Миколаївський районний суд Львівської області
Справа №2-498/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2010 року Миколаївський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Павліва В.Р.

при секретарі Кочірко Л.В.

з участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОКЗ «Психіатрична лікарня Миколаївського району Львівської області» про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

встановив:

26.01.2010 року, позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОКЗ «Психіатрична лікарня Миколаївського району Львівської області» про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу.

28.09.2010 року, позивач подала уточнюючу позовну заяву, в якій збільшила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача матеріальну та моральну шкоду.

Позов мотивує, тим що 24.12.2009 р. адміністрація ОКЗ «Психіатрична лікарня Миколаївського району наказом № 148 звільнила її з роботи відповідно до п. 3 ст. 40 Кодексу законів про працю України - за систематичні невиконання без поважних причин обов'язків (за порушення санітарно-епідеміологічних вимог, враховуючи попереднє дисциплінарне покарання від 03.04.2009р.) покладених на неї трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку незаконно.

ОСОБА_1 вважає своє звільнення незаконним, оскільки таке було проведено без додержання вимог ст. 43 Конституції України - Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Ввідповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувались заходи дисциплінарного стягнення, а тому при звільненні працівника з підстав, передбачених цією нормою закону, організація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання обов'язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення та коли.

Із копії наказу №148 від 24 грудня 2009 р., слідує, що Позивача звільнено з роботи за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку. Відповідач ОКЗ «Психіатрична лікарня Миколаївського району Львівської області» обмежився лише загальним посиланням на систематичне невиконання без поважних причин посадових обов'язків та не врахував положення ч. 3 ст. 149 КЗпП України, згідно з яким при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника на протязі 21 року безперервного стажу в ОКЗ «Психіатрична лікарня» Миколаївського району.

Також Позивач покликається на розяснення Пленуму Верховного Суду України, де у п.22 постанови від 6 листопада 1992 р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, необхідно з'ясувати, в чому конкретно виявилося порушення, яке стало приводом до звільнення; чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 3 ст. 40 КЗпП; чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачених статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень, оскільки тільки правомірно накладені стягнення можуть ураховуватись і бути підставою для звільнення працівника за п. 3 ст. 40 КЗпП України, Відповідач, повинен був з'ясувати, систематичне невиконання яких саме трудових обов'язків позивачем передувало його звільненню.

Також зазначила, що будь-яких порушень трудової дисципліни з її боку не було, а оголошення їй догани не має законного підґрунтя і є наслідком неприязних стосунків, що склалися між нею та безпосереднім її керівництвом.

Дисциплінарне покарання - догану від 03.04.2009 р. вона оскаржила в суді. Рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 29.06.2010 р. наказ № 30 ОКЗ «Психіатрична лікарня Миколаївського району» в частині накладення на неї дисциплінарного стягнення визнаний нікчемним. На цій підставі дисциплінарне покарання від 24.12.2009 р. є єдиним за всі 27 років трудової діяльності позивачки. А тому нею не допущено систематичних порушень трудової дисципліни і наказ № 148 від 24.12.2009р. про її звільнення є необгрунтованим і безпідставним.

Відтак вважає, що у її діях не вбачається порушень ч. 3 ст. 40 КЗпП України других порушень згідно ст. 40 КЗпП України вона не має. Законних підстав на звільнення ОСОБА_1 з роботи адміністрація ОКЗ «Психіатрична лікарня Миколаївського району» не має.

Крім того, внаслідок неправомірних дій відповідача вважає, що їй було завдано матеріальну шкоду, на загальну суму - 16021,26 грн. (шістнадцять тисяч двадцять одна гривня 26 коп.), з яких 12556 грн. кошти не отримані за вимушений прогул, 3465 грн. 30% надбавки за вислугу років, 167.10 грн. сума індексу інфляції на заборгованість по заробітній платі за 9-ть місяців, 6977 грн. витрати на правову допомогу.

Також зазначає у позові про те, що внаслідок неправомірних дій відповідача, їй було завдано і моральну шкоду, яку вона оцінює в 10000 гривень.

В обґрунтування якої посилається на те, що згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків та вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. А саме, те що в період з початку до кінця 2009 року тобто, до моменту незаконного звільнення вона піддавалась постійному гонінню зі сторони адміністрації ОКЗ «Психіатрична лікарня» Миколаївського району. Внаслідок постійних моральних страждань, в зазначений період, вона перенесла хворобу (порушення менструального циклу МЕТРОРАГІЯ, маткові кровотечі, що повторювались через нерегулярні проміжки часу, які спостерігались після нервових стресів на роботі.

