Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2010 р. Справа2-169/2010

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді ДЗЕРИНА М.М.

при секретарі ГУЛКОВСЬКІЙ Т.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Ямпіль Вінницької області

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину законним та чинним, визнання права власності на домоволодіння у порядку договору купівлі-продажу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом. Вказала, що 10 квітня 2005 року вона зустрічалася із ОСОБА_2 у селі Радянське Ямпільського району Вінницької області, і остання запропонувала їй зробити покупку будинку. На дану пропозицію вона погодилася. ОСОБА_2 не заперечувала щоб кошти за будинок віддавалися частками, а також надала можливість їй та членами її сімї проживати у даному будинку. Таким чином, на її думку було укладено усно договір купівлі-продажу домоволодіння розташованого по вулиці Шевченка,14 у селі Радянське Ямпільського району Вінницької області. 15 липня 2009 року вона закінчила повністю оплату коштів за будинок, і ОСОБА_2 перебуваючи у селі у своєї матері одержавши усю суму коштів письмово підтвердила про те, що вона продала свій будинок, а також, що із нею проведено розрахунок. Того ж дня вона просила ОСОБА_2 піти до нотаріальної контори та оформити даний договір нотаріально, однак відповідачка відмовилася, та повідомила, що вони зроблять це пізніше. Пізніше, по телефону відповідачка повідомила, що до теми будинку повертатися не буде, і що оформлення будинку це проблема позивачки. На даний час оформити даний договір через нотаріальну контору вона не має можливості, тому змушена звернутися до суду із даним позовом і просити суд винести рішення, яким визнати правочин у вигляді купівлі-продажу домоволодіння від 15 липня 2009 року укладений у письмовій формі між нею та ОСОБА_2, який мав місце у селі Радянське Ямпільського району Вінницької області законним та чинним, визнати за нею право приватної власності на домоволодіння, що розташоване по вулиці Шевченка,14 у селі Радянське Ямпільського району Вінницької області, стягнути понесені судові витрати у сумі 571 гривні.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, подала до суду письмову заперечення, в якому заявлені позовні вимоги не визнала. Зазначила, що відповідно до п.4 ст.203 ЦК України правочин має вчинятися у формі встановленій законом. Відповідно до вимог ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Окрім того, відповідно до вимог чинного законодавства у договорі купівлі-продажу повинна відображатися ціна договору, предмет договору, умови договору, та місце укладання договору, що у конкретному випадку взагалі не вказано. А що стосується розписки, на яку посилається ОСОБА_1, то вона отримана шахрайським шляхом, оскільки остання вказала, що її необхідна вказана розписка для того, щоб зареєструватися на території Ямпільського району. Просить суд відмовити у позові, як у незаконному і необґрунтованому, у звязку із відсутністю доказів, що підтверджують викладені у позовній заяві обставини.

Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши надані матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України, міжнародним договорам, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.

ОСОБА_1 надає на підтвердження вчинення правочину ксерокопію розписки, в якій навіть не зазначено адресу розташування будинку, ціну, за який було продано будинок, тому суд не може брати дану розписку як належний та допустимий доказ.

Крім того, відповідно ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, що сторонами взагалі не було зроблено та дотримано.

Що ж стосується наданих позивачем акту обстеження житлових умов, то він не є доказом укладення договору купівлі-продажу житлового будинку, оскільки у даному акті вказано, що ОСОБА_1 лише проживає у будинку.

Крім того, ОСОБА_1 надано докази (довідка №71 від 05.02.2010 року Русавської сільської ради та довідка №13 від 11.02.2010 року КП «ЯРБТІ») про те, що власником будинку, що розташований по вулиці Шевченка,14 у селі Радянське Ямпільського району Вінницької області є саме ОСОБА_2

З врахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 взагалі не надано доказів щодо укладення договору купівлі-продажу житлового будинку між нею та ОСОБА_2, а тому у позові необхідно відмовити.

Керуючись ст..ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України і на підставі ст..220, 325, 328, 334, 655-657, 662 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні заявлених позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину законним та чинним, визнання права власності на домоволодіння у порядку договору купівлі-продажу відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з наступного дня після його проголошення, шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення через Ямпільський районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий підпис ОСОБА_3