Справа № 2-13/2010
Ружинський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

15 квітня 2010 року

Ружинськнй районний суд Житомирської області у складі: головуючого- судді Грека М.М. при секретарі- Кащук Л.С. представника позивачів - ОСОБА_1 представника відповідача- Ракоц І.В. гюзглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ружині справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, зацікавленої особи Ружинської селищної ради

про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнати право власності на майно.

ВСТАНОВИВ:

04.09.2009 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , звернулися з позовними вимогами до ОСОБА_4, до зацікавленої особи Ружинської селищної ради в ^ких посилаються на те, що 11 серпня 2009 року було винесено рішення Ружинського районного суду про встановлення факту прийняття спадщини позивачем ОСОБА_5 після смерті матері ОСОБА_6 та батька ОСОБА_7.

Під час розгляду справи уточнили свої позовні вимоги посилаючись на те, що вони були членами колгоспного двору, у власності якого перебував житловий будинок по вул. Партизанській, 62 в смт. Ружин, Ружинського району Житомирської області.

Просили визнати право власності на майно бувшого колгоспного двору, яке збереглося після припинення його існування, по '/г частці кожному.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом посвідчене державним нотаріусом Ружинської державної нотаріальної контори 15.09.2003 року на ім'я батька ОСОБА_7 на 2,87 га земельної частки /паю/, спадкова справа №510.

Так як на день складання цього свідоцтва були живі діти, які проживали з батьками і були спадкоємцями першої черги.

УКРАЇНА

На підтвердження свого позову ОСОБА_3, ОСОБА_5 та їх представник ОСОБА_1 пояснили, що з дня народження і по даний час ОСОБА_5 проживає і зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_3 з дня народження до 15.04.1991 року проживала і була зареєстрована також за цією адресою разом в складі сім'ї колгоспника, та брали участь особистою працею та коштами у веденні підсобного господарства. На той час господарство відносилося до типу колгоспних дворів. При передачі земельно-шнурової книги у селищну раду при її огляді було встановлено, що ОСОБА_6?

значиться в членах колгоспних дворів в тому ж списку, що і ОСОБА_8 на якого лосилається відповідач. Тільки ОСОБА_8 під № 302, а ОСОБА_6 - під № 570.

Всіх колгоспних дворів налічується 695. Після цього мається окремий підрозділ про землекористування робітників та службовців.

За ОСОБА_6 значиться земельна ділянка для обслуговування цього двору довічно в кількості 0,26 га. Для робітників та службовців видавалась земельна ділянка не більше 0,15 га.

Позивачі вважають, що вони як члени бувшого колгоспного двору мають право на частку в майні цього двору, яка є рівна. Оскільки батьки померли, тому вони мають право по V* частці кожному, а також право на земельний пай, розміром 2,87 умовних кадастрових гектара у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Леніна, смт Ружин, Ружинського району Житомирської області, що належало спадкодавцю особисто ОСОБА_6 на підставі сертифікату на право на земельну частку /пай/ серія ЖТ № 0260706 виданого Ружинською районною державною адміністрацією 14.10.1997 року та зареєстрованого 14.10.1997 року в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку /пай/ за № 945.

Тому з врахування вказаного просять визнати право власності на майно бувшого колгоспного двору, яке збереглося після припинення його існування до 15.04.1991 року. Та визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом посвідчене державною нотаріальною конторою 15.09.2003 року на ім'я ОСОБА_7 на всю земельну частку розміром 2,87 га, оскільки на день складання цього були ще діти - спадкоємці першої черги, яких позбавлено права спадкування за законом.

Відповідач по справі ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_9 позовні вимоги не визнали повністю, пояснивши: необхідно встановити чи є майно, а саме будинок по вул.. Партизанській, № 66 майном колгоспного двору, що даний факт в судовому порядку не встановлений.

Посилається на те, що у Свідоцтві на право особистої власності на жилий будинок від 12.04.1991 року зазначено, що будинок по вул.. Партизанській №62 в смт. Ружин, належить ОСОБА_6 на праві особистої власності і жодним чином не зазначено, що це майно є майном колгоспного двору, і посилається на свідоцтво ОСОБА_8 від 03.04.1968 року.

Представник відповідача ОСОБА_9 вважає, що довідку № 1587 від 12.06.2008 року видану виконкомом селищної ради, в якій зазначено, що будинок ОСОБА_6 відноситься до типу колгоспних дворів, треба сприймати критично. І далі представник відповідача вважає, що із цієї довідки видно лише, що станом на 01.06.1973 року земельна ділянка відносилася до колгоспного двору.

Посилається на те, що спадкування має відбуватися на загальних підставах, згідно вимог цивільного законодавства, яке діяло на той час. Вважає, що жодних доказів немає, що це був колгоспний двір.

По відношенню порушення права дітей, яких позбавлено права на одержання частки земельної ділянки /паю/, то представник відповідача взагалі рахує, що йому не зрозуміло, яким чином порушені права дітей.

Посилається на те, що ОСОБА_7 вступив у спадщину, дочка ОСОБА_3 відмовилася на користь батька від спадщини, а син ОСОБА_5 взагалі не вступив у спадщину.

ОСОБА_7 при оформленні Свідоцтва про право на спадщину не заявив, що є ще спадкоємці по закону, діти, і що складено заповіт від імені ОСОБА_7 від 09 грудня 2002 року на все майно, яке буде йому належати, написане на дочку, ОСОБА_3, на земельний пай 2,87 га. Цей заповіт на той час ніким не відмінений і не скасований.

ОСОБА_7 приховав про цей факт. Таким чином порушенні вимоги закону ст.. 529 ЦК України (ред. 1963 р.).

Представник відповідача вважає, що ОСОБА_7 після смерті дружини проживав в аному будинку. Таким чином представник відповідача повністю не визнає позовні вимоги.

Представник Ружинської селищної ради позов визнає і в судовому засіданні підтвердив й факт, що двір ОСОБА_6 (нині покійної) відносився на той час до типу олгоспних дворів, і на 15 квітня 1991 року в цьому дворі проживали ОСОБА_6, оболь ОСОБА_10, ОСОБА_6, вона ж, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 авлович.

Жили однією сім'єю. І на даний час ОСОБА_5 проживає у цьому будинку по вул. артизанська, 62, смт. Ружин, Ружинського району Житомирської області.

Під час розгляду справи судом було встановлено слідуюче: ОСОБА_3 ОСОБА_11 ОСОБА_12 є рідними сестрою і братом. їхніми батьками були ОСОБА_11 алина Петрівна та ОСОБА_7, які перебували в зареєстрованому шлюбі.

ОСОБА_6 працювала в колгоспі ім.. Леніна, являлася членом колгоспу з ^962 року.

ОСОБА_7 систематично пив, часто не працював, в сім'ї вів себе недостойно, часто виникали сварки, і через це ОСОБА_7 йшов із сім'ї до своїх родичів.

ОСОБА_6 в 1971 році почала будівництво жилого будинку в смт. Ружин по зул. Партизанській 62, і закінчила в 1974 році. Це підтверджено актом прийомки лдивідуального домоволодіння.

їй було видано Свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок від 12 квітня -991 року, яке посвідчує, що цілий жилий будинок та з примикаючими до нього спорудами, які гозташовані в смт. Ружин по вул. Партизанській 62, дійсно належать ОСОБА_6.

Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Ружинської селищної ради № 35 від 11.03.1991 року, згідно § 20 Інструкції МЖКГ У PCP від 31 січня 1966 року. На підставі цього :відоцтва в БТІ видано Свідоцтво про право власності.

Про те, що цей двір відносився до типу колгоспних дворів стверджується довідкою № .587 від 12.06.2008 року, в якій зазначено, що згідно земельно-шнурової книги від 01.06.1973 року земельна ділянка 0,26 га, в смт. Ружин, по вул.. Партизанській, 62, яка рахується за покійною ОСОБА_6 відноситься до типу колгоспних дворів.

Довідкою СВК «Ружинський» № 425 від 27.10.2008 року, Пенсійною справою №274, з ЇКИХ вбачається, що ОСОБА_6 була членом колгоспу з 1962 року, має колгоспну трудову книжку, що у неї двоє неповнолітніх дітей - ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Жилий будинок, який знаходиться за адресою в смт. Ружин, вул. Партизанська, 62, побудований до 15.04.1991 року і зареєстрований власником ОСОБА_6.

До цього часу цей жилий будинок ніхто не переоформляв і ніхто не заявляв претензій після смерті ОСОБА_6

Довідка із сільської ради від 08.12.2008 року за №2906 свідчить, що в жилому будинку ОСОБА_6 на 15.04.1991 року проживали і були прописані:

- ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4;

- ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5;

- Кравчинська - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2;

- ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Про те, що в цьому житловому будинку на 15.04.1991 року були зареєстровані і проживали вищевказані особи стверджується домовою книгою по вказаному будинку.

Допитані в суді свідки: Вітрук, Рибак, Гоменюк, Махиня - підтвердили, що ОСОБА_3 до 1991 року проживала разом з батьками однією сім'єю. Допомагала будувати хату. Батько ОСОБА_7 не будував хати і не давав свої кошти, бо все пропивав. Ніде не працював, грошей не давав, бив дружину, ОСОБА_6, перебив їй руку, тому його осудили на два роки і він знаходився у місцях позбавлення волі. Діти допомагали матері обробляти город,

Володимир працював у колгоспі трактористом, ОСОБА_3 допомагала матері обробляти цукрові "уряки в колгоспі.

В 1991 році ОСОБА_3 виїхала до Києва, але весь час підтримувала :в'язок з цим колгоспним двором. За свої кошти провела газ, купляла батареї, труби. На місяць по декілька разів приїздила додому, привозила продукти та допомагала по дому.

До цього часу обробляє город і робить поточні ремонти будинку.

Станом на 15.04.1991 року до майна вказаного колгоспного двору належав житловий будинок № 62 по вул.. Партизанській в смт. Ружин, Житомирської області.

В 2003 році ОСОБА_7 пішов жити до ОСОБА_4.

Позивачі посилаються на те, що їм тільки в 2008 році під час слухання справи стало відомо, що є заведена спадкова справа, та є заповіт на ОСОБА_4, і було видано свідоцтво на право на спадщину за законом на земельний пай, померлої матері на ОСОБА_7 від 15.09.2003 року. Це тоді, коли батько, ОСОБА_7, проживав біля ОСОБА_4 Тому вони тільки тепер звернулися до суду про витребування своєї частки з майна колгоспного двору, яке збереглося після припинення існування колгоспного двору, це на жилий будинок за адресою: смт. Ружин по вул.. Партизанській, 62 Житомирської області.

Державна нотаріальна контора 15.09.2003 року видала ОСОБА_7 свідоцтво про право на спадщину за законом на земельний пай після смерті ОСОБА_6, у відповідності з яким ОСОБА_7 успадкував весь земельний пай розміром 2,87 га.

Проте, на день відкриття спадщини були ще двоє дітей, які вступили у володіння спадковим майном і прийняли його. Вони являються спадкоємцями першої черги, але батько не повідомив нотаріусу, що є ще діти, які також мають право на спадщину, і оформив весь земельний пай у свою користь, і порушив вимоги ст.. 529 ЦК України (редак. 1963 року).

На той час (2003 р.) ОСОБА_7 проживав у ОСОБА_4, пропустивши строк подачі заяви до нотаріальної контори. Заява до нотаріальної контори була подана 08.09.2003 року, а ОСОБА_6, його дружина, померла 25.06.2002 року (арк. с.5 спадкова справа № 510), через 1 рік 2 місяці.

ОСОБА_6 померла 25 червня 2002 року, згідно копії свідоцтва про смерть серія І-ТП № 182361, виданого 26.06.2002 року відділом реєстрації актів громадського стану Ружинського районного управління юстиції в Житомирській області (спадкова справа №510).

Після її смерті ніхто не узаконив цей житловий будинок, який належав ОСОБА_6, і до цього часу рахується за покійною. У справі знаходиться Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 29 травня 2009 року, власник якого ОСОБА_6, частка 1/1, на підставі рішення виконкому селищної ради від 21.03.1991 року.

В цьому жилому будинку проживає і зареєстрований син, ОСОБА_5, ОСОБА_3 до цього часу не втрачає зв'язок із цим жилим будинком, так, як своїми коштами та працею підтримує його стан та обробляє город, не дивлячись, що проживає в м. Києві. Доглядала батьків до смерті і похоронила їх, підтримувала зв'язок з цим господарством.

ОСОБА_7 15.09.2003 року оформив свідоцтво про право на спадщину за законом на земельний пай розміром 2,87 га повністю на себе, позбавивши права на спадщину дітей, в 1/3 частці кожному.

03 липня 2007 року ОСОБА_7 помер, проживаючи у ОСОБА_4. Хоронили його діти та ОСОБА_4. ОСОБА_3 повністю всі витрати на похорон взяла на себе.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

До набрання чинності Закону України «Про власність» колгоспним двором визнавалось сімейно-трудове об'єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства та сімейних потреб.

Позивачі в судовому засіданні довели, що вони являлись членами цього колгоспного двору. Свідоцтво про право власності на жилий будинок га господарські споруди, що розташовані за адресою смт. Ружин, вул.. Партизанська, 62, Житомирської області, рахуються за ОСОБА_6.

Всі вони до 15.04.1991 року були членами цього колгоспного двору. Оскільки майно, яке нажите до 15.04.1991 року в колгоспному дворі і збереглося після припинення його існування, тому застосовуються правовідносини, які виникли до 15.04.1991 року.

На це майно мають право ті члени двору, котрі не втратили права на частку його до цієї

дати.

Втратили право вважаються працездатні члени двору, які не менше 3-х років підряд не брали участі своєю працею та коштами у веденні спільного господарства двору.

Суд вияснив і цю обставину. Було встановлено, що всі члени цього двору були зареєстровані в цьому колгоспному дворі, підтримували зв'язок з ним, обробляли город, робили поточний ремонт, провели газ, виконували всі інші роботи.

Тому згідно закону всі 4-ро мають право на долю у цьому господарстві.

Постанова Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» та доповнення до нього.

Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Кравчинська - ОСОБА_11 в 1991 році вибула до м. Києва із цього двору, але в суді доведено, що вона не втратила права на свою частку, так як весь час до цього часу підтримує зв'язок з цим двором своєю працею та коштами. Цей факт визнано в суді. Свідки, які допитувалися, повністю підтвердили цей факт, а саме: обробляла город, проводила газ, ремонт цього будинку та доглядала своїх батьків і хоронила по християнських звичаях.

Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її видаленні при недовгочасному його перебуванні у складі двору, або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору.

В суді встановлено, що ОСОБА_7 хоча і перебував у складі двору, але приймав незначну участь працею і коштами в цьому господарстві двору. Пив, ніде не працював і не допомагав будувати цей жилий будинок, тому після її смерті і не переоформляв на себе жилого будинку, так як добре знав, що ніякої участі в будівництві не приймав, а навпаки жив за рахунок ОСОБА_6. І нічим не доведено, що ОСОБА_7 приймав участь у розширенні цього господарства між ним та його дружиною, ОСОБА_6 існували неприязні стосунки, що підтверджено показами свідків, допитаних у суді.

При вирішенні цього питання суд враховує, що ОСОБА_7 після смерті дружини протягом 7 років не звертався до суду із позовом про виділ частки з майна бувшого колгоспного двору, при цьому знаючи, що його право на користування житловим будинком, який входив до майна бувшого колгоспного двору оспорювалося його дітьми, які не допускали його до користування цим будинком, тому він проживав у ОСОБА_4 і ні де не зазначено, що він має право на частку цього будинку.

