РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2010 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - Богонюка М.Я.,

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина A.B.

при секретарі - Качмар М.Я,

за участю: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29 березня 2010 року,-

встановила:

оскаржуваним рішенням позов задоволено частково: стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 252,07 грн. на відшкодування майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та інші витрати, понесені на відновлення позивачем порушеного права, а всього 516,67 грн.

Стягнуто з відповідача також 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення оскаржили ОСОБА_2 і ОСОБА_1, просять скасувати рішення і ухвалити нове рішення: ОСОБА_2 - про відмову в задоволенні позову, ОСОБА_1

в частині відмови в задоволенні його позову, задовольнивши його повністю.

Апелянт ОСОБА_2 зазначає, що суд, задовольняючи позов проти нього, не врахував розбіжностей у локалізації пошкоджень автомобіля ОСОБА_1, зазначених у довідці інспектора ДАІ та висновку автотоварознавчого дослідження. Посилається на відсутність доказів справності автомобіля позивача до настання ДТП, вважає безпідставним стягнення вартості проведення автотоварознавчого дослідження. Не погоджується апелянт і з підставністю стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди, правильністю вирішення питання про розподіл судових витрат.

Апелянт ОСОБА_1 посилається на те, що суд дослідив не усі докази у справі, безпідставно відмовив у повному стягненні витрат на правову допомогу у справі та компенсації втрат у зв'язку із зростом інфляції, моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді, пояснення апелянтів на підтримання та обґрунтування своєї скарги і заперечення іншої, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційних скарг колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для відхилення апеляційної скарги ОСОБА_2 та часткового задоволення скарги ОСОБА_1 з огляду на викладені нижче мотиви.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 28.02.2007 року на перехресті вулиць Наукова-Кульпарківська у м. Львові сталась дорожньо-транспортна пригода з вини водія ОСОБА_2 Внаслідок цієї пригоди автомобіль ОСОБА_1 зазнав механічних пошкоджень.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Так як в судовому засіданні доведено, що ОСОБА_1 заподіяно шкоду не правомірними діями ОСОБА_2 то відповідно до зазначеної вище норми суд обґрунтовано стягнув на користь позивача 252,07 грн. на відшкодування майнової шко ди, заподіяної йому безпосередньо в результаті ДТП.

Цей розмір підтверджено висновком автотоварознавчого дослідження, який відповідає фактичним обставинам справи, локалізації пошкоджень і, всупереч тверджень апелянта ОСОБА_2, не суперечить довідці інспектора ДАІ.

Оскільки ОСОБА_1 поніс втрати, необхідні для відновлення порушено^ права (оплатив вартість проведення автотоварознавчого дослідження, витрати ні поштову кореспонденцію тощо), то суд правомірно ухвалив про стягнення цих збитків із ОСОБА_2 у відповідності до ст. 22 ЦК України.

Відповідає матеріалам справи висновок суду про підстави та розмір відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди.

Рішення у цій частині ухвалено з додержанням вимог ст.ст. 23, 1167 ЦК України і відповідає судовій практиці, вимогам постанови Пленуму Верховного Сул України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при цьому суд керувався принципами поміркованості, розумності і справедливості.

Разом із цим колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду П[» відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 стосовно стягнення втрат у зв'язку з інфляцією коштів, є помилковим.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_2 заподіяв ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 516,67 грн. Рівень інфляції у період, за який позивач просить стягнути дане відшкодування (лютий 2008 року - серпень 2008 року, становив: 100,6; 100,2; 100, 100,6; 102,2; 101,4; 100,6; 102,2; 102,9; 102,2, 102,: 102,9; 102,7; 103,8; 103,1; 101,3; 100,8; 99,5; 99,9 % і тому втрати позивача зв'язку із невиконанням відповідачем зобов'язання становить 160,68 грн.

Тому рішення суду першої інстанції в цій частині слід скасувати і ухвалити нове рішення про часткове задоволення його вимог та стягнення зазначеної суми ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1

Так як позовні вимоги ОСОБА_1 суд задовольнив частково, то при вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вірно керувався вимогами ст. 88 ЦПК України і правильно розподілив їх пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п.З ч. 1 ст. 309, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ви р і ш и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а апеляцій» скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29 березня 2010 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення витрат у зв'язку з інфляцією скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким цю позовну вимогу задовольнити і стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 160,68 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: