Миколаївський районний суд Львівської області
Справа №2-17/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2010 року

Миколаївський районний суд Львівської області в складі:

головуючої - судді - Карбовніка І.М.

при секретарі - Данилів О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа Стільська сільська рада про усунення перешкод в користуванні спільним проїздом, -

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про усунення перешкод в користуванні спільним проїздом та майном.

Свої вимоги мотивує тим, що вона являється власницею житлового будинку та земельної ділянки в селі Стільсько по вул. Шевченка, 137 Миколаївського району Львівської області.

Відповідач ОСОБА_2 яка є її сусідкою створює їй перешкоди у користуванні спільним проїздом до земельної ділянки призначеної для ведення особистого селянського господарства. Через перешкоди , які чинить відповідачка ,не пускаючи її через своє подвіря на город вона не може повноцінно використовувати свою земельну ділянку, оскільки іншої можливості проходу чи проїзду до земельної ділянки у позивачки немає. Просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, та пояснила, що відповідачка всупереч рішенням Сільської сільської ради, порушуючи встановлений порядок землекористування, загородила спільний проїзд та не дозволяє їй ним користуватися, що повністю позбавляє позивачку можливості не лише доїзду, але й проходу на належну позивачці земельну ділянку. Просить позов задовольнити повністю.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечила повністю та пояснила, що її дід та батько проживали на цьому подвір'ї, спільний проїзд був по їхню браму. В генеральному плані села немає спільного проїзду до земельної ділянки позивачки. Батько дозволяв їздити сім'ї ОСОБА_3 по ньому подвір'ю під тиском голів сільської ради.

Представник третьої особи ОСОБА_4 позов визнав та пояснив, що хоч спільного проїзду немає в плані села, проїзд має бути так як позивач користувалася тим проїздом.

Заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Між сторонами існують правовідносини, які регулюються нормами ст..ст.118, 125,126,152, 55 Земельного кодексу України.

Судом встановлено, що позивачка являється власником двох земельних ділянок розміром ,1724 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд та 0,0513 для ведення особистого селянського господарства по вул.. Шевченка 137 в с. Стільсько Миколаївського району.

Відповідачка ОСОБА_2 є власником житлового будинку № 139 по вул. Шевченка в с. Стільсько Миколаївського району та користується земельною ділянкою площею 0,1222 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Дана земельна ділянка межує з земельною ділянкою позивачки.

Згідно опису меж вказаних в державному акті на право власності на земельну ділянку серії №044274 виданого ОСОБА_3 вказано спільний проїзд з дороги села до господарства відповідачки ОСОБА_2 Жодного спільного проїзду через земельну ділянку відповідачки до городу позивачки не вказано. Немає такого спільного проїзду і на оглянутому судом проекті забудови земельної ділянки сусідки позивачки ОСОБА_5, на плані забудови земельної ділянки ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Відповідно до ст..401 ЦК України право користування чужим майном може бути встановлене щодо земельної ділянки для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Як встановлено в судовому засіданні позивачка має можливість проходу та проїзду на свою земельну ділянку через землі громадського користування , про що свідчить державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №044275 виданий ОСОБА_3 на якому вказано що дана земельна ділянка межує із землями сільської ради по яких вказаний заїзд.

Позивачкою не доведено факту будь-якого порушення відповідачкою її прав користування власною земельною ділянкою.

На підставі викладеного у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.401 ЦК України, ст.ст. 118,125,126,152,155 Земельного кодексу України ст.ст.10,27,31,169, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд,

вирішив:

в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа Стільська сільська рада про усунення перешкод в користуванні спільним проїздом відмовити за недоведеністю

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційної суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя Карбовнік І.М.