Р. С. З. № 58
У Х В А Л А

про відкриття провадження у цивільній справі

08 вересня 2010 року Суддя Маньківського районного суду, Черкаської області ОСОБА_1, розглянувши матеріали за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та стягнення відсотків за прострочення грошового зобовязання,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення боргу за договором позики та стягнення відсотків за прострочення грошового зобовязання.

На підставу своїх вимог спирається на те, що 22 червня 2009 року позивача знайомий ОСОБА_3 позичив у нього гроші в сумі 5000 грн., для своїх власних потреб. Як він йому тоді пояснив, зазначена сума грошей потрібна була йому на дуже короткий термін і він обіцяв повернути позивачу дані кошти до 5 липня 2009 року, тобто позичав у нього гроші на дві неділі.

Одержання в нього зазначеної суми в позику відповідачем по справі ОСОБА_3, відбулося в с. Дзензелівка, Маньківського району, Черкаської області та підтверджується розпискою, що знаходиться в нього, яку власноручно без будь якого примусу написав ОСОБА_3, зазначивши в ній, що позичає в гроші в сумі 5000 грн., і зобов'язується повернути борг до 05.07.2009 року. А як зобов'язання повернення боргу, в даній розписці відповідач зазначив, що якщо зазначену суму він вчасно не поверне, то його автомобіль НОМЕР_1 переходить у власність позичальника.

Коли ж настав час для повернення грошової позики, то відповідач відмовився повернути борг, зазначивши, що таких коштів у нього не має і він повернути вчасно грошовий борг можливості не має, але згідно з умовами позики та змісту розписки запропонував йому замість грошового боргу віддати зазначений в розписці автомобіль. Однак і вказаний автомобіль замість позичених у позивача грошей в сумі 5000 грн., боржник також віддати не мав можливості, так як він йому не належав, а був власністю його батька.

А під час надання відповідачеві грошової позики він не знав про те, що зазначений автомобіль позичальнику не належить і ніколи йому не належав і він не має права ним розпоряджатися. Таким чином, фактично боржник при отриманні у позивача грошової позики в зазначеній сумі та написання власноручно розписки про отримання в борг грошей, ввів його в оману і шляхом зловживання його довірою отримав у нього зазначені кошти в позику. Якби він знав, що відповідач для забезпечення повернення грошової позики зазначить у розписці автомобіль, який йому не належить таким чином обманним шляхом бажає отримати в позивача грошову позику, він таку суму грошей йому не позичив би, так як дані кошти потрібні були і йому самому. Адже він збирався поступати на навчання у вищий учбовий заклад, який розташований в м. Києві, а без даних грошей зробити цього можливості не мав, так як це були на той час всі його заощадження.

Розписка написана власноручно та підписана відповідачем (позичальником), є документом, що стверджує про вчинення правочину між позивачем та відповідачем.

Відповідач зобов'язався повернути вказану суму до зазначеного в розписці терміну. Однак в зазначений в розписці термін 5 липня 2009 року відповідач позивачу грошовий борг не повернув і взагалі не збирається віддавати.

Під будь яким приводом відповідач ухиляється від виконання свого зобов'язання. Намагання зустрітись з ними останнім часом виявилися марними, так як відповідач почав уникати позивача. На телефонні дзвінки не відповідає, а тому в зв'язку з цим він не має можливості з ним навіть поспілкуватися з приводу повернення йому боргу.

Він розпорядився своєю власністю на власний розсуд і 22 червня 2009 року передав як грошову позику 5000 грн., відповідачу, що підтверджується зазначеною розпискою.

Однак він передавав відповідачу зазначені кошти у позику лише на декілька днів, як він його запевняв, і навіть у власноручно написаній розписці відповідач, зазначив що позичені у позивача гроші поверне йому до 5 липня 2009 року, а в разі неповернення в зазначений термін вказаної суми 5000 грн., то передасть йому свій автомобіль. І він навіть передбачити не міг, що відповідач не поверне борг у зазначений час чи навіть взагалі буде ухилятися від виконання зобов'язання по поверненню йому боргу.

Вони з відповідачем під час передачі йому у позику грошей домовилися, що процентом за користування позиченої у нього вказаної грошової суми в 5000 грн., до зазначеної в розписці дати повернення боргу буде нульова ставка.

Так як ОСОБА_3, після зазначеної в розписці дати борг не повернув взагалі в повному обсязі, то він вважає, що з 05.07.2009 року і до 05.09.2010 року він повинен повернути йому крім 5000 грн., боргу також і три проценти річних за повних тринадцять місяців прострочення від неповернутої суми позики в 5000 грн., що становить 1950 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, повинен сплатити за час прострочення три відсотки річних із простроченої суми, а також суму боргу. Стягнення зазначених відсотків не залежить від того, чи передбачено це в договорі (розписці), чи ні.

Оскільки відповідач у добровільному порядку не бажає повернути належні позивачеві кошти та проценти за прострочення грошового зобов'язання, то позивач за захистом своїх прав та інтересів змушений звернутися до суду.

Суд оглянувши матеріали справи, вважає, що позовна заява подана відповідно до вимог викладених в ст. ст. 118-121 ЦПК України, справа підсудна судові, підстав для закриття справи і залишення її без розгляду не має, справа підлягає розгляду в попередньому судовому засіданні.

Керуючись ст. ст.118-122 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Відкрити провадження по цивільній справі № 2-375-2010р. за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та стягнення відсотків за прострочення грошового зобовязання і призначити її до попереднього судового розгляду на 14 вересня 2010 року на 8 год. 05 хв. в судовому засіданні в смт. Маньківка з участю сторін.

ОСОБА_3 подати до 14 вересня 2010 року письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ В.Л. МАРЕНЮК