ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
справа № 2-1196/10
провадження № б/н 734
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2010 р. Дарницький районний суд м.Києва в складі судді Вовка Є.І., при секретарі Іващенко К.В., в приміщенні Дарницького районного суду м.Києва, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_2 до Державної Науково- виробничої корпорації „Київський інститут автоматики про стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок трудових відносин,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом відповідача, в якому просила: стягнути на користь ОСОБА_2 з Державної Науково-виробничої корпорації „Київський інститут автоматики суму 18764 грн. 21 коп.

В обґрунтування вимог заяви позивач, зокрема зазначила, що звільнена Державного підприємства Папірприлад 9 серпня 2007 року в звязку з реорганізацією підприємства, правонаступником якого, згідно з наказом Мінпромполітики України від 20 липня 2007 року №408, є відповідач. При цьому, внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати Державним підприємством Папірприлад, заборгованість Державної Науково- виробничої корпорації „Київський інститут автоматики перед нею, ОСОБА_2 по заробітній платі складає суму 2490 грн. 1888 грн. 33 коп. складає сума компенсації втрати частини доходів внаслідок порушення встановлених строків їх виплати за період з 1.09.2007 по 31.08.2009 року. Крім того, відповідно до вимог діючого законодавства, відповідач повинен виплатити їй середній заробіток за період затримки розрахунку з його вини за період з 1.09.2007 року в сумі 13314 грн. та компенсацію в сумі 1071 грн. 88 коп.

Під час судового розгляду справи позивач просила позов задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позову.

Проаналізувавши наведені дані, письмові пояснення та заперечення відповідача, розрахунки заборгованості, інші матеріали справи, в тому числі : паспорту, трудової книжки та довідки про ідентифікаційний номер позивача; наказу про вивільнення працівників №13-к від 8.08.2007р.; наказу Мінпромполітики України від 20 липня 2007 року №408 щодо припинення діяльності Державного підприємства Папірприлад з додатками (а.с.8-20); довідки про заборгованість Державного підприємства Папірприлад по заробітній платі перед позивачем; витягу з державного реєстру (а.с.50);наказу Мінпромполітики України від 23 травня 2007 року №251 (а.с.51), суд вважає встановленим такі факти:

-ОСОБА_2 звільнена з Державного підприємства Папірприлад 9 серпня 2007 року в звязку з реорганізацією підприємства, правонаступником якого, згідно з наказом Мінпромполітики України від 20 липня 2007 року №408, є відповідач. При цьому, внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати Державним підприємством

Папірприлад позивачу, заборгованість Державної Науково-виробничої корпорації „Київський інститут автоматики перед ОСОБА_2 по заробітній платі складає суму 2490 грн. та 1888 грн. 33 коп. складає арифметична сума компенсації втрати частини вказаної заробітної плати позивача внаслідок порушення встановлених строків її виплати за період з 1.09.2007 року по 31.08.2009 року.

З ч.1 ст. 115 Кодексу законів про працю України вбачається, що робітна плата повинна виплачуватися працівникам не рідше двох разів на місяць.

З положень ч.1 ст.ст. 116, 117 Кодексу законів про працю України вбачається, що: при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум; в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

З положень ст.ст. 1-3 Закону України «Про компенсацію громадянам і частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року вбачається: підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи); компенсація громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням їх виплати (далі компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом; під доходами у Законі, зокрема, слід розуміти заробітну плата (грошове забезпечення) та інші; сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць(після утримання податків і обовязкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме належить: стягнути на користь ОСОБА_2 з Державної Науково-виробничої корпорації „Київський інститут автоматики суму 4378 грн. 33 коп. (нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 2490 грн. та 1888 грн. 33 коп. - суму компенсації втрати частини доходів внаслідок порушення встановлених строків їх виплати), і заперечення відповідача не спростовують такого висновку суду.

Відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, суд вважає, що належить відмовити в задоволенні решти вимог, оскільки, суд вважає, що суду не надано будь-яких доказів щодо вини власника або уповноваженого ним органу у невиплаті належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 Кодексу законів про працю України, а також позивачем необгрунтована вимога щодо стягнення подвійної компенсації.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України: судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 51 грн. та збору на інформаційно-технічне печення розгляду справи в сумі 120 грн. належить стягнути з Державної Науково-виробничої корпорації „Київський інститут автоматики в доход держави. Решту судових витрат віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 208, 209, 214, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_2 з Державної Науково-виробничої корпорації „Київський інститут автоматики суму 4378 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 51 грн. та збору на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. стягнути з Державної Науково-виробничої корпорації „Київський інститут автоматики в доход держави. Решту судових витрат віднести за рахунок держави.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом 10днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя