Справа № 2-2457/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2010 року м. Кілія

02 березня 2010 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бошкова М.І.

при секретарі Іваненко В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кілія цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 про визнання права власності на спадщину

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що її мати, ОСОБА_2 при житті володіла житловим будинком, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Білгородський канал, 15. Під час повені в 1969 році правовстановлюючі документи на збудоване нерухоме майно були втрачені. В 1996 році померла мати позивачки - ОСОБА_2, після смерті якої єдиним спадкоємцем за законом, яка фактично унаслідувала спадкові права, залишилися позивачка. Після відкриття спадщини спадкові права належним чином та у встановленому порядку оформлені не були у зв'язку з чим та неможливістю оформити спадкові інакше, ніж у судовому порядку, просить визнати за нею, як за єдиною спадкоємицю, яка прийняла спадщину після смерті своєї матері, право на спадщину на вказаний житловий будинок та, відповідно, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Білгородський канал, 15.

Представник позивачки у судовому засіданні підтвердила вказані позовні вимоги позивачки.

Судом були встановлені наступні юридичні факти з певними їм правовими відносинами, а саме:

Як вказано в свідоцтві про народження серія УЖ № 916550 від 31.08.1945 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є донькою ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

В рішенні виконкому Вилківської міської ради № 24 від 28.01.1965 року вказано, що ОСОБА_2 було дозволено прибудувати будівлю до житлового будинку по вул. Б.Канал, 13. В дозволі Вилківського відділу комунального господарства № 15 від 1958 року вказано, що ОСОБА_2 дозволяється капітальний ремонт житлового будинку в м. Вилкове по вул. Білгородський канал, 15.

ОСОБА_5 уклав шлюб з ОСОБА_2 ( після укладення шлюбу ОСОБА_5) ОСОБА_6 19.01.1968 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про одруження серія ІІ-ЯК № 0378116 від 19.01.1968 року.

Як вказано в свідоцтві про смерть серія І-ЖД № 075480 від 19.01.1996 року ОСОБА_2 померла 19.01.1996 року.

В технічному паспорті, складеному КП «Кілійське РБТІ та РОН» 03.12.2009 року вказано, що житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Білгородський канал, 15 складається з: літ. А - житловий будинок (складається з 1-1 коридор, 1-2 кухня, 1-3 житлова кімната, 1-4 житлова кімната) , літ. Б - сарай, № 1- надвірні споруди,

ОСОБА_7, як вказано в паспорті серія КМ 378833, виданого Кілійським РВ УМВС України в Одеській області 21.03.2006 року, зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до ст. ст. 328, 386, 392 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права

власності; власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народження після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Як встановлено ч.З ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як було встановлено у судовому засіданні, позивачка є єдиним спадкоємцем за законом, яка претендує на спадщину - житловий будинок, та яку вона фактично прийняла після смерті своєї матері, як то передбачала ст. 549 ЦК ( редакція 1963 року), що мав юридичну силу та застосовувався відносно спадкових правовідносин на момент смерті спадкодавця, так як вступила в володіння та управління спадковим майном. Відповідно до роз'яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.05.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про призначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватися у судовому порядку. Після смерті спадкодавця позивачка не зверталася до нотаріальної кантори за належним оформленням таких прав, на даний момент проживає у житловому будинку, несе всі витрати, пов'язані з утриманням нерухомої речі. Спадкодавець при житті не залишав заповіту, інших спадкоємців за законом, які б претендували на спадкове майно судом не встановлено. Як вказано в листі Державного комітету Будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об'єктах нерухомого майна, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття до експлуатації закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будівлі, що складає відповідне бюро технічної інвентаризації.

Виходячи з досліджених письмових доказів по справі, заслухавши пояснення представника позивачки у судовому засіданні, беручі до уваги досліджені факти правонаступництва спадкових прав спадкодавця спадкоємцю, та у зв'язку з неможливістю оформити спадкові права інакше, ніж у судовому засіданні, суд вважає пред'явлений позов, таким, що є заснованим на законі, не порушує законних прав та інтересів інших осіб, невизнане право підлягає захисту відповідно до положення п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, тобто, шляхом визнання такого права, а тому, враховуючі вищенаведене, задовольняє позов у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. З, 4, 8, 107, 209, 210, 212-215 ЦПК України та ст. ст. 15, 16, 316, 318, 319, 328, 331 ч.2, 386 та 392, 1261-1268 ЦК України суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_7 право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Білгородський канал, 15 після смерті ОСОБА_2, померлої 19.01.1996 року.

Визнати за ОСОБА_7 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Білгородський канал, 15 на земельній ділянці площею 360,0 кв.м..

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_8