Справа №2-29/10 21.10.2010 21.10.210 21.10.2010
Провадження №22ц-7059/10
Справа №22ц-7059/10 Суддя першої інстанції Царюк Л.М.
Категорія 32 Суддя-доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Козаченка В.І.,

суддів: Довжук Т.С., Мурлигіної О.Я.,

при секретарі судового засідання Голубкіної О.О.,

за участю: позивачки ОСОБА_2 та відповідачок ОСОБА_3 і ОСОБА_4,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 4 березня 2010 р. за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також зустрічним позовом ОСОБА_3 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дочки - ОСОБА_4 до ОСОБА_2 відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

6 липня 2009 р. ОСОБА_2 звернулась у суд з позовом до ОСОБА_3 та її дочки ОСОБА_4 про відшкодування 3649 грн. 73 коп. матеріальних збитків та витрат на лікування, 1500 грн. витрат на правову допомогу та 5000 грн. моральної шкоди.

Позивачка вказувала, що ранком 15 листопада 2008 р. на вигоні біля села М. Ларіно Жовтневого району між нею та відповідачками виникла сварка щодо черги випасу корів. Вияснення відносин переросло в бійку, в якій відповідачки били її палками по голові, чим спричинили струс головного мозку та забій м'яких тканин голови. Ці тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров'я, від яких вона з перервами лікувалась з 15 листопада 2008 р. по 19 лютого 2009 р.

Посилаючись на те, що внаслідок протиправних дій відповідачок їй завдано матеріальну та моральну шкоду, позивачка просила суд задовольнити її позовні вимоги в указаному розмірі.

28 вересня 2009 р. до суду із зустрічним позовом звернулась ОСОБА_3 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дочки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_2 про відшкодування 3005 грн. матеріальної та 8000 грн. моральної шкоди, спричинених їм у тій же бійці. Відповідачка посилалась на те, що позивачка заподіяла ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження, а їй - фізичну біль від чого вона тривалий час лікувалась.

Ухвалою місцевого суду від 28 вересня 2009 р. обидва позови обєднані в одне провадження.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 4 березня 2010 р. первісний позов задоволено частково, а в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено. З ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 357 грн. 03 коп. та моральної шкоди - 1500 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідачки, посилаючись на неповне зясування місцевим судом обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права, просили рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про повне задоволення позову.

Вислухавши суддю - доповідача, дослідивши надані сторонами докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частково задовольняючи первісний позов і відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що протиправними діями відповідачів позивачці завдана шкода, яка підлягає частковому відшкодуванню в межах підтвердженого. Водночас, відповідачі своїх вимог не довели.

Між тим, повністю погодитися з такими висновками місцевого суду не можна, оскільки він дійшов до них через неповне зясування деяких обставин, що мають значення для справи.

З матеріалів справи вбачається, що 15 листопада 2008 р. ОСОБА_3 та її неповнолітня дочка, ОСОБА_4, у бійці, яка виникла на ґрунті неприязних відносин, заподіяли ОСОБА_2 умисні легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоров'я та тривале лікування позивачки.

Хоча начальник Воскресенського ПОМ Жовтневого РВ УМВС в Миколаївській області і вбачав у діях учасників зазначеної бійки ознаки злочину, передбаченого ст. 125 КК України, але своєю постановою від 6 березня 2009 р. в порушенні кримінальної справи відмовив, оскільки, відповідно до ст. 27 КПК України, справи про такі злочини порушуються не інакше як за скаргою потерпілого, якому і належить в такому разі право підтримувати обвинувачення. В цих справах дізнання і досудове слідство не провадяться.

Таке звільнення від кримінальної відповідальності не позбавляє права потерпілого, а в даному випадку позивачки, на повне відшкодування завданої їй шкоди. Оскільки, за загальними правилами цивільного законодавства (ст. 1166 ЦК України) шкода, завдана потерпілому, підлягає відшкодуванню особою, яка цю шкоду спричинила. Тобто в даному випадку матірю і дочкою ОСОБА_4.

Однак, на момент скоєння вказаного ОСОБА_4 була неповнолітньою. Тому положеннями ст. 1179 ЦК України передбачено що неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

Роз'яснення такого ж змісту знайшли своє відображення в п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України ,,Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 р. (з наступними змінами).

Оскільки ОСОБА_4 не має постійної роботи та майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, то ця шкода відшкодовується її матірю, відповідачкою ОСОБА_3

Указані висновки місцевого про необхідність покладення на ОСОБА_3 відповідальності за спричинену позивачці шкоду суду ґрунтуються на належних та допустимих доказах. Зокрема:

- допитані в судовому засіданні місцевого суду свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтвердили конфлікт між сторонами через чергу випасу стада корів, а ОСОБА_11 те, що в цій сварці відповідачки били позивачку палками;

- з Медичних довідок Пересадівської дільничної лікарні та Жовтневої центральної районної лікарня видно, що ранком 15 листопада 2008 р. до ОСОБА_2 викликали швидку допомогу і в той же день вона була госпіталізована до вказаної лікарні де з перервами лікувалась з 15 листопада 2008 р. по 19 лютого 2009 р.;

- актом судово-медичного дослідження від 16 січня 2009 р. підтверджено заподіяння відповідачками ОСОБА_2 струсу головного мозку та забою м'яких тканин голови. Ці тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень і потягли короткочасний розлад її здоров'я;

- виходячи з витрачених позивачкою коштів на придбання ліків у період лікування з листопаду по грудень 2008 року, що підтверджено копіями фіскальних чеків на придбання ліків, місцевий суд правильно частково задовольнив вимоги ОСОБА_2 щодо відшкодування матеріальних збитків на суму 357 грн.03 коп.

В той же час, легкі тілесні ушкодження у вигляді подряпин верхніх кінцівок, що підтверджено актом судово-медичного дослідження від 21 листопада 2008 р., ОСОБА_4 заподіяла не позивачка, а інша особа. Оскільки сама відповідачка в судовому засіданні місцевого пояснила, що її била батогом не ОСОБА_2, а інша особа.

При обстеженні ОСОБА_3 тілесних ушкоджень у неї не виявлено (акт судово-медичного дослідження від 18 вересня 2009 р.). Належних та допустимих доказів про спричинення їй позивачкою побоїв вона суду не надала. А загострення її хронічних захворювань та стаціонарне лікування від них не знаходяться в прямому причинному звязку із указаними подіями.

Правильно встановивши такі обставини справи, суд першої інстанції обґрунтовано частково задовольнив первісний позов щодо матеріальної шкоди та інших витрат у вказаному розмірі та відмовив у задоволенні зустрічного позову.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України та розяснень, викладених в пунктах 1, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України ,,Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 2005 року № 4 (зі змінами та доповненнями) розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Однак, вірно встановивши обставини справи та давши їм правильну оцінку, місцевий суд при визначенні розміру моральної шкоди не врахував вимоги обєктивності, розумності й справедливості та зазначені обставини справи, а тому колегія суддів вважає за необхідне ухвалене у справі судове рішення в цій частині змінити і визначити, що на відшкодування позивачці моральної шкоди достатньо 300 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 309, 313 - 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 4 березня 2010 р. в частині стягнення моральної шкоди змінити, зменшивши розмір стягнення моральної шкоди з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 з 1500 грн. до 300 грн.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: