Справа №22 ц-4451/10 Головуючий у 1 інстанції: Салій В.В.
Категорія: 30 Доповідач в апел.інст.: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Петрички П.Ф.,

Суддів: Цяцяка Р.П., Курій Н.М.,

Секретаря: Стасів М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 26 квітня 2010 року,

в с т а н о в и л а :

19 квітня 2009 року ОСОБА_2 звернувся із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 976 гривень та моральної шкоди в сумі 3000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що після розірвання шлюбу з відповідачем у 2005 році, він придбав будинковолодіння по вулиці І.Франка, 6 у м. Жидачеві та поселився проживати за вказаною адресою із новою сім'єю, там же і знаходиться його магазин «Меблі».

Проте, відповідачка із такими подіями змиритися не змогла та 12 грудня 2007 року розбила вітрину у магазині "Меблі", розміром 1400x1200мм, вартістю 350 гривень, про що було повідомлено працівників міліції, а також 15 травня 2008 року розбила вікно у будинку позивача, розміром 1000x1500мм, вартістю 617,00 гривень, що підтверджується накладною № 1 від 04 березня 2009 року.

З приводу навмисного пошкодження відповідачкою його майна, він 11 червня 2009 року звернувся із заявою в Жидачівський РВ УМВСУ у Львівській області. Дільничний інспектор Сторожик Я.Б., розглянувши матеріали ЖРЗПЗ № 811 від 11 червня 2009 року, виніс постанову про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_4

Крім спричинення матеріальної шкоди, відповідачка своїми протиправними діями спричинила апелянту і моральну шкоду, яка полягала у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з тим, що відповідачка розбила йому вікна у будинку та магазині, а також неодноразово у грубій формі погрожувала йому, що буде постійно розбивати вікна. Оскільки доступ до магазину вільний, немає огорожі та сторожа, тому він змушений був протягом тривалого часу не спати вночі, а спостерігати за тим, щоб відповідачка не привела свої погрози у дію, що привело до виснаження організму. Всі ці події відобразились на його здоров»ї, зокрема, він став знервованим, почалися сильні головні болі, через нервове перенапруження не міг нормально засинати та висипатися. А тому, позивач 30 квітня 2009 року збільшив розмір позовних вимог та просив моральну шкоду стягнути в сумі 30000.00 грн.

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 26 квітня 2010 року відмовлено у задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 976 гривень та моральної шкоди в сумі 30000 гривень.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі покликається на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Зокрема, зазначає, що з часу побиття відповідачкою вікон у будинку апелянта минуло багато часу, а тому можна було й забути деякі деталі події, однак факт побиття вікон та обставини, при яких відповідачка побила вікна, свідками в суді було доведено. Що стосується покликання судді на матеріальну залежність двох свідків від відповідача, то така не передбачена нормами процесуального права, оскільки свідками може бути будь-хто.

Крім того, судом не було прийнято до уваги, що в доповненні до позовної заяви зазначено день звернення з заявою до Жидачівського РВ ГУМВСУ у Львівській області (заява від 11 червня 2008 року) про побиття вікон відповідачкою по справі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Предметом позовних вимог є матеріальна та моральна шкода.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила, або мусить зробити для відновлення свого порушеного права(реальні збитки).

Згідно із ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі внаслідок душевних страждань у звязку з знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Судом вірно встановлено, що відповідно до довідки Жидачівського РВ ГУМВСУ № 2454 від 20 квітня 2010 р. 12 грудня 2007 року та 15 травня 2008 року, ОСОБА_2 з заявами в Жидачівський РВ ГУМВСУ не звертався.

З матеріалів про відмову в порушенні кримінальної справи (ЖРЗПЗ № 811 від 11.06.2009 року) вбачається, що позивач звернувся із заявою в Жидачівський РВ ГУМВСУ 11 червня 2008 року, та дільничним інспектором Сторожиком Я.Б. було відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно позивачки з підстав відсутності складу злочину. В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_5 зазначив, що ним не було здобуто будь-яких доказів про те, що вікна в будинку та магазині позивача були розбиті, оскільки в будинку по вул. Івана Франка,6а всі вікна були на місці та слідів осколків скла він не виявив, тому протоколу огляду місця події не складав.

Відмовляючи в позові, районний суд, не здобувши доказів під час розгляду справи про те, що відповідачка розбила вікна у будинку та магазині позивача, прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для стягнення на користь позивача грошових коштів за завдану матеріальну та моральну шкоду.

З такими висновками суду погоджується й колегія суддів.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки доказів, які б спростували встановлені судом обставини, апелянтом не надано.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 307, ст.. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 26 квітня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Курій Н.М.