Справа №2-797/10 06.10.2010 06.10.2010 06.10.2010
Провадження №22ц-7347/10
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Вовненко Г.Ю.,

суддів Кушнірової Т.Б., Буренкової К.О.,

при секретарі судового засідання Петровській О.С.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою

відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Центральному районі м. Миколаєва

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 3 червня 2010 р., ухвалене за позовом відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Центральному районі м. Миколаєва (далі відділення Фонду) до ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування в порядку зворотної вимоги (регресу),

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2009 р. відділення Фонду звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування в порядку зворотної вимоги (регресу).

Позивач свої вимоги мотивував тим, що 1 квітня 2008 р. ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження внаслідок наїзду на нього автомобіля марки « Nissan 35 OZ» під управлінням водія ОСОБА_2, якого постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва визнано винним в цій дорожньо-транспортній пригоді.

Нещасний випадок, який стався із ОСОБА_3Й, визнано повязаним із виробництвом. В звязку з чим відділення Фонду перерахувало Миколаївській філії ВАТ «Кримська страхова компанія», з яким ОСОБА_3Й перебуває у трудових відносинах, 7111 грн. для виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Тому у нього (позивача) виникло право зворотної вимоги (регресу) до ОСОБА_2 щодо стягнення сплаченого ОСОБА_3 страхового відшкодування.

Посилаючись на наведене, позивач просив стягнути на його користь з ОСОБА_2 7111 грн. страхового відшкодування.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 червня 2010 р. в позові відділенню Фонду відмовлено.

Представник відділення Фонду звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати як ухвалене при неповно зясованих обставинах справи та з порушеннями положень цивільного права.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Статтею 999 ЦК передбачено, що законом може бути встановлений обовязок фізичної чи юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування).

Разом з тим, преамбулою Закону України №1105-Х1У від 23 вересня 1999 року «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі Закон №1105-Х1У) передбачено, що страхування від нещасного випадку є самостійним видом загальнообовязкового державного соціального страхування, за допомогою якого здійснюється соціальний захист, охорона життя та здоровя громадян у процесі їх трудової діяльності.

Згідно частин 4, 5 ст. 6 Закону №1105-Х1У субєктом страхування є страховик Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Обєктом страхування від нещасного випадку є життя застрахованого, його здоровя та працездатність.

Таким чином, страхування від нещасного випадку є обовязковим особистим страхуванням, а сфера дії Закону №1105-Х1У поширюється виключно на застрахованих осіб, страхувальників та страховика.

Судом встановлено, що 01 квітня 2008 р. на перехресті вул. Пушкінської і вул. Адмірала Макарова сталася дорожньо - транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16 квітня 2008 р. винним в даній дорожній аварії визнано ОСОБА_2 Комісією з розслідування нещасних випадків Миколаївської філії ВАТ «Кримська страхова компанія» складено акт №1, згідно якого нещасний випадок з ОСОБА_3, який перебуває в трудових відносинах з цим підприємством, визнано повязаним з виробництвом. В звязку з чим відділенням Фонду перераховано цьому підприємству як страхувальнику ОСОБА_3 7111 грн. для виплати допомоги у звязку з тимчасовою непрацездатностю.

Наведене свідчить, що даний спір не випливає із деліктних правовідносин (глава 82 ЦК), які передбачають право регресу особи в разі, якщо вона відшкодувала потерпілому шкоду, завдану іншою особою в рамках деліктних правовідносин між нею та потерпілим.

З врахуванням характеру спірних правовідносин, положень Закону №1105-Х1У та ст. 999 ЦК, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що відділення Фонду, як страховик за обовязковим державним соціальним страхуванням, не має права вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди потерпілому, а положення ст. 1191 ЦК, на яку посилається позивач, як на підставу своїх вимог, на ці правовідносини не розповсюджуються. А тому правильно відмовив відділенню Фонду у позові.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а є наслідком помилкового тлумачення положень Цивільного кодексу та Закону № 1105-Х1У.

Оскільки рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, то колегія не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст. ст. 303, 310, 315 ЦПК України,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відділення Фонду відхилити, а рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 червня 2010 р. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але протягом 20 днів може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий Судді