Справа №2-706/10 16.06.2010 16.06.2010 16.06.2010
Провадження №22ц-4327/10
Справа № 22ц-4327/10 Суддя першої інстанції: Гречана С.І.
Категорія 27 Суддя-доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
У Х В А Л А

іменем України

16 червня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Галущенка О.І.,

суддів: Лівінського І.В.,

ОСОБА_2,

при секретарі судового засідання Фірсовій Т.В.,

за участі позивача ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 березня 2010 року

за позовом

ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (далі ПАТ «ОТП Банк») про визнання недійсними кредитного договору,

в с т а н о в и л а:

В жовтні 2009 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ЗАТ «ОТП Банк» (зараз перейменований у ПАТ «ОТП Банк») про розірвання кредитного договору.

Позивач зазначав, що 29 січня 2008 року уклав з відповідачем кредитний договір, за яким відповідач зобов'язався надати йому 10288 доларів США зі строком користування до 25 січня 2013 року та відсотками за користування грошима в розмірі 11,49 % річних. Його щомісячні платежі складали 226,8 доларів США, що не перевищувало 1200 грн. Однак, наприкінці 2008 року, в звязку із кризовими явищами в України, курс валют значно виріс, що значно вплинуло і на розмір його платежів у гривневому еквіваленті.

Посилаючись на те, що значне збільшення щомісячних платежів є підставою для розірвання спірного договору, позивач просив суд задовольнити його вимоги.

Під час розгляду справи, позивач уточнив свої вимоги, та посилаючись на те, що банк не мав права видавати кредит у іноземній валюті, а тому укладений договір суперечить нормам закону, просив визнати цей договір недійсним.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 березня 2010 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі вмежах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, із системного аналізу положень ст. 192 ЦК України, ст.ст. 2, 47, 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України № 15-93 від 19 лютого 1993 року «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі Декрет № 15-93) вбачається, що іноземна валюта може використовуватись банками при видачі кредитів за наявності у них генеральної ліцензії Національного банку України (далі НБУ).

Судом встановлено, що ЗАТ «ОТП Банк» має банківську ліцензію № 191 та дозвіл № 191-1, які видані НБУ 8 листопада 2006 року на здійснення операцій, визначених ч. 1 та п.1-11 ч. 2 ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність», в тому числі операцій з валютними цінностями.

29 січня 2008 року сторони уклали кредитний договір № СL-403/005/2008, за яким відповідач зобов'язався надати позивачу грошові кошти у сумі 10288 доларів США зі строком користування до 25 січня 2013 року, а позивач взяв на себе обов'язок сплатити банку проценти за користування кредитом у розмірі 11,49 % річних щомісячно.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що зміст спірного договору не суперечить чинному законодавству, а тому підстави зазначені позивачем для визнання його недійсним відсутні. В звязку з чим правильно відмовив в задоволенні позову.

Доводи апелянта про те, що іноземна валюта взагалі не може бути предметом кредитних договорів в Україні, є необґрунтованими з наведених вище підстав.

Також не заслуговують на увагу посилання позивача на необхідність отримання банком індивідуальної ліцензії для надання кредиту в іноземній валюті, оскільки така вимога передбачена Декретом № 15-93 (п.п. «в» п. 4 ст. 5) лише для кредитів, терміни і суми яких перевищують встановлені законодавством межі.

Разом з тим, чинним законодавством не визначено меж термінів і сум надання кредитів в іноземній валюті (лист НБУ від 7 грудня 2009 року № 13-210/7871-22612).

Інших доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм цивільного законодавства, апеляційна скарга не містить. Тому підстав для скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 березня 2010 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двох місяців може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України.

Головуючий: Судді: