Справа № 2-1359/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

„23 вересня 2010 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі: головуючого - судді Кавацюка В.І.

при секретарі Шутяк З.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

установив:

03 березня 2010 року ОСОБА_1 предявила в суд позов до ОСОБА_2, в якому просить постановити рішення про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між ними 19 липня 1980 року у міському відділі ЗАГС м. Дубно Рівненської області.

В обгрунтування своїх вимог зазначала про те, що від даного шлюбу вони мають троє дітей, двоє з яких ще не досягай повноліття. Сімейне життя спочатку складались нормально, однак з часом відносини між ними погіршились, стали брутальними, почалися сварки, непорозуміння. В листопаді 2008 року вони припинили подружні відносини, ведення сумісного господарства, стали проживати в різних кімнатах тощо. В 2004 році вона зверталась з позовом про розірвання шлюбу, однак повірила обіцянкам чоловіка та припинила шлюборозвідний процес. Проте ситуація в сімї лише погіршилась та відносини дійшли до абсурду. 17 серпня 2009 року вона повторно зверталась з позовом про розлучення, однак рішенням апеляційного суду Львівської області в задоволенні позову було відмовлено. Оскільки шлюб з відповідачем носить формальний характер, примирення є неможливе вона вирішила знову звернутись в суд.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві, та додатково пояснила, що вони з відповідачем припинили подружні відносини і ведення сумісного господарства в листопаді 2008 року, наданий судом термін для їх примирення позитивних наслідків не дав та вона наполягає на розлученні, оскільки шлюб з відповідачем суперечить її інтересам.

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання жодного разу не зявився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому порядку.

Заслухавши пояснення позивача, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, ІЦО позов підлягає до задоволення оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. З листопада 2008 року вони не підтримують подружніх

відносин, не ведуть спільного господарства, наданий судом тримісячний термін для їх примирення позитивних наслідків не дав та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача.

Доводи, які викладені відповідачем ОСОБА_2 в письмовому запереченні на позов, на думку суду, є голослівними і непереконливими, а тому їх суд не може взяти в основу свого рішення і відмовити в задоволенні позову.

Враховуючи матеріальне становище сторін, долю вини кожного в розпаді сімї, суд приходить до висновку, що витрати при реєстрації розірвання шлюбу у відділі РАЦС слід покласти на сторони в рівних частках.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 19 липня 1980 року у міському відділі ЗАГС м. Дубно Рівненської області між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - Андрощук), актовий запис №158, -

розірвати.

При реєстрації розірвання шлюбу у відділі РАЦС стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 державне мито в доход держави в розмірі по 8,50 грн. (вісім гривень пятдесят копійок) з кожного.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягрм десяти днів з моменту його проголошення через Шевченківський районний руд/ОСОБА_3.

Суддя ОСОБА_4