АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-3718/10* <Номер провадженняГоловуючий у 1-й інстанції Усенко Т.І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Бондаревської С.М Суддів: Панченка О.О., Триголова В.М. при секретарі: Буряк С.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду Крюківського району в м. Кременчуці Полтавської області на постанову Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 березня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду Крюківського району в м. Кременчуці Полтавської області про поновлення пропущеного строку, стягнення недоплаченої щомісячної соціальної допомоги,-

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Апеляційного суду,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 березня 2010 року позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду Крюківського району Полтавської області про поновлення пропущеного строку, стягнення недоплаченої щомісячної соціальної допомоги задоволено частково.

Визнано бездіяльність Управління Пенсійного фонду України Крюківського району Полтавської області протиправною та зобов»язано відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» , та провести відповідні виплати з 09 липня 2007року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008року та з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року з урахуванням інфляції та в подальшому з 01 січня 2010 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з місцевого бюджету м. Кременчука Полтавської області на користь ОСОБА_2 - 1,70 грн. судового збору.

З постановою суду не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати дану постанову, оскільки вважає, що вона винесена з порушенням норм бюджетного законодавства України, приписів ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» та неврегульованості на законодавчому рівні порядку проведення вказаних виплат. Прохав прийняти по справі нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-до повідана, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно п.4 ч.І ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач є дитиною війни в розумінні ст.1 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» та відповідно до ст.6 вказаного Закону має право на отримання державної соціальної підтримки - підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з наявності у позивача права на отримання, а у відповідача обовязку по здійсненню позивачу доплати до пенсії, на підставі ст.6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни», з 09.07.2007р.по 31.12.2007р., з 22.05.2008 року по 31.08.2008 року та 01.01.2009 року по 31.12.2009 року. При цьому, такі висновки суду грунтувались на рішеннях Конституційного Суду України від 09.07.2007року №6-рп/2007 та від 22.05.2008року № 10-рп/2008, якими визнано неконституційними положення п.12 ст.71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» та п.п.41 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет на 2008рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Такий висновок суду є вірним, виходячи з наступного.

Згідно ст.6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни», (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на ЗО % від мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними , втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Оскільки вище вказаними рішеннями Конституційного Суду України визнавалися неконституційними положення Законів, якими зупинялась дія ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і відповідно, з дня ухвалення рішення, вони втрачали чинність і не підлягали застосуванню.

За таких обставин, вирішуючи спір і задовольняючи позов частково, суд правомірно виходив з того, що відповідач як орган, уповноважений призначати та виплачувати пенсії та доплати до них, повинен був діяти відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і здійснити позивачу належні нарахування ( за той період часу, коли дія цієї норми не була зупинена), але на порушення зазначеної статті таких нарахувань не провів, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Враховуючи, що за чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, встановленими ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав або встановлював інший розмір, немає, тому, правомірним вважає колегія суддів і застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин положень даної статті.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008року визнано

неконституційними положення п. п. 41 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», а саме редакція ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», передбачена вище наведеним Законом про держбюджет на 2008 рік, отже з цього дня вона втратила чинність і не підлягала застосуванню.

За таких обставин, безпідставними вважає колегія судців, посилання в апеляційній скарзі відповідача на те, що розмір підвищення до пенсії позивачу в 2008 році повинен виплачуватись, не відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008року № 530.

Обґрунтовано не взято до уваги судом першої інстанції посилання відповідача на правомірність своїх дій по нездійсненню належних доплат позивачу, як дитині війни, через відсутність бюджетних коштів для цієї мети, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом спору , що розглядається .

Безпідставними є також посилання відповідача на можливість нецільового використання його коштів, оскільки судом не ухвалювалось рішення про проведення виплат з власних джерел фінансування останнього.

Однак, суд першої інстанції зобовязавши управління Пенсійного фонду України в Крюківському районі м. Кременчука Полтавської області здійснити перерахунок з урахуванням інфляції та в подальшому з 01 січня 2010 року не врахував, що законодавством не передбачено здійснення перерахунку пенсії з урахуванням інфляції, тому колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду в цій частині зазначивши з урахуванням проведених виплат.

Крім того, колегія суддів приходить до висновку про уточнення постанови Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області в частині зобовязання управління здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 в подальшому з 01 січня 2010 року, уточнивши період з 01 січня 2010 року по 24 березня 2010 року, тобто по день ухвалення рішення, оскільки зобовязання в подальшому нараховувати щомісячну соціальну допомогу дитині війни відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» при нарахуванні пенсії не відповідає чинному законодавству. Судове рішення повинно бути наслідком чинного правового регулювання та спрямовано на відновлення порушених прав, свобод та інтересів і не може в майбутньому регулювати суспільні відносини.

На підставі наведеного, колегія суддів, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.303,ст. 309 ч.І п.4, ст..ст.314, 316, 317 ЦПК України, колегія судців, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України Крюківського району м. Кременчука Полтавської області - задовольнити частково.

Постанову Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 березня 2010 року в частині зобовязання управління Пенсійного фонду України Крюківського району м. Кременчука Полтавської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з підвищенням її на 30% з мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.І ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» та провести відповідні виплати з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року з урахуванням інфляції та в подальшому з 01 січня 2010 року - змінити, уточнивши період здійснення перерахунку вказавши зобовязати управління Пенсійного фонду України Крюківського району м. Кременчука Полтавської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.І ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» та провести відповідні виплати з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року з урахуванням проведених виплат та в подальшому з 01 січня 2010 року по 24 березня 2010 року.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий: Бондаревська С.М. Судді: Панченко О.О. Триголов В.М. З оригіналом згідно: