Справа № 2-348/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2010 року м. Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області одноособово суддя Довгий І.І.

при секретарі Пігаль О.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про припинення права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,094 гектара, яка розташована за адресою: м. Сарни, вул. Осипенка, 12Б Рівненської області та просить визнати право власності на зазначену земельну ділянку, площею 0,094 гектара за ним ОСОБА_3 В обґрунтування позову вказує, що 09 квітня 1998 року між ним та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, за умовами якого відповідач продав, а позивач купив житловий будинок шлакоблочний, житлова площа якого становить 79,2 кв.м. та належні до нього господарські приміщення: сарай, сарай, літню кухню, вбиральню, колонку, огорожу, ворота з хвірткою, замощення, розташовані на земельній ділянці площею 940 кв.м. по вул. Осипенка, 12 Б у м. Сарни Рівненської області.

Договір посвідчений приватним нотаріусом Сарненського районного нотаріального округу і зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 1170.

При укладенні зазначеного договору купівлі-продажу, між позивачем і ОСОБА_4 було досягнуто домовленості, що разом з будівлями у володіння та користування позивача переходить й присадибна земельна ділянка, площею 940 кв. м., однак ця домовленість не знайшла свого відображення у договорі.

21 травня 1998 року вказане домоволодіння зареєстроване за позивачем на праві приватної власності в КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» за р. № 7-309-1594 інв. справа 2306. Влітку 1998 року позивач вселився в придбаний будинок, з того часу постійно проживає в ньому і постійно користується земельною ділянкою, відведеною для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, його право на цю земельну ділянку ніким не оспорюється. У 2009 році позивач виявив намір приватизувати земельну ділянку, на якій розташований придбаний ним будинок та господарські будівлі, однак зясувалось, що на підставі рішення Сарненської міської ради народних депутатів №11 від 24 січня 1997 року та № 806 від 09 липня 1997 року, тобто ще до укладення договору купівлі продажу житлового будинку від 09 квітня 1998 року, спірна земельна ділянка площею 0,094 га ( 940 кв. м ), з цільовим призначенням - для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, передана у приватну власність ОСОБА_4

Позивач стверджує, що так як в договорі купівлі-продажу житлового будинку № 12-Б по вул. Осипенка м. Сарни, укладеному між позивачем та ОСОБА_4 ніяких інших умов щодо земельної ділянки не передбачено, цільове призначення земельної ділянки не змінене, при переході права власності на будинок і господарські будівлі разом з цими обєктами до нього перейшло і право власності на земельну ділянку площею 0,094 га, яка на підставі Державного акта на право приватної власності на землю (серія РВ № 00223 ) була передана у власність ОСОБА_4

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов в повному обсязі, просить позов задовольнити.

Представник відповідача позов визнав в повному обсязі, просить його задовольнити

В судовому засіданні досліджені копія договору купівлі продажу від 09.04.1998 р., копія державного акта на право приватної власності на землю, копія рішення Сарненської міської ради № 11 від 24.01.1997 р., копія рішення Сарненської міської ради № 806 від 09.07.1997 р., копія посвідчення потерпілого від аварії на ЧАЕС, доказ оплати ІТЗ розгляду справи, довідка сектору ГІРФО Сарненського РВ УМВС №67/15659 від 13.11.2009 р.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов доведений і підлягає задоволенню.

Пунктом 2 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року „Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності передбачена можливість розгляду судами справ про визнання права власності на майно.

Стаття 328 ЦК України визначає підстави виникнення права приватної власності. Встановлено, що громадянин набуває права власності на підставах, не заборонених чинним законодавством.

Згідно з ч.1 ст.30 Земельного кодексу УРСР, (в редакції від 13 березня 1992 року, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

Відповідно до ч.2 ст. 67 цього Кодексу розмір ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у містах не повинен перевищувати 0,1 гектара.

Так як в договорі купівлі-продажу житлового будинку № 12-Б по вул. Осипенка м. Сарни, укладеному між позивачем та ОСОБА_4, посвідченому нотаріально 09 квітня 1998 року за р. № 1170, ніяких інших умов щодо земельної ділянки не передбачено, цільове призначення земельної ділянки не змінене, при переході права власності на будинок і господарські будівлі разом з цими обєктами до позивача перейшло і право власності на земельну ділянку площею 0,094 га, яка на підставі Державного акта на право приватної власності на землю (серія РВ № 00223 ) була передана у власність ОСОБА_4

Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Беручи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.

На підставі викладеного, ч. 1 ст. 30, ч. 2 ст. 67 Земельного кодексу УРСР, (в редакції від 13 березня 1992 року), п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року „Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності, постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року „Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ, керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,094 гектара, яка розташована за адресою: м. Сарни Рівненської області, вул. Осипенка, 12Б, і визнати право власності на зазначену земельну ділянку, площею 0,094 гектара за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Звільнити позивача від сплати судового збору на підставі ст. 4 п. 18 Декрету КМ України „Про державне мито.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Сарненський районний суд Рівненської області шляхом подачі в 10-дений строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя :