Справа №2-1127/09 13.01.2010 13.01.2010 13.01.2010
Провадження №22ц-22/10
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Паліюка В.П.,

суддів Славгородської Н.П., Буренкової К.О.,

при секретарі судового засідання Голубкіній О.О..

за участю позивачки ОСОБА_1,

розглянувши в відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою

представника ВАТ комерційний банк «Надра»

на рішення Очаківського міськрайонного суду від 15 жовтня 2009 р., ухвалене за позовом ОСОБА_2 до ВАТ комерційний банк «Надра» (далі Банк) про стягнення заборгованості за депозитними договорами, процентів за користування коштами та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

В липні 2009 р. ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Банку про стягнення заборгованості за депозитними договорами, процентів за користування коштами та моральної шкоди.

Позивачка свої вимоги мотивувала тим, що 06 жовтня 2009 р. уклала з відповідачем договори строкового банківського вкладу (депозити) строком на 6 місяців, відповідно до умов яких передала Банку 6500 грн. Проте по закінченні дії договору в поверненні вкладу їй було відмовлено Банком, посилаючись на введення в Банку Тимчасової адміністрації та мораторію на повернення вкладів.

Посилаючись на наведені обставини, позивачка просила стягнути на її користь з відповідача 6500 грн. заборгованості за депозитними договорами.

В вересні 2009 р. позивачка звернулася з заявою про збільшення позовних вимог і просила стягнути на її користь крім заборгованості за депозитними договорами 686 грн. відсотків за користування грошовими коштами, а також 5000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Очаківського міськрайонного суду від 15 жовтня 2009 р. позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_2 з Банку 6500 грн. заборгованості по банківським вкладам (депозитам) №№645453 та 364796 від 6 жовтня 2008 р., 97 грн. 50 коп. процентів за користування коштами з 6 квітня 2009 р. по 06 жовтня 2009 р., 200 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди і 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Стягнуто з відповідача на користь держави 74 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі Банк просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачці в позові. При цьому представник відповідача посилається на незаконність оскаржуваного рішення, оскільки, на його думку, суд неповно зясував обставини справи, а також допустив порушення норм матеріального права і нормативно-правових актів Національного банку України, якими врегульовані спірні правовідносини.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, із наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 06 жовтня 2008 р. між ОСОБА_2 і Банком укладено договори банківського вкладу №№ 645453 і 364796 строком на 6 місяців. За умовами цих договорів позивачка передала банку 3000 грн. 3500 грн., а відповідач прийняв їх на депозитні рахунки, зобовязавшись сплатити останній від вказаних сум відповідно 17,6 % і 18,4 % річних.

Проте по закінченню дії договорів відповідач відмовив позивачці в поверненні вкладів, посилаючись на введення в Банку Тимчасової адміністрації та мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Встановивши вказані обставини, суд прийшов до вірного висновку про те, що між сторонами виникли договірні відносини у вигляді договору банківського вкладу, а оскільки відповідач у передбачений договором строк не повернув позивачці суму вкладу, то це свідчить про порушення останнім умов договору. В звязку з чим суд обгрунтовано стягнув на користь ОСОБА_2 з відповідача вклад в розмірі 6500 грн., а також 97 грн. 90 коп. в рахунок 3% річних за порушення виконання зобовязань. Такий висновок суду відповідає умовам договору і положенням ст. ст. 526, 625, 1058,1060 ЦК.

Доводи Банку про те, що повернення банківських вкладів заборонено постановою Національного Банку України від 5 серпня 2009 р. №452 «Про продовження мораторію на задоволення вимог кредиторів ОСОБА_3 акціонерного товариства комерційного банку «Надра», не спростовують висновків суду, оскільки його положеннями не передбачено введення мораторію на зобовязання Банку за договорами банківських вкладів (депозитів).

Наведене свідчить, що рішення суду першої інстанції в цій частині ухвалено з додержанням положень матеріального права і вимог цивільного процесуального права, а тому підстав для його скасування в цій частині не вбачається.

Разом з тим, ухвалюючи рішення щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, суд керувався тим, що така відповідальність передбачена ст. 23 ЦК.

Однак з таким висновком погодитися не можна, тому що він суперечить положенням матеріального права. В звязку з чим відповідно до ч.3 ст. 303 ЦПК колегія вважає за можливе вийти за межі апеляційної скарги.

Згідно ст. 611 ЦК у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як видно із матеріалів справи, позивач просив стягнути з відповідача моральну (немайнову) шкоду з урахуванням того, що останній порушив зобовязання за даними договорами банківських вкладів.

Проте ні умовами цієї угоди, ні цивільним законодавством не передбачено стягнення моральної шкоди в разі порушення зобовязань по договору банківського вкладу однією із сторін.

Тому оскаржуване рішення в цій частині слід скасувати і відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні вимог ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ВАТ комерційний банк «Надра» задовольнити частково.

eРішення Очаківського міськрайонного суду від 15 жовтня 2009 р. в частині стягнення на користь ОСОБА_2 з ВАТ комерційний банк «Надра» моральної шкоди скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ВАТ комерційний банк «Надра» про стягнення моральної шкоди відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду України протягом двох місяців з дня його проголошення.

Головуючий Судді