25.03.10 ,
Апеляційний суд Херсонської області
Справа №22ц - 652 Головуючий в 1 інстанції:
Категорія: 5 Доповідач: Майданік В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року березня місяця 25 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого: Орловської Н.В.,

суддів: Гаркуші В.О.,

ОСОБА_2

при секретарі Лісовій П.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, діючого в інтересах Херсонської міської ради, на рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 07 грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Херсонської міської ради про визнання права власності на прибудову у квартирі, -

ВСТАНОВИЛА:

17 липня 2009 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до Херсонської міської ради про визнання права власності на прибудову у квартирі, яка складається з приміщень: №2-5 (кладова) площею 6,7кв.м., №2-6 (коридор) площею 10,6кв.м., №2-7 (житлова) площею 17,7кв.м., №2-8 (житлова) площею 16,6кв.м., №2-9 (коридор) площею 8,7кв.м., №2-10 (кладова) площею 4,2кв.м.

Свої позовні вимоги позивачі, пославшись на ч.3 ст.376 ЦК України, обґрунтували тим, що, являючись власниками квартири АДРЕСА_1, побудували прибудову над своєю квартирою, але на їх звернення визнати за ними право власності на прибудову відповідач відмовив.

Рішенням суду від 07.12.2009 року позов було задоволено. Суд вирішив визнати за позивачами право власності на пятикімнатну квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 164кв.м., з них житлової 76,9кв.м., в тому числі приміщення №2-4 (їдальня) площею 26,6кв.м., №2-5 (кладова) площею 6,7кв.м., №2-6 (коридор) площею 10,6кв.м., №2-7 (житлова) площею 17,7кв.м., №2-8 (житлова) площею 16,6кв.м., №2-9 (коридор) площею 8,7кв.м., №2-10 (кладова) площею 4,2кв.м., V (санвузол) площею 3,9кв.м.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, діючий в інтересах Херсонської міської ради, просить вказане рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне зясування та недоведеність обставин, що мають значення для справи. Зокрема, зазначив, що висновок суду суперечить положенням ч.4 ст.182, ст.ст.331, 376 ЦК України, ст.18 Закону України Про основи містобудування, ст.4 Закону України Про архітектурну діяльність, Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2004 року №1243, Положенням Про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженим наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 05.12.2000 року №273.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на наступних підставах.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

На підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.06.1993 року (а.с.9), свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.10.2007 року (а.с.11) і свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.10.2007 року (а.с.13) ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є власниками (відповідно на 3/4 і 1/4 частки) пятикімнатної квартири АДРЕСА_2.

Право власності зареєстроване в Херсонському державному БТІ (а.с.12, 14, 18).

Зазначена квартира розташована в одноповерховому 2-квартирному будинку.

За правовстановлюючими документами квартира має загальну площу 95,7кв.м., у тому числі житлову 69,8кв.м.; квартира складається з пяти житлових кімнат відповідною площею: 1 14,0кв.м., 2 14,1кв.м., 3 15,0кв.м., 4 14,7кв.м. та 5 12,0кв.м. Крім того, квартира також містила кухню 6 площею 6,3кв.м. (а.с.23-26).

Відповідно до технічного паспорту від 27.04.2009 року над вказаною квартирою позивачами за рахунок свої коштів було самовільно збудовано прибудову загальною площею 64,5кв.м., у тому числі житловою 34,3кв.м., яка складається з приміщень: №2-5 (кладова) площею 6,7кв.м., №2-6 (коридор) площею 10,6кв.м., №2-7 (житлова) площею 17,7кв.м., №2-8 (житлова) площею 16,6кв.м., №2-9 (коридор) площею 8,7кв.м., №2-10 (кладова) площею 4,2кв.м. Крім того, в квартирі самовільно проведено переобладнання: житлові кімнати 4 - площею 14,7кв.м. і 5 - площею 12,0кв.м. переобладнані в службове приміщення 24 площею 26,6кв.м.; кухню 6 площею 6,3кв.м. самовільно переобладнано в приміщення IV (коридор) площею 4,3кв.м. і приміщення V (санвузол) площею 3,9кв.м. Через вказане площа приміщення V (санвузол) збільшена на 1,9кв.м. В результаті вказаного переобладнання квартира стала мати загальну площу 164кв.м., у тому числі житлову 76,9кв.м. (а.с.18-22).

Цей факт підтверджується сторонами та зазначений у висновку №160 судово-технічної експертизи експерта ОСОБА_6 від 14.08.2009 року (а.с.37-54).

Відповідно до висновку зазначеної вище судово-технічної експертизи вказана прибудова відповідає вимогам державних будівельних норм, вимогам санітарних норм та пожежного нагляду, вона не порушує права інших осіб.

Встановивши зазначене, суд першої інстанції, давши належну оцінку наявним у справі доказам, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову в частині визнання за позивачами права власності на вказану прибудову над їх квартирою.

Обставини справи в цій частині судом зясовані в повному обсязі, висновки суду відповідають встановленим обставинам і підтверджуються належними доказами.

Доводи апеляційної скарги у вказаній частині до уваги не приймаються, оскільки не підтверджені належними доказами і не спростовують висновків суду.

При цьому колегія суддів враховує, що вказана прибудова не розташована на самовільно зайнятій земельній ділянці і що згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачі як на підставу своїх вимог послались на зазначений висновок експерта. Відповідач же не надав належних доказів на доведення обставин, на які він послався як на підставу своїх заперечень.

Таким чином, рішення суду в частині визнання за позивачами права власності на вказану прибудову над їх квартирою, яке постановлено при повному та всебічному зясуванні та дослідженні обставин справи з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підлягає залишенню без змін.

Проте не можна погодитися з рішенням суду першої інстанції у частині визнання за позивачами права власності на зазначену квартиру, в тому числі на розташовані в ній переобладнані приміщення №2-4 (їдальня) площею 26,6кв.м. та V (санвузол) площею 3,9кв.м.

Постановивши з цього питання своє рішення, суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки, предявивши позов про визнання права власності на прибудову у квартирі, позивачі не змінювали і не доповнювали свій позов протягом судового розгляду справи, а їх усні вимоги, викладені в поясненнях, щодо визнання права власності на переобладнану квартиру з добудованим мансардним поверхом колегія суддів не може прийняти як зміну чи доповнення позову, оскільки вони всупереч вимогам ч.2 ст.173 ЦПК України не виконані у письмовій формі.

Крім того, слід зазначити наступне.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч.1 ст.328 ЦК України).

Згідно з положеннями ст.345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності.

Відповідно до ч.2 ст.1299 зазначеного Кодексу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Позивачі набули на квартиру право власності (по 1/4 частці) в результаті приватизації і це право власності було зареєстровано в БТІ 13.12.1993 року, а потім і в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 18.07.2006 року (а.с.9). Пізніше позивачка ОСОБА_4 в результаті спадкування набула право власності ще на 1/2 частку цієї квартири і це право власності було зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 18.10.2007 року (а.с.9).

Таким чином, право часткової власності у позивачів на вказану квартиру виникло ще в 1993 році, а крім того, у позивачки ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку квартири виникло 18.10.2007 року. Тому в суду не було необхідності своїм рішенням підтверджувати або встановлювати додатково право власності на вказану квартиру за позивачами.

За таких обставин вважати обґрунтованими висновки щодо визнання за позивачами права власності на зазначену квартиру немає підстав.

Враховуючи викладене, рішення райсуду у частині визнання за позивачами права власності на квартиру, в тому числі на переобладнані приміщення №2-4 (їдальня) площею 26,6кв.м. та V (санвузол) площею 3,9кв.м., підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, діючого в інтересах Херсонської міської ради, задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 07 грудня 2009 року в частині визнання за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 права власності на пятикімнатну квартиру АДРЕСА_2, в тому числі приміщення №2-4 (їдальня) площею 26,6кв.м. та V (санвузол) площею 3,9кв.м. скасувати.

Рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 07 грудня 2009 року в частині визнання за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 права власності на прибудову загальною площею 64,5кв.м., у тому числі житловою 34,3кв.м., яка складається з приміщень: №2-5 (кладова) площею 6,7кв.м., №2-6 (коридор) площею 10,6кв.м., №2-7 (житлова) площею 17,7кв.м., №2-8 (житлова) площею 16,6кв.м., №2-9 (коридор) площею 8,7кв.м., №2-10 (кладова) площею 4,2кв.м. залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і на нього може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з моменту його проголошення.

Головуючий:

Судді: