Справа № 22-ц/5747/2010 Головуючий у 1 інстанції Кіпчарський М.О.
Категорія 57 Доповідач: Мусіна Т.Г.
31 серпня 2010 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:
Головуючого Мусіна Т.Г.
Суддів: Курій Н.М., Шандра М.М.
при секретарі: Качмар М. Я.
розглянувши в порядку ч. 1 ст. 304 -1 ЦПК України у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду в Перемишлянському районіна постанову Перемишлянського районного суду Львівської області від 28 травня 2010 року, -
У червні 2009р. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Перемишлянському районі Львівської області про зобовязання здійснити нарахування щомісячної доплати до пенсії.
В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що вона відноситься до категорії „діти війни та відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" має право на підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
Посилаючись на те, що такі виплати їй не проводяться у розмірі, встановленому законом, просила поновити пропущений строк та зобовязати відповідача здійснити ці нарахування та виплату за період 2007 - 2008 роки.
Постановою Перемишлянського районного суду Львівської області від 28 травня 2010 р. позов задоволено.
Поновлено ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду із позовною заявою за захистом своїх прав, свобод та інтересів щодо вимог за 2007 - 2008 роки.
Зобовязано Управління Пенсійного фонду України у Перемишлянському районі Львівської області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячного підвищення до пенсії як дитині війни за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року включно в розмірі, встановленому ст.6 Закону України „ Про соціальний захист дітей війни, з врахуванням раніше проведених виплат.
В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Перемишлянському районі Львівської області, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, просить судове рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.
Постанова суду в частині поновлення судом строку звернення до суду не оскаржена.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни1' і дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна і соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Як було встановлено судом першої інстанції, позивач є дитиною війни в розумінні ст. 1 Закону України „Про соціальний захист дітей війни і відповідно до ст. 6 цього ж Закону має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком.

Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 71 Закону України „Про Державний бюджет України І на 2007 рік призупинено на 2007 рік дію ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, з урахуванням ст. 111 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік.

Статтею 111 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії відповідно ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6- рп/2007 визнані такими, що не відповідають Конституції України, зокрема положення ст. 71 Закону України „Про Державний бюджет на 2007 рік щодо зупинення дії ст. 6 „Закону України „Про соціальний захист дітей війни.

Відповідно до п. 41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України текст ст. Закону України „Про соціальний захист дітей війни викладено в такій редакції „Дітям війни» (крім тих, на яких поширюється дія Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту) до пенсії або щомісячної довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання, державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно цього Закону та Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №1(1 рп/2008 визнані такими, що не відповідають Конституції України, зокрема положення п. 41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік про внесення змін о деяких законодавчих актів України.

Зазначені рішення Конституційного Суду України є обовязковими виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскарженими, крім того, вони мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року спірні відносини регулюються відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни в редакції Закону, яка діяла до 1 січня 2007 року.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги щодо зобовязання відповідача щомісячно підвищувати пенсію з 9 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 р. по 31 грудня 2008р., є обґрунтованими.

Також судом правильно не були взяті до уваги доводи відповідача про неврегульованість механізму реалізації положень ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни.

На час виникнення спірних правовідносин розмір мінімальної пенсії за віком визначався лише ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування і згідно з цією нормою мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України „Про прожитковий мінімум прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, при визначенні розміру підвищення відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни застосовується розмір мінімальної пенсії за віком, визначений ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом України „Про соціальний захист дітей війни доплат до пенсії не може бути причиною невиконання покладених на управління Пенсійного фонду України зобовязань, оскільки реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується, на спеціальних та чинних на час виконання спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду та встановлених обставин справи.

Оскільки ухвалою апеляційного суду Львівської області від 05 серпня 2010 року відповідачу відстрочено сплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи до розгляду справи апеляційним судом, відповідно до ст.. 88 ЦПК України такі підлягають стягненню з відповідача в розмірі 37 грн.

Керуючись п. 1.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №1691-УІ „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами, ч.1 ст. 304-1, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 314, 315, 319 ЦПК України колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Перемишлянському районі Львівської області відхилити.

Постанову Перемишлянського районного суду Львівської області від 28 травня 2010 року залишити без змін.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Перемишлянському районі Львівської області 37 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи апеляційним судом та сплатити їх за такими реквізитами: Державний бюджет Личаківського району м. Львова, призначення платежу: за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (для апеляційного суду Львівської області) р/р 0006 в УДК у Львівській області МФО 855014, код бюджетної класифікації 22050000, ідентифікаційний код 22389406.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: ________________ Т.Г. Мусіна

Судді: ________________ Н.М. Курій

________________ ОСОБА_2