Справа №2-413/2010
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 червня 2010 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді Рябченко Ю.О.,

за участі секретаря Овдієнко Л.Ф.,

позивачки ОСОБА_1 (фізичної особи), відповідача ОСОБА_2 (фізичної особи),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та відшкодування моральної шкоди,

у с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 у квітні 2010 року звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та відшкодування моральної шкоди.

У судовому засідання позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала і пояснила суду, що 13 березня 2009 року відповідач ОСОБА_2 взяв у її чоловіка ОСОБА_3 в борг 1432 грн. про що написав розписку та зобовязався повернути у термін до 26 березня 2009 року. У вказаний строк відповідач борг не повернув, на неодноразові прохання чоловіка позивачки про повернення добровільно боргу, обіцяв повернути але разом з тим просив відтермінувати. 10 липня 2009 року відповідач повернув борг частково у сумі 100 грн. Кошти у сумі 1432 грн. ОСОБА_3 зняв з кредитної картки виданої Полтавським ГРУ Пирятинського відділення ПриватБанк, на яку потрібно було постійно класти відсотки за прострочене погашення. У звязку з чим сума погашення кредиту практично не змінилася. 23 жовтня 2009 року в результаті ДТП ОСОБА_3 помер. Гроші так і не були повернуті. Відповідач не зявився до сімї померлого і не намагався повернути кошти, які так були необхідними в той час. Позивачкою було знайдено в особистих речах померлого ОСОБА_3 оригінал розписки з чеками про зняття та погашення боргу по кредитній карточці. Дізнавшись позивачка була змушена звернутися до суду з проханням стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь борг за договором позики у сумі 1658,37 грн. з урахуванням індексу інфляції, моральну шкоду та судові витрати повязані з розглядом справи.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав частково, пояснюючи, що має заперечення по боргових зобовязаннях щодо суми стягнення з урахуванням індексу інфляції, а також проти стягнення судових витрат повязаних з розглядом справи. Проти того, що він дійсно 13 березня 2009 року брав в борг кошти у померлого ОСОБА_3 у сумі 1432 грн. та зобовязувався їх повернути до 26 березня 2009 року не заперечує.

Судом установлено:

13 березня 2009 року відповідач ОСОБА_2, взяв у ОСОБА_3, який являється позивачці ОСОБА_1 по ступеню родинних відносин чоловіком (а.с.11) в борг 1432 грн. і зобов'язався повернути гроші у термін до 26 березня 2009 року. На підтвердження укладеного договору позики ОСОБА_2 написана розписка. (а.с.6)

У вказаний строк відповідач борг не повернув. На неодноразові прохання ОСОБА_3 про добровільну сплату боргу відповідач ОСОБА_2 не реагував.

З квітня по вересень 2009 року ОСОБА_3 сам погашав борг разом з нарахованими відсотками по кредитній картці. (а.с.19-20)

10.07.2009 року відповідач ОСОБА_2 віддав 100 (сто) гривень. Залишок боргу станом на 10 липня 2009 року становив 1495,46 грн. (а.с. 7)

23 жовтня 2009 року ОСОБА_3 помер. (а. с. 10)

До моменту звернення до суду відповідач ОСОБА_2 повернув покійному чоловіку позивачки лише 100 грн., а решту суми відмовився повертати мотивуючи своє рішення відсутністю коштів.

Викладене, крім пояснень позивача та відповідача підтверджується також:

-показаннями свідка ОСОБА_4, співробітника покійного ОСОБА_3, який підтвердив той факт, що покійний ОСОБА_3 надавав в борг ОСОБА_2 гроші. ОСОБА_3 часто надавав в борг гроші відповідачу, останній раз зняв гроші з кредитної картки, про що розповів ОСОБА_4 з яким вони разом працювали та сиділи в одному кабінеті. Після чого свідок декілька разів запитував чи повернув йому ОСОБА_2 борг, на що ОСОБА_3 відповідав, що не повернув і вже на зняту суму по кредитній картці нараховано відсотки. 23 жовтня 2009 року ОСОБА_3 помер. Так до останнього дня ОСОБА_3 говорив, що борг не повернуто. Коли співробітники повертали речі дружині то знайшли чеки Полтавського ГРУ Пирятинського відділення ПриватБанк підклеєні на сторінках зошита на яких було написано кому, скільки і коли ОСОБА_3 знімав кошти;

- показаннями свідка ОСОБА_5, яка є дочкою померлого ОСОБА_3, яка пояснила суду, що вона здогадувалася про те, що батько зайняв комусь кошти, бо постійно із заробітної плати недодавав матері кошти у звязку з чим постійно виникали у них сварки. Коли батько, ОСОБА_3 помер то перебираючи його особисті речі знайшли оригінал розписки. Після чого дізнавшись номер телефону відповідача почала йому телефонувати і зясовувати, коли він поверне борг, який взяв у батька. На що відповідач відповів, що буде повертати частинами, так як немає відразу чим віддати борг. До березня 2010 року борг так і не був погашений. На неодноразові дзвінки відповідач відповідав лише обіцянками.

-копією розписки про отримання грошей від 13.03.2009 року (а.с. 6);

- свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 (а.с.10);

- копіями квитанцій з банку (а.с. 19-20);

- іншими матеріалами справи.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

У відповідності до ч. 3 ст. 509 ЦК України зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ураховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 належним чином не виконав свої зобовязання щодо повернення боргу, що також підтверджується показами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, суд не знаходить підстав для відмови у задоволенні позову.

У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання,на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд вважає, що позивачці дійсно спричинені моральні збитки, які полягають у її душевних стражданнях, тяжкому моральному та матеріальному становищі, залишившись без матеріальної підтримки і всілякої допомоги, але розмір завданої моральної шкоди позивачкою завищені тому суд їх визначає у розмірі 200 грн.

У відповідності до ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків суд приходить до висновку, що вимоги позивачки ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 625, 1046-1049, 1050, 1167 ЦК України, с у д -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягти з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_5 1658 грн. 37 коп. борг за договором позики, 200 грн. моральних збитків, 85 грн. 50 коп. судових витрат сплачених позивачем при подачі заяви, а всього на загальну суму 1943 (одну тисячу девятсот сорок три) грн. 87 коп.

На рішення може бути подана заява про апеляційне оскарження до апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд протягом 10 днів із дня проголошення рішення та апеляційна скарга протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя