: щодо валюти зобов»язання і дав їм належну правову оцінку.

На інші підстави недійсності договору про іпотечний кредит позивач та його представник під час розгляду справи в суді першої інстанції не посилались.

Аналізуючи зазначене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, обгрунтоване на зібраних та перевірених по справі доказах, в межах пред'явленого позивачем позову, відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а доводи апелянта не є суттєвими, були предметом судового розгляду, суд першої інстанції дав їм належну оцінку і вони не дають підстав, передбачених ст. 309 ЦПК України для його зміни.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 307, 308. 314, 315 ЦПК України, колегія судців.

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 30 жовтня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_3 до закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» в особі філії Черкаського регіонального управління закритого акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про визнання кредитного договору та договору застави рухомого майна недійсними залишити без змін.

Ухвала судової колегії набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду України в касаційному порядку протягом двох місяців.

Головуючий

Судді