Апеляційний суд Житомирської області
Справа №22ц- 8691/10 Головуючий у 1-й інст. Ковальчук
Категорія 57 Доповідач Миніч Т. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2010 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого-судді Миніч Т.І. ,

суддів : Трояновської Г.С.,Забродського М.І.,

при секретарі судового

засідання ОСОБА_1,

з участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк"

на рішення Олевського районного суду від 12 жовтня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк" про визнання незаконними дій щодо списання коштів з банківської картки, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди,

встановив:

У травні 2010 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом. Просила визнати незаконними дії відповідача щодо списання з її банківських карт коштів в загальній сумі 1004 грн.53 коп., стягнути з відповідача безпідставно списані кошти та відшкодувати моральну шкоду в сумі 5000 грн. і понесені судові витрати. При цьому посилалася на те, що вона є поручителем чоловіка ОСОБА_3 як позичальника за кредитним договором, укладеним з публічним акціонерним товариством комерційний банк „Приватбанк"(надалі Банк). Чоловік взяті на себе зобов'язання за кредитним договором виконував належним чином. У травні 2010 року їй стало відомо про списання з її банківських карт коштів для погашення кредиту. Дії Банку вважала незаконними.

Рішенням Олевського районного суду від 12 жовтня 2010 року позов задоволено. Визнані незаконними дії публічного акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк" щодо списання в односторонньому порядку з банківських карт ОСОБА_2 у Олевському відділенні філії „Житомирського регіонального управління" публічного акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк" коштів в сумі 1004 грн.53 коп. Стягнуто з публічного акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк" на користь ОСОБА_2 1004 грн.53 коп. безпідставно списаних коштів, 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, 120 грн. витрат на ІТЗ розгляду справи та 200 грн. витрат за надання правової допомоги. Цим же рішенням з публічного акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк" на користь держави стягнуто 301 грн. судового збору.

У поданій апеляційній скарзі Банк порушує питання про скасування зазначеного рішення з ухваленням нового - про відмову в позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема посилається на те, що 11 серпня 2009 року позивачці було вручено повідомлення про порушення позичальником ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором та запропоновано погасити прострочену заборгованість. Проте суд цих обставин не врахував. На думку апелянта підстав для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди не було.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що за договором поруки від 1 серпня 2008 року (надалі Договором) позивачка поручилася перед Банком за виконання її чоловіком ОСОБА_3 своїх обов"язків за кредитним договором (а.с.12).

Згідно з умовами Договору у випадку невиконання боржником якого-небудь обов"язку, передбаченого п. 1 кредитного договору кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного обов"язку. Поручитель зобов"язаний виконати обов"язок, зазначений у письмовій вимозі кредитора впродовж п"яти календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної в п.5 Договору (п.п.5,6 Договору).

Вирішуючи спір після повторної неявки відповідача в судове засідання в порядку, передбаченому ч.4 ст.169 ЦПК, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що відповідачем не надано доказів на підтвердження дотримання ним зазначених умов Договору та щодо порушення позичальником ОСОБА_3 умов кредитного договору, хоча відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК такий обов"язок покладено саме на нього.

Докази, долучені Банком до апеляційної скарги, не можуть бути прийняті апеляційним судом, оскільки вони подані з порушенням вимог ст.131 ЦПК і апелянтом не доведено, що порушення порядку їх подання обумовлено поважними причинами.

За наведених обставин суд обгрунтовано стягнув з Банку безпідставно списані з рахунків позивачки кошти. Підстав для скасування рішення суду в цій частині вимог немає.

Разом з тим, задовольняючи позов про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції не врахував наступне.

Згідно з п.5 ст.4 Закону України "Про захист прав споживачів", на який послався суд як на одну із правових підстав задоволення вимог позивачки, споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров"я людей продукціє, у випадках, передбачених законом.

В даному випадку таких обставин не встановлено.

Відшкодування моральної шкоди, завданої невиконанням договірних умов, що склалися між сторонами, ні договорами поруки та банківського рахунку, ні законом не передбачено.

Тому підстав для задоволення вимог в цій частині не було.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.309 ЦПК рішення суду в цій частині вимог підлягає скасуванню з ухваленням нового - про відмову в позові.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.209, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України , суд

ВИРІШИВ :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк" задоволити частково.

Скасувати рішення Олевського районного суду від 12 жовтня 2010 року в частині вимог про відшкодування моральної шкоди, ухваливши в цій частині нове рішення.

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову до публічного акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк" про відшкодування моральної шкоди.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий

Судді: