Справа № 2-141/10
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2010 року

в складі: головуючого Чемолосової С. П.

при секретарі: Імановій В.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гуляйполе справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: виконавчий комітет Гуляйпільської міської ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою-

В С Т А Н О В И В:

18 грудня 2009 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: виконавчий комітет Гуляйпільської міської ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, у зв'язку з тим, що позивачка проживає у власному житловому будинку № 55/1, що розташований по вул. Петровського в м. Гуляйполе Запорізької області, що підтверджується договором дарування житлового будинку № 4623 від 01.07.1982 року, який розташований на її земельній ділянці площею 0,025 га (державний акт на право приватної власності на землю ІV 000286 від 06 лютого 2003 року). Як зазначила в позові позивачка, по сусідству з нею, у житловому будинку № 55/2 по вул. Петровського, проживають відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3. В другій половині жовтня місяця 2009 року без її згоди відповідачі на відстані близько 10 см від вікна її житлової кімнати встановили шиферний паркан висотою вище 2 метрів, в порушення п. 2.19 ДБН 79-92 Житлові будинки для індивідуальних забудовників України, де зазначено, розміщення та орієнтація житлових будинків на ділянках має забезпечувати інсоляцію житлових кімнат та територій на менше 2,5 год. в день на період 22 березня до 22 вересня. Необхідною інсоляцією мають бути забезпечені не менше ніж одна кімната одно-дво- кімнатних квартирах та не менше 2 кімнат в квартирах більшим за складом. Затінення її земельної ділянки не продувним парканом унеможливлює вирощування культурних рослин на території садиби через підвищену вологість (згідно СНІП 30-02-97 п. 6.2 * індивідуальні садові ділянки повинні бути огороджені. Огородження з метою мінімального затінення території сусідніх ділянок повинні бути сітчані або решітчані висотою 1,5 м). З даного приводу, як вказала позивачка, 23.10.2009 року вона звернулася до Гуляйпільської міської ради зі скаргою. 27.10.2009 року виконавчим комітетом Гуляйпільської міської ради було складено акт щодо обстеження домоволодіння позивачки, на якій була присутня комісія. В результаті обстеження було виявлено, що відповідачі дійсно без згоди позивачки встановили шиферний паркан висотою вище 2 м, який зміщений на 60 см в бік позивачки, що не відповідає розмірам, вказаним в державному акті. В результаті встановлення даного паркану втратилася відстань від господарчої будівлі позивачки до межової огорожі, які згідно документів БТІ повинна становити 1м, а на момент обстеження становить 0,55 м. Також комісією було встановлено, що зі сторони вулиці, де проходить межа, відповідачами встановлено кам'яний паркан висотою вище 2 м, що також сприяє скупченню вологи та сирістю з обох сторін будинку. В результаті обстеження її домоволодіння комісією, відповідачам було запропоновано: - привести у відповідність межі земельних ділянок шляхом перенесення огорожі відповідно до державного акту на право приватної власності на земельну ділянку; встановлення паркану відповідачів повинно бути проведено за згоди сусідів у відповідність до ДБН 79-92 Житлові будинки для індивідуальних забудовників України та погоджено з відповідними інстанціями; кам'яний паркан висотою більше 2 м, що спричиняє скупчення вологи та сирість з обох сторін будинку, у місячний термін переобладнати таким чином, щоб відновити продуктивність та інсоляцію території перед обома квартирами будинку. Як зазначила позивачка, з моменту обстеження її домоволодіння та до теперішнього часу відповідачами не було виконано жодної вказівки виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради, тому позивачка усунути перешкоди у користуванні її земельною ділянкою шляхом зобов'язання відповідачів знести шиферний паркан, що розташований на відстані 3,5 м від веранди її домоволодіння та до кінця її земельної ділянки із тильного боку земельної ділянки включно, та кам'яний паркан, що розташований на межі домоволодінь позивачки та відповідачів з боку вул. Петровського в м. Гуляйполе .

В судовому засіданні сторони та їх представники прохають суд визнати та затвердити мирову угоду, укладену між ними, згідно якої відповідачі знімуть нижню частину шиферного паркану, розташованого між земельними ділянками позивача та відповідачів з тильної сторони домоволодінь відстанню 8,94 м. Крім цього сторони домовляються про сумісне встановлення ринви для стоку води з фронтального боку домоволодінь. Наступним пунктом мирової угоди є те, що позивач зобов'язується встановити ринву для стоку води з боку господарських побудов позивача. Крім цього сторони домовились, що з часу підписання та затвердження цієї мирової угоди вони не мають одна до одної претензій щодо всіх парканів домоволодінь, меж земельних ділянок, господарських побудов, а також всі витрати, понесені ними під час розгляду справи, кожна сторона бере на себе. Крім цього сторони прохають провадження по справі закрити в зв'язку з затвердженням та визнанням мирової угоди, та стверджують, що в разі невиконання ними умов мирової угоди, мирова угода підлягає примусовому виконанню в порядку виконавчого провадження. Зміст ч.3 ст.206 ЦПК України їм роз'яснений і зрозумілий, щодо неможливості повторного звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Суд, вислухавши доводи сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що укладена між сторонами мирова угода підлягає визнанню, так як не порушує законних прав і інтересів сторін. При цьому відповідачі знімуть нижню частину шиферного паркану, розташованого між земельними ділянками позивача та відповідачів з тильної сторони домоволодінь відстанню 8,94 м; сторони домовляться про сумісне встановлення ринви для стоку води з фронтального боку домоволодінь; позивач зобов'язаний встановити ринву для стоку води з боку господарських побудов позивача; сторони домовились, що з часу підписання та затвердження цієї мирової угоди вони не мають одна до одної претензій щодо всіх парканів домоволодінь, меж земельних ділянок, господарських побудов, а також всі витрати, понесені ними під час розгляду справи, кожна сторона бере на себе; наслідки укладення мирової угоди та визнання її судом, а також вимоги ст.ст. 175, 205, 206 ЦПК України сторонам відомі, тому провадження по справі необхідно закрити.

Керуючись ст. ст. 175, 205 ч.1 п. 4, 206 ч.3 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

Провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: виконавчий комітет Гуляйпільської міської ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою закрити в зв'язку з визнанням судом укладеної мирової угоди, згідно якої відповідачі знімуть нижню частину шиферного паркану, розташованого між земельними ділянками позивача та відповідачів з тильної сторони домоволодінь відстанню 8,94 м; сторони домовляться про сумісне встановлення ринви для стоку води з фронтального боку домоволодінь; позивач зобов'язаний встановити ринву для стоку води з боку господарських побудов позивача; сторони домовились, що з часу підписання та затвердження цієї мирової угоди вони не мають одна до одної претензій щодо всіх парканів домоволодінь, меж земельних ділянок, господарських побудов, а також всі витрати, понесені ними під час розгляду справи, кожна сторона бере на себе.

На ухвалу може бути подана апеляція до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження ухвали суду протягом 5 днів з дня її проголошення, а апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом 10 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: ОСОБА_4