Справа №2-32/2010 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2010 року. Ватутінський міський суд Черкаської області

в складі: головуючого Здоровила В.А.

при секретарі Мельник С.В.

розглянувши під час попереднього судового засідання в залі суду м.Ватутіне справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Ватутінська міська Рада про визнання права власності на будинковолодіння за набувальною давністю

встановив:

позивачка доповнила свої позовні вимоги і просить суд визнати за нею право власності на будинковолодіння, а саме 15% залишку житлового будинку, літню кухню «Б», погріб «П», убиральню «У» та огорожу №1 та сарай прибудову «б» які розташовані на земельній ділянці за адресою: м.Ватутіне, Черкаської області, вул.Островського,43 за набувальною давністю посилаючись на те, що 17 квітня 1992 року помер її батько ОСОБА_4 і після його смерті відкрилась спадщина у вигляді будинковолодіння за адресою: м.Ватутіне, Черкаської області, вул.Островського,43, що складалося із житлового будинку житловою площею 17,1 м.2, веранди, літньої кухні, погрібу, вбиральні та самочинно збудованого сараю-прибудови розташованих на земельній ділянці площею 600 м.2, наданій батькові під забудову на підставі договору про виділення земельної ділянки для будівництва будинку, посвідченого Звенигородською державною нотаріальною конторою 23 лютого 1965 року за реєстром №727 та відповідно зареєстрованого в бюро технічної інвентарізації. Спадщину після смерті її батька прийняли в рівних частинах вона та її рідні брати ОСОБА_2, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом від 14 серпня 1993 року, яке було зареєстроване відповідно в бюро технічної інвентаризації за №1838. Після смерті батька з квітня 1992 року і по даний час будинковолодінням та земельною ділянкою фактино користується тільки вона сама. 09 серпня 1994 року помер її брат ОСОБА_2, а 23 серпня 1995 року помер її брат ОСОБА_5 і спадщина після їх смерті не прийнята ніким. А 17 березня 2009 року її брати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 склали та нотаріально посвідчили заяви про те, що вони не мають претензій до спадщини, що відкрилася після смерті їх братів ОСОБА_2 та ОСОБА_5 і не заперечують, щоб свідоцтво про право на спадщину було видане на її імя.

Після смерті батька її брати також не наполягали на отриманні спадщини. Оформлення спадщини після смерті батька на неї та її братів відбулося саме по її ініціативі, що в подальшому призвело до невизначеності в правовому положені будинковолодіння. Фактично користується будинковолодінням вона одна, але отримати документи на перебудову прийшовшого в непридатність житлового будинку та оформити право користування земельною ділянкою вона не може, оскільки формально право власності на будинковолодіння належить їй та її братам. Перевести на неї право власності в порядку договору купівлі-продажу чи дарування також неможливо, оскільки сам житловий будинок прийшов в непридатність і від нього залишився лише фундамент. А тому за таких обставин вона і змушена була звернутися до суду з даним позовом. А також просить суд розглянути дану справу під час попереднього судового засідання.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позовні вимоги позивачки визнали повністю і просять суд їх задовільнити, оскільки зазначені позивачкою факти дійсно мають місце. І просять суд розглянути дану справу під час попереднього судового засідання.

Представник третьої особи в судове засіддання не зявився, подав до суду заяву в якій позовні вимоги позивачки визнає та не заперечує проти заявленого позову і просить суд розглянути справу без участі представника Ватутінської міської Ради.

А тому за таких обставин суд вважає за можливе розглянути дану справу під час попереднього судового засідання.

Заслухавши позивачку, відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та вивчивши матеріали справи суд вважає, що доповнені позовні вимоги позивачки є законними та обґрунтованими і підтверджуються відповідними доказами.

В судовому засіданні було встановлено, що дійсно 17 квітня 1992 року помер батько позивачки ОСОБА_4 і після його смерті відкрилась спадщина у вигляді будинковолодіння за адресою: м.Ватутіне, Черкаської області, вул.Островського,43, що складалося із житлового будинку житловою площею 17,1 м.2, веранди, літньої кухні, погрібу, вбиральні та сараю-прибудови розташованих на земельній ділянці площею 600 м.2, наданій батькові позивачки під забудову на підставі договору про виділення земельної ділянки для будівництва будинку, посвідченого Звенигородською державною нотаріальною конторою 23 лютого 1965 року за реєстром №727 та відповідно зареєстрованого в бюро технічної інвентарізації. Спадщину після смерті її батька прийняли в рівних частинах позивачка та її рідні брати ОСОБА_2, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом від 14 серпня 1993 року, яке було зареєстроване відповідно в бюро технічної інвентаризації за №1838 (а.с.5). 09 серпня 1994 року помер брат позивачки ОСОБА_2, що стверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.7), а 23 серпня 1995 року помер брат позивачки ОСОБА_5, що стверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8) і спадщина після їх смерті на даний час не прийнята ніким. 17 березня 2009 року брати позивачки ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які є відповідачами по справі склали та нотаріально посвідчили свої заяви про те, що вони не мають претензій до спадщини, що відкрилася після смерті їх братів ОСОБА_2 та ОСОБА_5 і не заперечують, щоб свідоцтво про право на спадщину було видане на імя позивачки (а.с.9-10).

Після смерті батька позивачки її брати не наполягали на отриманні спадщини. Оформлення спадщини на неї та її братів відбулося саме по ініціативі позивачки, що в подальшому призвело до невизначеності в правовому положені будинковолодіння. Фактично з квітня місяця 1992 року користується будинковолодінням позивачка одна, що також підтвердили в судовому засіданні відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, але отримати документи на перебудову прийшовшого в непридатність житлового будинку та оформити право користування земельною ділянкою вона не може, оскільки формально право власності на будинковолодіння належить їй та її братам. Перевести на позивачку право власності в порядку договору купівлі-продажу чи дарування також неможливо, оскільки сам житловий будинок прийшов в непридатність і від нього залишився лише фундамент, що стверджується копією довідки бюро технічної інвентаризації від 10 грудня 2009 року (а.с.11).

Відповідно до ст..344 ч.1, 4 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно /набувальна давність/. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

А тому враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе визнати за нею право власності на будинковолодіння, а саме 15% залишку житлового будинку, літню кухню «Б», погріб «П», убиральню «У», огорожу №1 та сарай прибудову «б», які розташовані на земельній ділянці за адресою: м.Ватутіне, Черкаської області, вул.Островського,43 за набувальною давністю.

На підставі наведеного та ст..344 ч.1, 4 ЦК України та керуючись ст..ст.10, 60, 130, 212, 213, 214, 215 ЦПК України суд -

вирішив:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Ватутінська міська Рада про визнання права власності на будинковолодіння за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинковолодіння, а саме 15% залишку житлового будинку, літню кухню «Б», погріб «П», убиральню «У» , огорожу №1 та сарай прибудову «б», які розташовані на земельній ділянці за адресою: м.Ватутіне, Черкаської області, вул.Островського,43 за набувальною давністю.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана до апеляційного суду Черкаської області через Ватутінський міський суд Черкаської області на протязі десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Черкаської області через Ватутінський міський суд Черкаської області на протязі двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий В.А Здоровило