РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2010 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Черкова В.Г., при секретарі Кідрон О.М., Толкачовій І.М., за участю позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Селидове цивільну справу за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином , -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою, в якій вказали , що в 1993 році придбали місячну корову. В 1999 році купили коня у віці 1,5 роки. Кінь використовувався в господарстві як транспортний засіб, а також для використання деяких видів робіт на огороді. В липні 2005 року ОСОБА_6 викрав ці тварини. Цим злочином їм завдана матеріальна та моральна шкода. Матеріальна шкода складається з вартості цих тварин : орієнтовна маса корови складає 560 кг., що при закупочній ціні 12 грн. за кілограм складає 6 000 грн. Орієнтовна маса коня складає приблизно 500 кг.. що при середній закупочній ціні за кілограм 14 грн. 80 коп., складає 7 250 грн. 00 коп. Отже, загальна вартість складає 13 250грн. Крім того, для використання коня ними був придбаний інвентар з рук на суму 1200 грн. На теперішній час все це знаходилося без застосування та продати цей інвентар не можуть, тому включають цю суму до загальної матеріальної шкоди. Таким чином, загальна матеріальна шкода складає 14 450 грн. Крім того, в результаті крадіжки корови понесли збитки - недоотримана продукція: середній удій молока складає 15 літрів, або 450 літрів на місяць. 4 500 літрів за лактаційний період. За період, який пройшов після крадіжки корови, пройшло 2 роки 10 місяців, що складає три лактаціонних періоди із розрахунку кожного періоду 10 місяців. Таким чином, недотримали 13 500 літрів молока, що при ціні одного літру 3 грн., складає 40 500 грн. Із врахуванням витрат на утримання корови, зокрема, на придбання корму, вважають, що не отримані доходи складають 30 000 грн. Також їм завдана моральна шкода, яка виразилася в душевних стражданнях з приводу крадіжки корови та коня, які були суттєвою допомогою у веденні домашнього господарства, давали життєво необхідно продукцію в харчовому раціоні, на придбання якої вимушені витрачати кошти, які суттєво збільшилися у зв'язку з ростом інфляції; п'ятирічне поневіряння по кабінетах міліції, прокуратури та судів також завдало моральну шкоду. Просять стягнути з відповідача ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 44 450 грн., моральну шкоду в сумі 50 000 грн.

Позивачі в судове засідання з'явилися, позов підтримали в повному обсязі.

Відповідач відбуває покарання за вчинення злочинів, передбачених ст.ст. 185 ч.З, 309 ч.І КК України у Волноваській виправній колонії №120. Суд направив на адресу Волноваської виправної колонії №120 судове доручення. У відповіді на судове доручення - заяві ОСОБА_6, останній вказує, що з позовними вимогами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не згодний, оскільки вважає пред'явлену суму необгрунтовано збільшеною. З попереднім позовом в сумі 15 000 грн. повністю згодний і його систематично погашає. Щодо ваги та вартості вкрадених тварин: корови та коня - ОСОБА_6 заперечень не надав. Просить розглядати справу без його участі.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що згідно вироку Селидівського міського суду Донецької області від 13.08.2008 року ОСОБА_5 22.07.2005 року, приблизно о 23 годині 00 хвилин за попередньою змовою групою осіб, разом із невстановленою слідством особою, з метою вчинення крадіжки скота, із сараю, розташованого біля будинку №7 по вул. Петровського п. Цукуріне Донецької області, що належить ОСОБА_2 і ОСОБА_7, на вантажному автомобілі марки ГАЗ , що належить невстановленій слідством особі, приїхали в п. Цукуріне із м. Донецька. Залишивши автомобіль в лісопарку на відстані 1-1,5 км, від п.Цукірне ОСОБА_6 , разом із не встановленою слідством особою прийшли до вищевказаного сараю, і впевнившись, що поруч нікого немає та за ними ніхто не стежить, за допомогою принесеного із собою лому, зірвали замок з дверей сараю, і таким чином проникли в сарай, звідки таємно умисно з корисною метою викрали коровою - вартістю 3 000 грн. - що належить ОСОБА_1, коня -вартістю 7000 грн. - належить ОСОБА_2 і з викраденим з місця злочину скрилися. ОСОБА_6 визнаний винним за ст. ст. 185 ч.З, 309 ч.І КК України та з останнього на користь ОСОБА_2 в рахунок стягнення матеріальної шкоди 7 000 грн. і моральної шкоди 2 500 грн.; ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 3 000 грн. і в рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі 2 500 грн.

Згідно ухвали Верховного Суду України від 04.02.2010 року останній ухвалив вирок Селидівського міського суду Донецької області від 13.08.2008 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 07.11.2008 року щодо ОСОБА_6 в частині вирішення цивільного позову про стягнення з засудженого на користь потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_1 матеріальної шкоди скасувати, а справу в цій частині направити на новий судовий розгляд у порядку цивільного судочинства.

ОСОБА_2 і ОСОБА_1 визнані по справі потерпілими.

Згідно відповіді Донецької обласної державної адміністрації від 17.04.2008 року в квітні поточного року середня ціна на корову живою масою 450 кг складає в межах 12 грн. за 1 кг живої маси. Ціна на коней складає 14-15 грн. за 1 кг. живої маси. Виходячи з вищенаведеного, загальна вартість вказаних тварин складає від 12 650 грн. до 13 975 грн.

Згідно довідки, виданої начальником управління агропромислового розвитку Красномійської райдержадміністрації, середній надій молока від корови української красної степової породи за лактаційний період у приватному секторі у 2007 році становив 4350 кг.

Згідно паспорту великої рогатої худоби власником корови є ОСОБА_1.

Вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, заслухавши пояснення позивачів та дослідивши письмове пояснення по справі відповідача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1177 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи внаслідок злочину, відшкодовується державою, якщо не встановлено особу, яка вчинила злочин, або якщо вона є неплатоспроможною. Судом встановлено, що згідно вироку Селидівського міського суду від 13.08.2008 року ОСОБА_5 визнаний винним за ст. ст. 185 ч.З, 309 ч.І КК України. ОСОБА_8 та ОСОБА_1 визнані у справі потерпілими. Позивач вказує в позовній заяві, що розмір матеріальної шкоди, завданої злочином, складає 13 250 грн. Крім того, сума інвентаря, яка залишилась у позивачів, складає 1 200 грн. Таким чином, матеріальна шкода складає 14 450 грн. (13 250 грн. + 1 200 грн.).

Щодо стягнення з відповідачів матеріальної шкоди в сумі вартості тварин: корови та коня 13 250 грн. - суд вважає, що ці вимоги необхідно задовольнити, оскільки відповідач ОСОБА_6 щодо ваги та відповідного розрахунку вартості тварин не надав заперечення.

Щодо задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_6 матеріальної шкоди у сумі інвентаря, то суд вважає, що ці позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що цей інвентар знаходиться у позивачів.

Щодо задоволення позовних вимог про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, суд вважає в цій частині позовних вимог відмовити, оскільки позивач не надав доказів розміру упущеної вигоди, розрахунок не обгрунтував, доказами не підтвердив.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ №3 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди в позовній заяві має бути зазначено, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджуються.

Судом встановлено, що позовна заява щодо стягнення моральної шкоди позивачами вже подавалася 23.04.2008 року впродовж розгляду кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_6 (л. с. 202 Кримінальної справи №1-171/2008) Позивач обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що моральна шкода виразилася в душевних стражданнях з приводу крадіжки тварин, які були суттєвою допомогою веденні господарства, давали життєво необхідну продукцію в раціоні, на придбання якої приходиться витрачати значні кошти, які суттєво виросли у зв'язку з ростом інфляції. Позивач 15.04.2010 року знову подав позов про стягнення моральної шкоди з відповідача, обгрунтувавши тим, що переживали душевні страждання з приводу крадіжки корови та коня, які були суттєвою допомогою у веденні домашнього господарства, давали життєво необхідно продукцію в харчовому раціоні, на придбання якої вимушені витрачати кошти, які суттєво збільшилися у зв'язку з ростом інфляції: п'ятирічне поневіряння по кабінетах міліції, прокуратури та судів також завдало моральну шкоду. Отже, позивач обгрунтував свій цивільний позов від 15.04.2010 року такими же самими вимогами, що і позов, поданий 23.04.2008 року, додавши обгрунтування поневірянням по кабінетах міліції, прокуратури та судів, і щодо якого Селидівський міський суд 13.08.2008 року виніс судове рішення, стягнувши з ОСОБА_6 моральну шкоду на користь ОСОБА_2 в сумі 2500 грн., на користь ОСОБА_1 2 500 грн. Верховний Суд України ухвалою від 04.02.2010 рок цей вирок суду скасував лише в частині стягнення матеріальної шкоди. Отже, суд вважає, що враховуючи характер злочину, скоєного ОСОБА_6, те. що цей злочин є корисливим та умисним, враховуючи характер і обсяг моральних страждань ОСОБА_1. та ОСОБА_2 через порушення права власності, тяжкість вимушених змін у житті ОСОБА_1, ОСОБА_2 через порушення права власності, матеріальний стан відповідача ОСОБА_6, те, що він відбуває покарання, вважає, що позов щодо стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню - в сумі 1 000 грн. ОСОБА_2 та 1 000 грн. ОСОБА_1

Відповідно ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_6 судові витрати: судовий збір на користь держави і витрати на інформаційно-технічний розгляд справи на користь УДК м.Донецьк.

Враховуючи вищевикладене. керуючись ст.ст. 23, 1177 ЦК України, ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином задовольнити

частково.

Стягнути з ОСОБА_5:

на користь ОСОБА_1 в рахунок погашення матеріальної шкоди за вкрадену корову в сумі 6000 (шість тисяч) грн.: моральну шкоду в сумі 1 000 (одна тисяча) грн.;

на користь ОСОБА_2 в рахунок погашення матеріальної шкоди за вкраденого коня в сумі 7250 (сім тисяч двісті п'ятдесят) грн.; моральну шкоду в сумі 1 000 (одна тисяча)грн.

Стягнути з ОСОБА_5 судовий збір в сумі 132 (сто тридцять дві) грн. 50 коп. на користь держави та витрати на інформаційно-технічний розгляд справи в сумі 120 (сто двадцять) грн. на користь УДК м. Донецьк.

В задоволенні інших позовних вимог позивачів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя