Лубенський міськрайонний суд Полтавської області
Справа № 2-509/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2010 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді Іващенка Ю.А.

при секретарі Мирна Т.Ф.,

з участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ВАТ НАСК „Оранта" ОСОБА_3,

представника третьої особи відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Чернігові ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи : Відкрите акціонерне товариство НАСК „Оранта", відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Чернігові про встановлення ступеня вини учасників дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення ступеня вини учасників дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи тим, що 23.12.2007 року близько 13 години на 172 км а/д Київ-Харків, в межах Лубенського району Полтавської області сталася ДТП з участю автомобілів Фольцваген Транспортер д/н НОМЕР_1 під його керуванням та ВАЗ-2109 д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2, в результаті чого водії автомобілів отримали різного ступеню тілесні ушкодження, а автомобілі технічні пошкодження. Згідно вироку Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11.04.2008 року його було піддано покаранню за ст.286 ч.1 КК України у вигляді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік без позбавлення прав керування всіма видами транспортних засобів. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 04.07.2008 року вказаний вирок залишено без змін.

Відповідно до умов страхування цивільно-правової відповідальності за договорами з ним та відповідачем має відшкодуватись шкода, заподіяна третім особам. Така відповідальність була застрахована сторонами справи в одній і тій же страховій компанії НАСК „Оранта". Позивач вважав, що він має право на отримання страхового відшкодування по страховому полісу №ВА/6660151, але при умові визначення ступеня вини кожного із учасників ДТП. Позивач вважав, що ступінь вини кожного із учасників ДТП , що відбулася 23.12.2007 року, тобто його та відповідача ОСОБА_2 є рівнозначною, а саме по 50 % кожного, оскільки це підтверджується вироком Лубенського міськрайонного суду від 11.04.2008 року та Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 04.07.2008 року, де зазначено, що як він так і відповідач ОСОБА_2 допустили по два порушення Правил дорожнього руху: з його боку були допущені порушення п.п. 10.2, 2.1 ПДР України, а з боку відповідача п.п. 12.3 та 12.9 «б» ПДР України. Всі зазначені порушення ПДР знаходяться у причинному зв'язку із виникненням пригоди. Такі висновки судовими інстанціями зроблені на підставі авто-технічної експертизи.

Позивач ОСОБА_1 прохає суд встановити ступінь вини його - ОСОБА_1 та ступінь вини відповідача ОСОБА_2 в дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце 23.12.2007 року, близько 13 години на а/д Київ-Харків у співвідношенні 50% на 50%.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, прохав, їх задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_5 в судове засідання не з»явилася, про час та місце його проведення була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомляла.

Відповідач ОСОБА_2 пояснив, що неможливо визначати рівнозначною ступінь вини обох водіїв в даному випадку, оскільки ним в умовах ДТП було допущено лише незначне перевищення швидкості, а позивач не надав дорогу транспортному засобу, що рухається по головній дорозі. Крім цього ОСОБА_1 вироком суду було визнано винним у вчиненому ДТП. Вважав, що його вини в ДТП немає, а тому в задоволенні позову прохав відмовити.

Представник третьої особи ВАТ НАСК „Оранта" ОСОБА_3 вважав, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, оскільки встановлено , що в умовах ДТП обидва водії допустили по два порушення ПДР України. Для виплати страхового відшкодування позивачу та відповідачу, які застрахували свою цивільно правову відповідальність володільців транспортних засобів в ВАТ НАСК «Оранта», необхідно встановити ступінь вини кожного з них в ДТП.

Представник третьої особи відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Чернігові ОСОБА_4 в задоволенні позову прохав відмовити, мотивуючи тим, що вироком суду від 11.04.2008 року, який вступив в законну силу, встановлено вину ОСОБА_1 в ДТП, що мало місце 23.12.2007 року на а/д Київ-Харків за участю також водія ОСОБА_2 Жоден нормативно правовий акт не передбачає можливості корегування суми страхової виплати за договором страхування в залежності від ступеня особи, яка має право на отримання страхового відшкодування. Посилання позивача на ст.. 1188 ЦК України є безпідставним, оскільки правовідносини позивача та страхової компаніє регулюються законодавством , що регулює договірні відносини.