В зв'язку з різкою нехваткою коштів після незаконного звільнення, на проживання, вона більше не змогла утримувати хвору паралізовану після інсульту матір, яка проживала з нею та була змушена відправити її до сестри. У зв'язку з чим, погіршились стосунки з матір'ю та сестрою. Те, що її донька закінчила медичний коледж у м.Львові, внаслідок тяжкого фінансового стану її сім'ї вона з чоловіком не змогли у повному обсязі оплатити «випускний вечір», присвячений закінченню коледжу, та зробити подарунки вчителям, які вчили їхню доньку. Внаслідок чого погіршились стосунки з донькою. Втратила можливість допомагати безробітному сину та двом малолітнім внукам, в наслідок чого були втрачені нормальні життєві зв'язки, погіршились стосунки с сином, та невісткою. Що стало для неї, ще однією душевною травмою.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 уточнені та збільшені позовні вимоги підтримали повністю, просили задовольнити в повному обсязі. Дали пояснення аналогічні змісту позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, подав суду клопотання у якому просив у черговий раз перенести розгляд справи до вирішення справи Верховним судом України за касаційною скаргою ОКЗ «Психіатрична лікарня Миколаївського району Львівської області» на рішення апеляційного суду Львівської області від 29.06.2010 року, про скасування рішення Миколаївського районного суду Львівської області та визнання незаконним наказу № 30 від 03.04.2009 року, в частині накладення дисциплінарного стягнення -догани щодо ОСОБА_1 та скасування його в цій частині. Відтак суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про день та час судового розгляду і в черговий раз без поважних причин не з'явився в судове засідання, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувались заходи дисциплінарного стягнення.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 29 червня 2010 року, у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 21 січня 2010 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до обласного комунального закладу «Психіатрична лікарня Миколаївського району» про визнання незаконним рішення по трудових спорах від 30.04.2009 р., наказу № 30 від 03.04.2009р. про накладення дисциплінарного стягнення, стягнення моральної шкоди, задоволено частково, а саме: «Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 21 січня 2010р. в частині відмови в задоволенні позову про визнання незаконним наказу № 30 від 03.04.2009р. про накладення дисциплінарного стягнення -скасувати, ухвалити нове, яким визнати незаконним наказ № 30 від 03.04.2009р. в частині накладення дисциплінарного стягнення - догани щодо ОСОБА_1 та скасувати його в цій частині, (а.с. 49-50).

Підставою для звільнення ОСОБА_1 згідно наказу №148 від 24 грудня 2009 р., є систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку. Однак у зв'язку із визнанням апеляційним судом Львівської області незаконним наказу № 30 від 03.04.2009р. в частині накладення дисциплінарного стягнення - догани щодо ОСОБА_1 та скасувати його в цій частині відсутня підстава для звільнення медичної сестри 4-го відділення ОСОБА_1 по п.3 ст.40 КЗпП України.

Таким чином, судом встановлено, що звільнення позивача проведено з порушенням вимог, ст. 40 п.3 КЗпП України, у зв'язку з чим проведене незаконно.

Згідно ст.235 КЗпП України, при звільненні працівника без законних підстав, він повинен бути поновлений на колишнє місце роботи.

Одночасно суд приймає рішення про стягнення на користь працівника середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Керуючись постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100. Середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю звільнення працівника з роботи.

Судом встановлено, що середня заробітна плата позивача за останні два місяці перед звільненням у 2009 р. складала 1387.40 грн. за жовтень + 1402.72 грн. за листопад = 2790.12 грн.

Відтак 2790,12грн. : 43 = 64.89грн.( обчислення середньоденної зарплати) 64.89грн. х 21,5 (днів) = 1395,14грн. (середня заробітна плата)

1395,14грн. х 9 (місяців) = 12556,26грн.(сума заборгованості середньомісячної заробітної плати).

При підрахунках стажу роботи медичних працівників для визначення права на надбавку за вислугу років в порядку передбаченому постановою Кабміну Міністрів України № 1418 від 29.12.2009р., яка набрала чинності 01.01.2010 року, зі змінами, внесеними постановою КМУ № 47 від 20.01.2010р., п.6. Надбавка за вислугу років у державному або комунальному закладі охорони здоров'я обчислюється виходячи з посадового окладу (з підвищеннями) працівника без урахування інших надбавок і доплат.

Згідно трудової книжки №БТ-3630131 від 28.03.1982 року, стаж ОСОБА_1 складає 28 років. (а.с.71).

Керуючись Наказом №308/519 року Міністерства Праці та Соціальної політики України та Міністерства охорони здоровя України 2.4.6. Інші підвищення посадових окладів (тарифних ставок) п. 2 Посадові оклади (тарифні ставки) за розрядами Єдиної тарифної сітки (1298-2002-п) визначаються шляхом множення окладу (ставки) працівника 1 тарифного розряду на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі, коли посадовий оклад (тарифна ставка) визначений у гривнях з копійками, цифри до 0,5 відкидаються, від 0,5 і вище - заокруглюються до однієї гривні.

Тарифний коефіцієнт окладу медичної сестри вищої кваліфікаційної категорії 1,82.

Оклад працівника вищої кваліфікації:

*з 10.01.2010 року- 555грн.;

*з 01.04.20010 року- 567грн.;

*з 01.07.20010 року-570грн.; Відтак:

1.555(сума окладу) х 1,82 (коефіцієнт за вищу категорію ) = 1010,1 х 25% = 253грн. (надбавка за шкідливі умови роботи). 1010,1грн. + 253грн. = 1263,1грн. (оклад). 1263,1 х 30% = 379грн. х 3 (місяця) = 1137грн. (30% надбавка за вислугу років в період часу з 01.01.2010 року до 01.04.2010року.)