Оскільки для визнання особи членом колгоспного двору, тобто суб'єктом права власності колгоспного двору необхідна наявність двох умов: а) входження особи в склад сім'ї колгоспника та б) участь вказаної особи особистою працею або засобами у веденні підсобного господарства, а сам собі факт проживання в колгоспному дворі не тягне для особи виникнення прав на майно колгоспного двору, тому суд рахує, ОСОБА_7 хоча і був в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, був її чоловіком, але між ними були неприязні стосунки, і він проживав біля своїх родичів, і тому цілий жилий будинок належав ОСОБА_6 повністю в її особистій власності. І ніхто до цього часу не звертався до суду про визнання права власності на частку колгоспного двору.

оЬ ю

Тому після смерті матері ОСОБА_6 та батька ОСОБА_6 ОСОБА_13 на жилий будинок не відкрилася, так як це майно колгоспного двору, яке набуте до ¦15.04.1991 року і знаходиться за адресою смт. Ружин, вул.. Партизанська, 62, Житомирської ^області.

Позов до суду про визнання за ОСОБА_7 права на майно бувшого колгоспного двору не подавався, тому і спору по цьому питанню немає.

Право на спадщину після смерті ОСОБА_6, яка померла 25.06.2002 року на земельний пай розміром 2,87 умовних кадастрових гектарів землі, яка перебуває в колективній власності КСП ім. Леніна, Ружинського району Житомирської області, що належав спадкодавцю аа підставі сертифікату, серія ЖТ № 0260706, виданого Ружинською державною адміністрацією -4.10.1997 року, що цю спадщину ОСОБА_7 успадкував повністю. Про те на :ень відкриття спадщини були ще двоє дітей, які також являються спадкоємцями першої черги. Зони мають право на спадщину в рівних частках разом з ОСОБА_7 Тим самим було порушено вимоги ст.. 529 ЦК України (ред.. 1963р.), так як порушені права дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_3.

Про те, що вони прийняли спадщину після смерті матері підтверджено рішенням суду від 11 серпня 2009 року та згідно спадкової справи №510.

Таким чином, право на спадщину по закону після смерті матері на земельний пай мають ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в 1/3 частці кожному.

Враховуючи, що ОСОБА_3 своєю заявою до нотаріальної контори відмовилася від спадщини на особисте майно ОСОБА_6, земельний пай, на користь батька ОСОБА_7, тому її частка переходить батькові.

1/3 частка спадщини, земельного паю, ОСОБА_6, що становить 0,957 га переходить до ОСОБА_5, а ОСОБА_7 залишається 2/3 частки, що становить 1,914 га (0,957 + 0,957) земельного паю.

Тому суд у цій частині задовольняє позовну вимогу позивачів.

З вищенаведених підстав позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 71, 529, 548, 549 ЦПК України (1963 р.), ст. ст. 1258, 1261, 1268 ЦК України, ст. З, 10, 88, 209, 212, 213, 215 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

1. Поновити ОСОБА_5, ОСОБА_3 /ОСОБА_5 / ОСОБА_14 пропущений строк позовної давності.

2. Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 15.09.2003 року виданого на ім»я ОСОБА_7, яке складається з права на земельну частку /пай/ розміром 2,87 га (дві цілих вісімдесят сім сотих) умовних кадастрових гектара у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Леніна, смт Ружин, Ружинського району Житомирської області, що належало спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку /пай/ серії ЖТ № 0260706 виданого Ружинською державною адміністрацією 14.10.1997 року та зареєстрованого 14.10.1997 року в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку /пай/ за №945.

3. Визнати за ОСОБА_5 право власності на спадкове майно ОСОБА_6, яке складається з права на земельну частку /пай/ розміром 2,87 га - 1/3 частки, що складає 0,957 га цього земельного паю.

4. Визнати право на частку з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15.04.1991 року на жилий будинок, який розташований за адресою: смт Ружин,

вул. Партизанська, 62, Ружинського району Житомирської області, по Уг частці кожному ОСОБА_3 та ОСОБА_5.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в сумі 250 грн. / двісті пятдесят гривень /.

Стягнути з ОСОБА_3 / ОСОБА_5 / ОСОБА_14 на користь держави судовий збір в сумі 250 грн. / двісті пятдесят гривень /.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження подано не було.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано до Ружинського районного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя М. М. Грек.