З»ясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Ч. 4 ст. 61 ЦІІК України передбачено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою

Відповідно до вироку Лубенського міськрайонного суду від 11.04.2008 року, ОСОБА_1 засуджено за ч.1 ст. 286 КК України до 1 року обмеження волі без позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів та на підставі ст.. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік. за те, що він 23.12.2007 року, близько 13 години на 172 км а/д Київ - Харків, в межах Лубенського району Полтавської області керуючи технічно справним автомобілем Фольцваген Транспортер д/н НОМЕР_1 в напрямку до м. Харків проявив неуважність, грубо порушив правила дорожнього руху при виїзді з прилеглої території на проїзну частину не надав дорогу транспортному засобу ВАЗ- 2109 д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 порушуючи згідно висновку судово автотехнічної експертизи від 27.02.2008 року №9 вимоги п. 10.2, п. 2.1 Правил дорожнього руху України, які знаходились у причинному зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, що настали, в результаті чого допустив зіткнення на смузі руху автомобіля ВАЗ 2109, внаслідок якого спричинив відповідачу по справі ОСОБА_2 згідно висновку судово медичної експертизи від 21.01.2008 року №137 тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров»я.

Згідно ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 04.07.2008 року вищевказаний вирок суду залишено без змін.

Станом на час ДТП відповідно до полісів №ВА/5841323 та №ВА/6660151 обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 відповідно застраховано свою цивільно правову відповідальність за настання страхового випадку, внаслідок якого може бути заподіяна шкода третім особам за участю застрахованого транспортного засобу у НАСК «Оранта».

Згідно висновку судово автотехнічної експертизи від 27.02.2008 року №9 при ДТП , що мало місце 23.12.2007 року за участю водія автомобіля Фольцваген Транспортер д/н НОМЕР_1 ОСОБА_1 та водія автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_2 в діях водія ОСОБА_1 вбачається невиконання вимог п. 10.2 та п. 2.1 розділу 33 ПДР України, а саме : п.2.1 "Дати дорогу" «водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під'їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі», п.10.2 «виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з'їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає»; в діях водія ОСОБА_2 вбачається невиконання вимог п. 12.3 та п. 12.9 ПДР України, а саме : п.12.3 «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди», п. 12.9 «перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 (див. додаток 1), або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил».

У відповідності до вищевказаного висновку експертизи невиконання п. 10.2, п. 2.1 ПДР України ОСОБА_1 з технічної точки зору безпеки дорожнього руху знаходиться в причинному зв»язку з виникненням ДТП та він мав технічну можливість запобігти зіткненню, також невиконання п. 12.3 ПДР України ОСОБА_2 з технічної точки зору безпеки дорожнього руху знаходиться в причинному зв»язку з виникненням ДТП та він мав технічну можливість запобігти зіткненню.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до заяви для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику довідки про дорожньо-транспортну пригоду, довідки відповідних закладів охорони здоров'я щодо тимчасової втрати працездатності або довідки спеціалізованих установ про встановлення стійкої втрати працездатності (інвалідності) у разі її виникнення, інші документи, які мають відношення до даної дорожньо-транспортної пригоди, завірені у встановленому порядку.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до вимог ч.9 ст. 9 ЦПК України забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 має місце спір щодо ступеню вини кожного з них в ДТП, що мало місце 23.12.2007 року, заявлена ОСОБА_1 позовна вимога не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

З листа Оржицького відділення ВАТ НАСК «Оранта» від 10.09.2008 року № 18 вбачається, що у позивача є перешкоди у реалізації права на отримання страхового відшкодування з приводу ДТП, що мало місце 23.12.2007 року, оскільки не встановлено процентну ступінь вини кожного з учасників ДТП, а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_2, у зв»зку з чим підлягають вирішенню вимоги позивача про встановлення ступеня вини учасників дорожньо-транспортної пригоди.

Суд вважає за необхідне визначити ступінь вини учасників ДТП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в ДТП у співвідношенні 66,67 % на 33,33 %, враховуючи, що висновком судово авто технічної експертизи від 27.02.2008 року № 9 в діях ОСОБА_1 встановлено порушення двох пунктів ПДР України, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв»язку з виникненням пригоди, а в діях ОСОБА_2 встановлено порушення одного пункту ПДР України, яке з технічної точки зору знаходилося в причинному зв»язку з виникненням пригоди, а також значимість допущених учасниками ДТП порушень ПДР України в конкретній дорожній обстановці..

Згідно ст. 88 ЦПК України у зв»язку з частковим задоволенням позову суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача , понесені ним витрати з інформаційно технічного забезпечення розгляду справи пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 20 грн. (30 грн. х 33,33% : 50 %).

Керуючись ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 9, 10, 11, 57, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи : Відкрите акціонерне товариство НАСК „Оранта", відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Чернігові про встановлення ступеня вини учасників дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Встановити ступінь вини ОСОБА_1 та ступінь вини ОСОБА_2 в дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце 23.12.2007 року, близько 13 години на а/д Київ-Харків у співвідношенні 66,67 % на 33,33 % відповідно.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 20 грн. витрат з інформаційно технічного забезпечення розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя Ю. А. Іващенко