2.567(сума окладу) х 1,82 (коефіцієнт) = 1031,94 х 25% = 258грн. (надбавка за шкідливі умови роботи). 1031,94грн. + 258грн. = 1289,94грн. (оклад).

1289,94 х 30% = 387грн. х 3 (місяця) = 1161грн. (30% надбавка за вислугу років в період часу з 01.04.2010 року до 01.07.2010року.)

3. 570(сума окладу) х 1,82 (коефіцієнт) = 1037,40 х 25% = 258грн. (надбавка за

шкідливі умови роботи). 1037,40 х 258грн. = 1295грн.

1295 х 30% = 389грн. х 3 (місяця) = 1167грн. (30% надбавка за вислугу років в період часу з 01.07.2010 року до 30.09.2010 року.)

4. 1137грн. + 1161грн.+ 1167грн. = 3465 грн. (30% надбавка за вислугу років в період

часу з 01.01.2010 року до 30.09.2010 року).

Відтак загальна сума заборгованості за час вимушеного прогулу становить: 12556,26 грн. + 3465 грн. = 16021,26 грн. (сума заборгованості заробітної плати за час вимушеного прогулу з 01.01.2010 року до 30.09.2010року), а також витрати на правову допомогу та юридичні послуги в розмірі 6977 грн. (шість тисяч дев'ятсот сімдесят сім ) гривен 00 коп., що підтвердженні квитанціями, (а.с. 73-75).

Що стосується позовних вимог про стягнення 10000 грн. моральної шкоди, суд вважає, що вказані вимоги слід задовольнити частково в сумі 5000 грн., оскільки позивачці нанесено моральну шкоду, яка полягає у її моральних стражданнях через порушення нормальних життєвих зв'язків, порушенням установленого способу життя.

У відповідності до ст.237-1 КЗпП України визначено, що відшкодування власником або уповноваженим органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя .

Згідно виписки із медичної карти ОСОБА_1, судом встановлено, що вона страждала захворюванням, порушенням менструальної функції «МЕТРОРАГІЯ» (а.с. 76), що виникла внаслідок перенесених моральних страждань та душевного хвилювання, спричинених незаконним звільненням та неприязними стосунками із керівництвом, що і стало причиною звільнення.

Також судом встановлено, що у наслідок незаконного звільнення у ОСОБА_1 порушився нормальний ритм та установлений спосіб життя, погіршились стосунки з дітьми. Зокрема те, що її донька закінчила медичний коледж у м.Львові, і у наслідок важкого фінансового стану її сім'ї вона з чоловіком не змогли у повному обсязі оплатити «випускний вечір». Втратила можливість допомагати безробітному сину та двом малолітнім внукам, в наслідок чого були втрачені нормальні життєві зв'язки, погіршились стосунки с сином, та невісткою. Що стало для неї, ще однією душевною травмою. Також вона не мала змоги утримувати хвору паралізовану після інсульту матір, яка проживала з нею та була змушена просити сестру щоб та доглядала матір, що стало причиною погіршення стосунків з матір'ю та сестрою.

Оскільки по трудових справах позивач звільнений від сплати держмита, воно підлягає стягненню з відповідача у сумі 147 грн. 27 коп., а також підлягає стягненню витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справив розмірі 120 грн.

Керуючись ст.ст.8,10,57,58,60,88,208,209,212,215 ЦПК України, ст.ст.40,42,43,49-2,233,234,235,421 Кодексу законів Про працю України,

вирішив: Позов задовольнити частково.

Визнати наказ № 148 від 24.12.2009 р. обласного комунального закладу «Психіатрична лікарня Миколаївського району» в частині звільнення з роботи ОСОБА_1 - незаконним.

Поновити ОСОБА_1 на посаді медсестри 4-го відділення ОКЗ «Психіатрична лікарня Миколаївського району», з 24.12.2009 року.

Стягнути з обласного комунального закладу «Психіатрична лікарня Миколаївського району» на користь ОСОБА_1: середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі - 12556,26грн. (дванадцять тисяч п'ятсот п'ятдесят шість грн. 26 коп.), суму втраченої 30% надбавки за вислугу років в розмірі - 3465 грн. (три тисячі чотириста шістдесят п'ять грн.), суму індексу інфляції на заборгованість по заробітній платі за 9 місяців, в сумі -167,10грн. (сто шістдесят сім грн. 10коп.); витрати на правову допомогу в сумі - 6977грн. (шість тисяч дев'ятсот сімдесят сім ) грн., та 5000 грн. (п'ять тисяч) грн. моральної шкоди, а всього 28165.36 грн. (двадцять вісім тисяч сто шістдесят п'ять) грн. 36 коп.

Стягнути з обласного комунального закладу «Психіатрична лікарня Миколаївського району» в доход держави 281 грн. судового збору, та 120 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

В частині поновлення на роботі ОСОБА_1 та стягнення в її користь середнього заробітку за один місяць, рішення підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

СУДДЯ В.Р.Павлів