Фастівський міськрайонний суд Київської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2010 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді -Пособчук Л.М.,

при секретарі-Омельчук С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Фастів Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про заборону вчиняти дії та відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про заборону вчинення дій та відшкодування шкоди посилаючись на те, що вони є власниками житлового будинку №13 по вул. К.Маркса в с.Червона Мотовилівка Фастівського району Київської області. Відповідач є сусідом і проживає ІНФОРМАЦІЯ_1. На території свого домоволодіння ОСОБА_3 утримує пасіку з порушенням правил її утримання. Порушення утримання призвело до нанесення позивачам шкоди, а саме позивачка страждає на алергію, викликану укусами від бджіл.

Позивачі свої позовні вимоги підтримали і суду пояснили, що на неодноразові звернення до відповідача про вивіз пасіки в інше небезпечне місце відповідач не реагує. Оскільки ОСОБА_2 страждає на алергію від укусів бджіл, подальше проживання за вказаною адресою створює певну небезпеку для її здоровя. Таке становище є неприпустимим і з точки зору сусідства і з точки зору безпеки подальшого існування, а також порушує чинне законодавство. Постійний страх за стан здоровя позивачки унеможливлює нормальне користування своєю земельною ділянкою і будинком. Тому позивачі просять суд заборонити відповідачу займатися бджільництвом та стягнути з нього заподіяну моральну шкоду.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував і суду пояснив, що позовні вимоги сусідів є безпідставними, оскільки пасіка стоїть на окремій земельній ділянці, яка огорожена плівкою на певній відстані і відповідно до висновків комісії, яка проводила обстеження домоволодіння ніяких порушень не зафіксовано. До того, ж позивачами не надано доказів, що саме бджоли відповідача спричинили укуси і незручності, оскільки і інші жителі с.Ч.Мотовилівка теж утримають пасіки.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши докази по справі суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так судом встановлено, що позивачі, хоча не зареєстровані, проте проживають в ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач проживає в будинку №11 за тією ж адресою.

На території своєї присадибної земельної ділянки відповідач ОСОБА_3 утримує 7 бджолосімей, які розміщені в дворі на окремій площадці, площею 15-18 м. кв. вулики поставлені льотками в двір. З тильної сторони вуликів мається деревяна огорожа висотою 2,7 м, яка суцільно оббита поліетиленовою плівкою. Порушень утримання бджіл на присадибній ділянці ОСОБА_3 не виявлено відповідно до висновку управління ветеринарної медицини у Фастівському районі Київської області (а.с.115).

Відповідно до Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів №173 від 19.06.1996 року передбачена захисна зона розміром 300 м до житлової забудови від бджільницьких ферм в сільськогосподарських підприємствах, проте норма закону щодо наявності захисної зони в даному випадку не діє, оскільки пасіка відповідача не є сільськогосподарським підприємством. Даний факт підтверджується відповіддю головного державного санітарного лікаря Фастівського району (а.с.113).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 на обліку в ОСОБА_4 мед амбулаторії не перебуває і за медичною допомогою в амбулаторію і в поліклініку ЦРЛ Фастівського району не зверталася (а.с.34). Згідно довідки Борівської районної лікарні

ОСОБА_2 зверталась в дану лікарню за медичною допомогою, де, зі слів хворе було поставлено діагноз-алергічна реакція на укус бджоли (а.с. 119).

Посилання позивачів на той факт, що утримання відповідачем бджіл та його зайня бджільництвом відбувається з порушенням законодавства та без погоджень і відповідних дозволів, суд вважає безпідставними, оскільки, відповідно до ст. 11 Закону України Про бджільництво зайняття бджільництвом здійснюється громадянами України без окремого дозволу органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. До того ж, ці факти не знайшли свого підтвердження і в судових засіданнях, хоча з висновками всіх відповідних інстанцій, позивачі не згодні.

Згідно ст. 104 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок можу^= вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоровя людей, тварин, повітря, земельні ділянки та інше. Проте, в судовому засіданні позивачами не наведено жодного доказу в підтверджень - факту спричинення шкоди здоровю ОСОБА_5 саме діями відповідача, не доведено факту укусів позивачки саме бджолами, що є на пасіці відповідача, адже і інші сусід/ утримують пасіки на своїх земельних ділянках, а також викликає сумнів діагноз позивачки який, як вбачається з довідки Борівської районної лікарні, поставлений зі слів самої хворе тобто без проведення відповідних аналізів, медичних проб та висновків. Крім того, згідно висновку алерголога від 14.09.2009 року (а.с.51) у позивачки ОСОБА_5 спостерігається ілсептна алергія на фоні хронічного холецистоалгеохоліта, панкреотита та їй рекомендована дієта та уникнення укусів бджоли. Суд критично оцінює дані висновки, оскільки з ц/ = матеріалів не вбачається, що саме укуси бджіл є першопричиною встановленого діагнозу.

За таких підстав не підлягає задоволенню і стягнення моральної шкоди, оскільки з судовому засіданні в діях відповідача не встановлено ні протиправності, ні заподіяної шкоди ні причинного звязку між шкодою та протиправною поведінкою відповідача, що відповідно до ст. 1167 ЦК України було б підставою відповідальності за завдання моральної шкоди.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, -а які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень і доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Керуючись ст.ст.3,10,60,212,215 ЦПК України, ст.ст. 316, 391, 1167 ЦК України, ст. 104 ЗК України, ЗУ "Про бджільництво", суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про заборону вчиняти дії та відшкодування шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

СУДДЯ