Справа №2-7-4219/10 21.12.2010
Провадження №22ц-8576/10
Державний герб України
Справа № 22ц - 8576/10 Головуючий першої інстанції: Подзігун Г.В.
Категорія: 50 Суддя-доповідач апеляційного суду: Базовкіна Т.М.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 грудня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М..,

&nbsp; style="tag2:Times New Roman;tag3:12pt;"> суддів: Колосовського С.Ю.,

ly:Times New Roman;tag3:12pt;"> &nbsp; Яворської Ж.М.,

при секретарях судового засідання: Поліщук Ю.В., Величковській В.С.,

за участю представника позивачки ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, його представника ОСОБА_5, прокурора Стоянової Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 5 жовтня 2010 року, яке ухвалене за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення порядку побачень з дитиною,

в с т а н о в и л а :

24 червня 2010 р. ОСОБА_6 звернулася з позовом до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування своїх вимог позивачка вказувала, що вона та відповідач є батьками ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між ними розірвано 25 жовтня 2007 р.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4, який після розірвання шлюбу проживає окремо, тривалий час ухиляється від утримання дитини, не виконує свої обов'язки з виховання та забезпечення дитини, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, позивачка просила про задоволення позову.

10 серпня 2010 р. ОСОБА_4 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_6 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення порядку побачень з дитиною, вказуючи, що позивачка перешкоджає йому у спілкуванні з сином, відмовляється від отримання аліментів та від виконання рішення органу опіки та піклування з приводу побачень з сином, а тому просить визначити порядок побачень з дитиною: кожної неділі з 8 по 20 год. з правом нічлігу, у будні - за домовленістю сторін і два тижні під час літнього відпочинку.

В якості третьої особи до участі у справі залучено службу у справах дітей адміністрації Центрального району виконавчого комітету Миколаївської міської ради.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 5 жовтня 2010 р. позов ОСОБА_6 задоволено. У зустрічному позові відмовлено.

Постановлено позбавити ОСОБА_4 батьківських прав стосовно ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 посилається на неповне з'ясування судом обставин спору, неналежну оцінку доказів, порушення вимог матеріального та процесуального права й просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про відмову в позові ОСОБА_6 та задоволення його позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення відповідача, представників сторін, прокурора, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково із таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який 25 жовтня 2007 р. було розірвано, мають сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, який постійно проживає з матір'ю.

&nbsp;le="tag2:Times New Roman;tag3:12pt;"> Задовольняючи позов, суд вважав, що відповідач ухиляється від виконання обов'язків з виховання сина, а тому є передбачені законом підстави для позбавлення його батьківських прав. > align="justify">an style="tag2:Times New Roman;tag3:12pt;"> Однак, з таким висновком погодитись не можна із таких підстав.

В силу ч 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 постанови від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських та поновлення прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання;не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені чинники, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

В матеріалах справи відсутні переконливі та безспірні докази винної поведінки ОСОБА_4 щодо ухилення від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. Пояснення свідків стосовно ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків, на які спирався суд, не можуть бути достатніми, з урахуванням конкретних обставин справи, взаємовідносин сторін.

Більш того, посилання відповідача на те, що позивачка перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною підтверджується наданими ним доказами.

Так, рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 27 червня 2008 р. № 1281 за заявою ОСОБА_4 був визначений порядок його участі у вихованні сина ОСОБА_7 2004 р. народження, але 25 липня 2008 р. у зв'язку з заявою ОСОБА_6 про бажання вирішувати питання участі батька у вихованні сина в судовому порядку рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 1490 попереднє рішення визнано таким, що втратило чинність.

Згідно довідки начальника відділення поштового зв'язку № 10 від 3 серпня 2010 р. та довідки начальника ВФЗБО УМВС України в Миколаївській області з 26 травня 2008 р. за заявою ОСОБА_4 з його грошового забезпечення утримувались аліменти в розмірі 25% та надсилалися за адресою позивачки, але у зв'язку із закінченням строку зберігання поштових переказів, аліменти бути повернені на розрахунковий рахунок УМВС України в Миколаївській області, а з вересня 2008 р. перераховуються на відкритий ОСОБА_4 рахунок в банку.

За такого причиною того, що відповідач не бере участь у вихованні сина є не його винна поведінка, а перешкоди у спілкуванні з дитиною з боку позивачки та її небажання надати позивачу таку можливість.

Також судом не враховано, що позбавлення батьківських прав - це крайній захід реагування на свідоме невиконання батьківських обов'язків, а згідно з наданими позивачкою доказами до ОСОБА_4 інші заходи реагування відповідними органами щодо зміни батьком свого ставлення до дитини не застосовувались.

При цьому колегія суддів не може погодитись з висновком щодо доцільності позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав, який було надано Жовтневою районною державною адміністрацією (а.с. 81), оскільки такий висновок немотивований і не містить обґрунтування доцільності такого рішення та того, яким чином позбавлення батька дитини батьківських прав вплине на малолітнього сина сторін і чи буде такий вплив позитивним.

З урахуванням викладеного відсутні передбачені законом підстави для позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_7.

Колегія суддів також вважає, що з урахуванням віку дитини, необхідності участі обох батьків для повноцінного його виховання, бажання батька брати участь у вихованні сина, його позитивне ставлення до цього саме таке рішення відповідає інтересам дитини.

Щодо вирішення зустрічного позову, то, враховуючи відсутність добровільної домовленості сторін про порядок участі відповідача у вихованні сина, перешкоди у спілкування з дитиною, які чинить відповідачу позивачка та позитивний висновок Жовтневою районною державною адміністрацією від 16 грудня 2010 р., вік дитини, необхідно визначити порядок зустріч батька з дитиною наступним чином: кожної неділі з 8 по 20 год. з правом нічлігу і два тижні під час літнього відпочинку.

Оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам матеріального закону, рішення суду в силу вимог пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові ОСОБА_6 та часткове задоволення зустрічного позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 5 жовтня 2010 року скасувати, ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав відмовити.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення порядку побачень з дитиною задовольнити частково.

Встановити наступний порядок побачень та спілкування ОСОБА_4 з сином ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1: кожної неділі з 8 по 20 год. з правом нічлігу і два тижні під час літнього відпочинку.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: