Апеляційний суд Житомирської області
22 березня 2010 року
Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого ФрановськоїК.С.
суддів Широкової Л.В.
при секретарі судового
засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Баранівського районного суду від 08грудня 2009 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Барановської міської ради Житомирської області та ОСОБА_4 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 та виконавчого комітету Баранівської міської ради Житомирської області про визнання особи співвласником будинку, встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на спадкове майно та визнання частково недійсним свідоцтва про право власності,-
На обгрунтування доводів позивач зазначив, що вказаний будинок батьки ОСОБА_8 та ОСОБА_7 збудували в період шлюбу, а тому кожен з них на момент смерті мав право на половину будинку. Оскільки правовстановлюючі документи на будинок за життя батьків виготовлені не були, за його заявою свідоцтво про право власності на імя батька ОСОБА_8 було видано 24 липня 2009 року виконкомом Баранівської міськради.
Посилаючись на те, що після смерті 17 квітня 1998 року батька ОСОБА_6 він прийняв спадщину в порядку ст.549 ЦК ( в ред.1963р.) разом із матірю, як і після смерті матері, що померла 28 травня 2003 року, просив визнати за ним право власності на будинок №60 по вул.Гагаріна у м.Баранівці в порядку спадкування.
ОСОБА_4 пред явив зустрічний позов, який у подальшому уточнив, просив визнати, що його мати ОСОБА_7 за життя володіла ? будинку №60 по вул.Гагаріна у м.Баранівці, визнати частково недійсним свідоцтво про право власності, видане виконкомом Баранівської міськради 3 серпня 2009 року на імя ОСОБА_8 і визнати, що власниками будинку № 60 по вул.Гагаріна у м.Баранівці за життя у рівних частках були ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , і що після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина лише на половину вказаного будинку, визнати, що після смерті ОСОБА_8, ОСОБА_7 прийняла спадщину у ? будинку; встановити факт прийняття ним спадщини після смерті батька у ? будинку, а після смерті матері - у 3/4 будинку та визнати право власності на цілий будинок в порядку спадкування.
Рішенням Баранівського районного суду від 8 грудня 2009 року у позові ОСОБА_9 до ОСОБА_4 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно відмовити за безпідставністю.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на спадкове майно та визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок задоволено. Встановлено, що ОСОБА_7 при житті була співвласником будинку № 60 по вул.Гагаріна у м.Баранівці і мала право на ? цього будинку. Визнано частково недійсним свідоцтво про право власності на будинок № 60 по вулиці Гагаріна у м.Баранівці, видане виконкомом Баранівської міської ради 3 серпня 2009 року на імя ОСОБА_8, та встановлено, що власниками будинку були ОСОБА_8 та ОСОБА_7 по ? кожний. Встановлено факт прийняття ОСОБА_7 та ОСОБА_4спадщини після смерті ОСОБА_8 на ? будинку № 60 по вул. Гагаріна у м.Баранівці. Встановлено факт прийняття ОСОБА_4 спадщини після смерті ОСОБА_7 у ? жилого будинку № 60 по вул. Гагаріна в м.Баранівці за заповітом.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на весь будинок з надвірними будівлями за № 60 по вул.Гагаріна в м.Баранівці вартістю 20783 грн. з внесенням відповідних змін до державного реєстру нерухомого майна. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 понесені судові витрати 327 грн.83 коп.

У апеляційній скарзі ОСОБА_5 порушує питання про скасування рішення з направленням справи на новий розгляд з підстав порушення норм матеріального і процесуального права.На думку ОСОБА_5 суд прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_4, оскільки він хоча і був прописаний у будинку батьків, фактично там не проживав. Крім того, вказує ОСОБА_5, суд не мав підстав для визнання спірного будинку власністю ОСОБА_4 Вважає, що суд безпідставно відмовив йому у позові.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та в межах позовних' вимог, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, рішення - скасуванню з ухваленням нового про відмову у позовах з таких підстав.

Суд встановив, що рішенням Баранівської селищної ради від 24 березня 1969 року ОСОБА_8 було надано дозвіл на забудову земельної ділянки площею 0,10 га по вул. Гагаріна, 52-а ( після зміни нумерації -ділянка рахується за № 60). Будинок був збудований, проте в експлуатацію не зданий і на момент смерті забудовника ОСОБА_6 його правова реєстрація здійснена не була. Дружина забудовника ОСОБА_7, яка померла 28 травня 2003 року питання про правову реєстрацію будинку теж не порушувала .

Звертаючись до суду з позовами, ОСОБА_5 та ОСОБА_4, просили визнати за ними право власності на будинок в порядку спадкування після смерті батьків з викладених у позовних заявах підстав.

Вирішуючи спір і задовольняючи вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_6 за життя був власником спірного будинку, а його дружина ОСОБА_7, в порядку ст.22 КпШС України набула права спільної сумісної власності на цей будинок, у звязку з чим із смертю ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відкрилась спадщина на спірний будинок.

З таким висновком погодитись не може колегія суддів апеляційного суду, виходячи з наступного.

Правовідносини, що виникли, врегульовані Цивільним Кодексом в редакції 1963

року.

За чинним законодавством під спадкуванням мається на увазі перехід майнових і деяких особистих немайнових прав та обовязків фізичної особи, яка померла ( спадкодавця) до інших осіб - його спадкоємців. Спадщиною є сукупність цих прав і обовязків.

Ухвалюючи рішення у даній справ, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що спірний будинок по вул.Гагаріна №60 у м.Баранівці входить до спадщини (спадкової маси).

До такого висновку суд прийшов з порушенням норм матеріального права.

Як встановлено, ОСОБА_6 одержав дозвіл на забудову будинку 24 березня 1969 року ( а.с.10-11).

Відповідно до чинного на той час Указу ПВР СРСР від 26 серпня 1948 року « Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних жилих будинків» право забудови втратило силу. В Постанові ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року « Про порядок застосування Указу ПВР СРСР від 26.08.48р.» прямо вказано, що збудовані громадянами на відведених їм земельних ділянках будинки є їх особистою власністю і що закінчений будівництвом дім забудовник міг експлуатувати тільки після прийняття та введення його в експлуатацію та здійснення правової реєстрації у виконкомі

Згідно з Інструкцією „ Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої МКГ У PCP 31 січня 1966 року за погодженням з Верховним Судом УРСР, будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію. За пунктом 7 Інструкції реєстрація проводиться на підставі документів, що встановлюють право власності ( правовстановлюючих документів згідно з додатком №1.

Пункт 10 Інструкції передбачав, що при відсутності правовстановлюючих документів заінтересована особа мала право звернутися до виконкому з заявою про оформлення права власності на будинок та видачу свідоцтва про це.

У випадку, коли втрачені основні правовстановлюючі документи на будівлю, і документи, що опосередковано підтверджують це право, або коли збереглись документи , які лише опосередковано підтверджують це право, але вони викликають сумнів у органів державної реєстрації будівель, яким вони пред»явлені, законодавством передбачено право звернення до суду з заявою про встановлення факту володіння будинком на праві приватної власності.

Оскільки спірний будинок не був зданий в експлуатацію і свідоцтво про його реєстрацію видано не було, а позивачі питання про встановлення факту володіння цим будинком спадкодавцем за життя не порушували, то підстав для визнання його таким, що належав спадкодавцям, і, відповідно, є спадковим майном, - немає.

Видане 3 серпня 2009 року виконкомом Баранівської міськради свідоцтво про право власності ОСОБА_6 не може бути підставою для задоволення вимог ОСОБА_4, оскільки правовстановлюючий документ виданий після смерті особи, тобто, після припинення цивільної правоздатності, тому в силу закону є нікчемним.

Відтак, ухвалене судом першої інстанції за позовом ОСОБА_4 рішення і

підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у позові за безпідставністю.

Оскільки у позові ОСОБА_5 відмовлено з інших правових підстав,-за недоведеністю вимог, то і у цій частині рішення має бути скасованим з відмовою у позові за безпідставністю.

Керуючись ст.303,304,307,309,313,314,316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Баранівського районного суду від 8 грудня 2009 року, - скасувати,

ухваливши нове, яким у позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та Баранівської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 і ОСОБА_7 на жилий будинок №60 по вул.Гагаріна у м. Баранівці та визнання права власності нацей будинок, та у зустрічному позові ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , виконкому Баранівської міської ради про визнання за ОСОБА_7 права спільної сумісної власності на 1/2 будинку № 60 по вул.Гагаріна у м.Баранівці, встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_6 на ? будинку № 60 по вул.Гагаріна у м.Баранівці, про встановлення факту' прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_6 на 14, а після смерті ОСОБА_7 Іванівни- на ? будинку №60 по вул.Гагаріна у м.Баранівці, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності, виданого 3 серпня 2009 року виконкомом Баранівської міської ради та встановлення, що власниками будинку № 60 по вул.Гагаріна у м.Баранівці є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по ? кожний, визнання права власності на весь жилий будинок № 60 по вул.Гагаріна у м.Баранівці з надвірними будівлями вартістю 20783 грн. з унесенням відповідних змін до державного реєстру нерухомого майна, -відмовити за безпідставністю вимог.

Рішення може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним чинності.