Апеляційний суд Тернопільської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2010 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючої - Парандюк ТС. Суддів - Стефлюк О.Д. і ОСОБА_1 При секретарі - Прус Л.С. За участі представника апелянта ОСОБА_2 відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в М.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою філії відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - Борщівського відділення № 6353 (надалі - Ощадбанк) на рішення Борщівського районного суду від 20 травня 2010 року в справі за позовом Ощадбанку до ОСОБА_3 і ПАП «Подільське» про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2010 року Ощадбанк пред'явив зазначений вище позов, посилаючись на те, що відповідно до умов кредитного договору № 30 від 5 травня 2004 року ОСОБА_3 одержала в Ощадбанку 35 тисяч гривень кредиту зі строком погашення до 16 квітня 2005 року та сплатою 22% річних за користування коштами.

На забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 по зазначеному вище кредитному договору, 5 травня 2004 року між Ощадбанком і ПАП «Подільське» було укладено договір поруки, за умовами якого ПАП взяло на себе зобов'язання відповідати перед кредитором по зобов'язаннях позичальника майном підприємства.

Додатковими угодами від 15 квітня та 13 липня 2005 року строк дії кредитного договору було пролонговано до 16 жовтня 2005 року.

Оскільки позичальник ОСОБА_3 не виконала належним чином свої зобов'язання, за нею рахується заборгованість в сумі 28854,26 грн.

Справа № 22ц- 1471 Категорія - 32

Головуючий у 1 інстанції - Зушман Г.І. Доповідач - Стефлюк О.Д.

несплаченого кредиту, 837,25 грн. - пені за несвоєчасну сплату основного боргу та 402 грн. - витрат на вчинення виконавчого напису.

Не виконав своїх зобов'язань і поручитель. Тому позивач просив поновити строк позовної давності і стягнути суму заборгованості за кредитним договором з обох відповідачів солідарно.

Рішенням Борщівського районного суду від 20 травня 2010 року в позові відмовлено за сплином строку позовної давності.

В апеляційній скарзі Ощадбанк просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов задоволити, посилаючись на те, що суд безпідставно не взяв до уваги сплату ОСОБА_3 5 березня 2008 року частини боргу за кредитним договором в сумі 600 грн.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника апелянта ОСОБА_2, яка підтримує доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу відповідача ОСОБА_3, розглянувши матеріали справи, колегія суддів вважає що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відмовляючи в позові, суд виходив з того, що доводи позивача про переривання відповідачкою ОСОБА_3 строку позовної давності сплатою частини боргу не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, вказаний строк пропущено позивачем без поважних причин, тому порушене право захисту не підлягає.

Такий висновок суду є правильним.

Судом першої інстанції встановлено, що між Ощадбанком і ОСОБА_3 5травня 2004 року було укладено кредитний договір, за яким остання одержала 35000 грн. кредиту на строк до 16 квітня 2005 року та сплатою 22 % річних.

В цей же день було укладено договір поруки між Ощадбанком та ПАП «Подільське», яке взяло на себе відповідальність по зобов'язаннях ОСОБА_3 за кредитним договором.

Ощадбанк свої зобов'язання за кредитним договором виконав, а ОСОБА_3 допустила їх невиконання.

Строк погашення кредиту відтерміновувався спочатку до 16 липня, а потім до 16 жовтня 2005 року, проте погашений не був, у зв'язку з чим станом на 26 березня 2010 року зафіксована заборгованість в сумі 29691,51 грн., враховуючи 837,25 грн. пені за несвоєчасну сплату кредиту.

14 грудня 2005 року було вчинено виконавчий напис про стягнення суми боргу з ПАП «Подільське» та звернення стягнення на майно підприємства. Проте виконавчою службою виконавчий напис повернуто стягувачу у зв'язку з відсутністю майна, яке можна б описати і реалізувати, з метою погашення боргу за кредитним договором. В постанові ДВС зазначено, що виконавчий напис може бути пред'явлено до виконання повторно в строк до 28 грудня 2010 року

Відповідно до ч.І ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (...сплатити гроші...), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Загальна позовна давність тривалістю в три роки (а це строк, в межах якого особа може звернутись до суду про захист свого цивільного права або інтересу) встановлена ст.257 ЦК. Застосовується вона лише за заявою сторони у спорі (ст.267 ЦК).

Перебіг позовної давності для пред'явлення позову про стягнення кредитних коштів з ОСОБА_3 і ПАП «Подільське» почався 17 жовтня 2005 року і закінчився 18 жовтня 2008 року.

Заперечуючи позов, відповідач ОСОБА_3 пояснила, що уклала договір кредиту на прохання голови ПАП «Подільське» ОСОБА_4, де працювала на посаді головного бухгалтера. Одержану суму кредиту внесла в касу ПАП, яке зобов'язалось погасити кредит. Проте, цього не сталось, а у зв'язку з тим, що позивач пропустив строк позовної давності, - просила в позові відмовити. З такою ж заявою звернувся до суду представник ПАП «Подільське».

За таких обставин суд обгрунтовано прийшов до висновку про наявність порушеного права позивача, але захисту воно не підлягає, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності. Причини пропуску строку, а це вчинення виконавчого напису та повернення його без виконання, судом визнані неповажними і такими, що не перешкоджали звернутись позивачу в суд з відповідним позовом у встановлені законом строки.

Доводи представника позивача про переривання строку позовної давності відповідачкою ОСОБА_3, яка 5 березня 2008 року сплатила 600 грн. в рахунок погашення боргу, підставно судом до уваги не взяті, оскільки не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Відповідач ОСОБА_3 пояснила, що ці 600 грн. були переведені з її рахунку без її згоди і відому, жодної заяви на перевід даних коштів вона не писала. Ці пояснення не спростовані представником позивача, а навпаки він визнав, що заяву на перевід коштів, яку він подав суду в підтвердження позовних вимог, ОСОБА_3 не підписувала.

За вказаних обставин не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги.

Рішення суду постановлено у відповідності до чинних норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 315 ЦПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Ощадбанку відхилити.

Рішення Борщівського районного суду від 20 травня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий - підпис Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Тернопільської області ОСОБА_5