Справа № 2-641 /2010 р.
Іменем України
17 травня 2009 року Ленінський районний суд м.Миколаєва
у складі: головуючою судді Богатирчук Г .А.
при секретарі Швець М.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтво
про право власності за законом частково та надання додаткового строку для подачі заяви до
нотаріальної контори.
В серпні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 ,
мотивуючи свої вимоги зим. що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся - ОСОБА_3 , після її
смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 . Ще за
життя вона склала заповіт, відповідно якого. 1/ 3 частину вказаної квартири заповіла йому
ОСОБА_1 та 2 /3 частини синові ОСОБА_2 . В установлений законом строк
ОСОБА_2 звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та отримав Свідоцтво
про право власності па всю квартиру АДРЕСА_1 . Позивач на час
смерті бабусі ОСОБА_3 проходив строкова службу і про існування заповіту дізнався лише у
2009 році. В зв`язку з викладеним пропустив строк звернення з заявою про прийняття спадщини.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просив визнати свідоцтво про право на
спадщину за законом на ім`я ОСОБА_2 частково недійсним, а саме в частині
1/3 частини квартири та надання йому ОСОБА_1 додаткового строку для подачі заяви до
нотаріальної контори для прийняття спадщини.
В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав.
Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та вказав на те. що сам не знав про
існування заповіту. З заявою про прийняття спадщини до нотаріальною контори звернувся через рік
після смерті матері, але спадщину прийняв фактично, оскільки проживав за був зареєстрований з
нею за однією адресою. Тому 2/3 частки спадщини успадкував за заповітом, а 1 /3 за законом.
Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.
09.08.2001 року ОСОБА_3 відносно квартири, що належить їй на праві
власності склала розпорядження на випадок своєї смерті, згідно якого заповіла 1/ 3 частину вказаної
квартири онуку- ОСОБА_1 та 2/3 частини синові ОСОБА_2 ,(заповіт від 09.08.2001 за
р.№ 3580).
ОСОБА_4 свідоцтва про смерть ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а /з 4887). після її смерті
відкрилася спадщина, що складається із квартири АДРЕСА_1 , яка
належала їй на підставі свідоцтва про право власності від 10.03.1992 року.
Відповідач ОСОБА_2 являється сином померлої, тобто в силу ст. 1261 ЦК України є
спадкоємцем першої черги.
Понад встановлений законом строк відповідач через довірену по справі особу -
ОСОБА_5 подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, що залишилася після смерті
матері, в якій вказав, що померла у шлюбі не перебувала, місце перебування спадкоємця за
заповітом ОСОБА_1 йому не відомо, а також те, що він фактично спадщину прийняв.
Нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 971/2002 та ОСОБА_2 було видане
Свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом від 27.05.2009 року, а саме на 2/3 частини
квартири АДРЕСА_1 за свідоцтво про право на спадщину за
законом від 27.05.2009 року на 1/3 частину цієї ж квартири.
ОСОБА_2 розпорядився своїм спадковим майном, а саме продав зазначену квартиру
ОСОБА_6 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 16.06.2009 року, а також
довідкою МБТІ від 07.05.2010 року.
ОСОБА_2 доводиться померлій онуком та являється спадкоємцем за заповітом на 1/3
частини квартири, але на час смерті бабусі ОСОБА_3 разом з нені не проживав і не був
зареєстрований за місцем її проживання.
В силу ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час
відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори
заяву про прийняття спадщини протягом 6 місяців з часу відкриття спадщини.
Виходячи з викладеного, позивач після смерті бабусі, тобто з 18.01.2001 року мав право
протягом 6-ти місяців потати заяву то Державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за місцем її відкриття. Як встановлено у судовому засіданні позивач. ОСОБА_1 з заявою до
державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті бабусі в установлений
законом термін не звертався. -
Відповідно до вимог ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку встановленого
ст. 1270 цього Кодексу не подав заяву про прийняття спадщини він вважається таким, що не
Частина 3 ст. 1272 ЦК України передбачає можливість звернення спадкоємців, які
пропустили строк для прийняття спадщини з позовом про визначення їм додаткового строку для
прийняття спадщини, достатнього для подання такої заяви, якщо строк пропущений з поважної
Позивач на підтвердження своїх позовних вимог послався на ту обставину, що перебував на строковій військовій службі та не знав про існування заповіту.
Із довідки військової частини № 3039 від 03.08.2009 року вбачається, що ОСОБА_1 ,
дійсно перебував на військовій службі з 22.06.2001 року по 19.10.2002 року, тобто був
демобілізований ще у 2002 році.
З викладеного слідує, що після смерті бабусі спадкоємець мав можливість дізнатися про
існування заповіту, перевірити його наявність задовго до 2009 року та подати заяву про
прийняття спадщини або заяву до суду про визнання пропущеного строку для прийняття спадщини з поважної причини та встановлення додаткового строку для подачі заяви. Його доводи позивача щодо пропуску строку для прийняття спадщини, протягом 8-ми років не є переконливими, а тому суд не може взяти їх до у ваги.
Неповідомлення відповідачем державну нотаріальну контору про місце надходження іншого
спадкоємця за заповітом, не є його обов`язком і не позбавляло права позивача на звернення з заявою про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори. Отже, у суду відсутні будь-які
підстави для визнання пропуску позивачем строку для звернення з заявою про прийняття спадщини
з поважних причин та визначення йому додаткового строку.
Зі змісту ст.. 1301 ЦК України вбачається, що Свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках встановлених законом та зазначених в статтях 1224 та 1237 ЦК України.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є сином померлої, тобто спадкоємцем першої черги. Інші спадкоємці першої черги відсутні. Отже, він мав право на спадкування за законом на усе майно належне померлій та не охоплене заповітом або не прийняте спадкоємцями за заповітом (ст.1223 ЦК України).
В зв`язку з викладеним, суд не вбачає підстав для задоволення вимог
ОСОБА_2 щодо визнання недійсним Свідоцтва про право власності на спадщину за законом, та встановлення додаткового строку тля прийняття спадщини, а тому приходить то висновку про
необхідність відмови і в задоволенні цієї вимоги.
11а підставі викладеного та керуючись ст.. ст. 10. .34. 60. 62. 2 12-2 14 ЦПК України, суд
Відмовити у позові ОСОБА_2 про визнання частково недійсним
свідоцтва про право власності за заповітом на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 та надання палаткового строку для подачі заяви до нотконтори.
Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд Миколаївської області через Ленінський районний суд м.Миколаєва шляхом подачі в 10-ти денний строк, з моменту оголошення рішення апеляційної скарги чи шляхом подачі в 10-ти денний строк з моменту постановлення рішення заяви про апеляційне оскарження та подачі, після цього на протязі 20-ти днів апеляційній скарги.
Суддя: