АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-ц-2463/2010 р. Головуючий 1 інст.: Росоха А. В.
Кагегорія: соціальні Доповідач: Солодков А.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2010 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: судді Солодкова А.А.

суддів: Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Первомайському районі Харківської області на постанову Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 01 березня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Первомайському районі Харківської області про визнання незаконними дій посадових осіб та зобовязання здійснити перерахунок та виплату пенсії, -

встановила:

У січні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив суд визнати дії відповідача незаконними та зобов'язати здійснити перерахунок і провести відповідні виплати за період з 01.01.2010 року у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч.1ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове пенсійне страхування.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він є інвалідом 3-ї групи, віднесений до 1-ї категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та отримує відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.19991 року N 796-Х1І державну та додаткову пенсії. Посилаючись на невідповідність розміру виплачуваних йому пенсій розміру, встановленому ст.ст. 50, 54 вказаного Закону, просив визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Первомайському районі Харківської області протиправними та зобовязати відповідача нараховувати та сплачувати йому основну та додаткову пенсії у розмірах, встановлених ч. 1 ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування».

Відповідач позов не визнав, посилаючись на його безпідставність.

Постановою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 01 березня 2010 року позов ОСОБА_1 задоволений частково. Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Первомайському районі Харківської області по невиконанню в 2009 році приписів ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобовязано відповідача здійснити перерахунок та провести відповідні виплати пенсії ОСОБА_1, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме 01.01.2010 року у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування».

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Первомайському районі Харківської області просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Позивач постанову суду не оскаржив та заперечення на апеляційну скаргу не надав.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, судова колегія доходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції у 1986 р., визнаний інвалідом III групи та належить до першої категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач повинен провести нарахування та виплату пенсій позивачу виходячи з їх розмірів, встановлених законами України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. N 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» та постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 р. N 1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету».

Судова колегія погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтею 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено пенсії особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ст.ст. 54, 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів третьої групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком, а також призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

За таких обставин правильним і таким, що відповідає закону, є висновок суду першої інстанції, що позивач має право на призначення пенсії у розмірі не нижчому від 6 мінімальних пенсій за віком, на щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення даного спору, крім того, це право гарантується ч. 2 ст. 46 Конституції України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанцій дійшов правильного висновку, що при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягають статті 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанова Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. N 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» та постанова Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 р. N 1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Також, суд обґрунтовано не прийняв до уваги посилання відповідача на те, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок не порушуючи положень цього Закону.

Статтями 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що при визначенні розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, правильним є висновок суду щодо неприйняття до уваги положень ч. З ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим ч. 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії і щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлене статтями 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Таким чином, постанова суду є законною та обґрунтованою, ухваленою з додержанням вимог матеріального права. Доводи апеляційної скарги на висновки суду не впливають.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 304-1, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Первомайському районі Харківської області відхилити.

Постанову Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 01 березня 2010 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: