АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-7629/10* Головуючий у 1-й інстанції Городівський О.А. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в

складі:

Головуючого: Обідіної О.І.

Суддів: Дорош А.І., Карнауха П.М. при секретарі: Лимар О.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м.Миргороді Полтавської області на постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17 грудня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в м.Миргороді Полтавської області про неправомірні дії та перерахунок пенсії.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17 грудня 2009 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в м.Миргороді Полтавської області у перерахунок пенсії неправомірними.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в м.Миргороді Полтавської області провести перерахунок ОСОБА_2 основної та додаткової пенсії з 22 травня 2008 року по день прийняття данної постанови (17 грудня 2009 року ) відповідно до вимог до ст. 50, ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції, що діяла у вказаний період, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст.28 ч.І ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та ЗУ «Про Державний бюджет України на 2008 рік» та ЗУ «Про Державний бюджет України на 2009 рік» і провести виплату різниці між раніше виплаченими розмірами пенсій.

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в м.Миргороді Полтавської області просить скасувати постанову, постановити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального права і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Вважає, що Управління Пенсійного фонду України в м.Миргороді Полтавської області діяло в межах повноважень, передбачених чинним законодавством та в межах бюджетних асигнувань.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст.308 ЦГЖ України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено і не заперечується сторонами, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалідом війни 3 групи захворювання, повязаного з виконанням робіт із ліквідації наслідків аварії.

В липні 2008 р. позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії в розмірі, встановленому ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі- Закон), на що отримав відмову.

Відповідно до ст. 49 вказаного Закону особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4 пенсія

встановлюється у вигляді : а) державної пенсії, б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

За змістом ст. 50 даного Закону особам, віднесеним до 1 категорії, інвалідам 3 групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю у розмірах - 50% мінімальної пенсії за віком, інвалідам 2 групи - 75% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч.4 ст. 54 Закону, якою визначаються підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у зв»язку з втратою годувальника, у всіх випадках розміри пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв»язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по 3 групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком, а по 2 групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

У зв»язку з чим, судом першої інстанції зроблено обґрунтованим висновок про те, що вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсії виступає мінімальна пенсія за віком, яка у відповідності до положення ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму, визначеного законом для осіб, які втратили працездатність.

Проте, розрахунок пенсії позивача, здійснений відповідачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28.05.2008 р. № 530 та «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008 року №654.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно застосував принцип пріоритетності законів над підзаконними актами і при розрахунку державної та додаткової пенсії, передбачених відповідно ст.ст. 50, 54 згаданого Закону, правильно зазначив, що застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений Законом про держаний бюджет України на відповідний рік, саме з якого і визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

На підставі зазначеного, суд правильно констатував, що дії відповідача щодо виплати позивачу державної та додаткової пенсії в розмірі меншому, ніж встановлено ст.ст.50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є неправомірними.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції були порушені норми матеріального та процесуального права, у зв»язку з чим відсутні підстави для скасування рішення. >

Керуючись ст.ст. 303,307,308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Миргороді Полтавської області - відхилити.

Постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17 грудня 2009 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двох місяців шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України .