Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 2-484/2010 Провадження по справі № б/н
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2010 року смт. Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Нечуй Б.П.

при секретарі Маслаковій І.Ю.

з участю відповідача ОСОБА_1

представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Лугини справу за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про виселення із самовільно зайнятого приміщення та зустрічний позов ОСОБА_1 Митрофаніни до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутого майна,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив постановити рішення, яким виселити відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з належного їй на праві власності будинку №13 по вул.. Центральній в с. Запілля Лугинського району Житомирської області, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_3 на праві приватної власності належить житловий будинок, що знаходиться за адресою вул.. Центральна,13 с. Запілля Лугинського району Житомирської області.

Восени вона уклала усну угоду щодо тимчасового проживання у вказаному будинку відповідачки.

У серпні 2003 року вона звернулась до відповідачки з питання виселення із вказаного будинку, однак відповідачка попросила її продовжити строк проживання до вересня 2003 року, на що вона погодилась.

Проте, у визначений час відповідачка відмовилась виселитись із будинку, у звязку із чим вона звернулась до Лугинського районного суду на підставі ст.. 168 ЖК України із заявою про припинення договору найму та виселення відповідачки та членів її сімї із спірного приміщення.

Рішенням Лугинського районного суду від 26.10.2004 року в її позові про виселення відповідачки було відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 17.02.2005 року рішення Лугинського районного суду від 26.10.2004 року в частині вимог відповідачки про визнання угоди укладеною, визнання права власності на нерухоме майно та стягнення державного мита відмовлено за безпідставністю.

Ухвалою колегії суддів судової палати з цивільних справ Вінницького апеляційного суду від 16.05.2007 року постановлено рішення, згідно якого відмовлено у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1, ОСОБА_5 щодо визнання права власності на нерухоме майно, тобто на спірний будинок.

За таких обставин, на підставі вищезазначених рішень вбачається, що договір найму житлового приміщення між ОСОБА_3 та відповідачами не укладався, будь-які інші правові підстави для проживання у зазначеному будинку відсутні, а тому вбачається, що останні самовільно зайняли належний ОСОБА_3 на праві власності житловий будинок по вул.. Центральній, 13 в с. Запілля Лугинського району.

Відповідачі до цього часу продовжують незаконно проживати у вказаному будинку та відмоляються виселитись.

В звязку із зазначеним, просить виселити ОСОБА_1та ОСОБА_4 з належного ОСОБА_3на праві власності будинку №13 по вул.. Центральній в с. Запілля Лугинського району Житомирської області

В свою чергу ОСОБА_1 звернулась до суду з зустрічним позовом, мотивуючи його тим, що в жовтні 2003 року вона і ОСОБА_3 домовились про купівлю-продаж житлового будинку №13 в с. Запілля Лугинського району.

Оскільки, ОСОБА_3 не оформила право власності на жилий будинок, як спадщина за заповітом, то вона на підтвердження своїх майбутніх зобовязань по договору купівлі-продажу передала ОСОБА_3 завдаток- грошові кошти у розмірі 5500грн..

У грудні 2003 року ОСОБА_3 оформила право власності на жилий будинок і отримала свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом, проте оформити з нею нотаріально договір купівлі-продажу жилого будинку так і не здійснила.

В звязку із зазначеним, просить стягнути із ОСОБА_3 на її користь 12436,19 грн. та судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав, зустрічний позов не визнав, вважав його безпідставним та таким, що задоволенню не підлягає, так як нею пропущений строк позовної давності; наполягав на застосуванні строку позовної давності.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні предявлений ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 позов не визнала, суду, зокрема, пояснила, що вона давала ОСОБА_3 5500 грн., а повернуто лише 5000 грн. ; просила в разі виселення надати їй термін для виселення.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, надіслала заяву в якій просив справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги не визнає; зустрічний позов підтримує.

Вислухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 підлягає задоволенню, в зустрічному позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 необхідно відмовити виходячи із наступного.

Судом встановлено, що за ОСОБА_3 на праві приватної власності зареєстровано житловий будинок, який знаходиться за адресою: с. Запілля вул.. Центральна,13 Лугинського району, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.6), виданого Лугинською державною нотаріальною конторою.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 158 ЖК України встановлено, що наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначити права і обовязки наймодавця і наймача та інші умови найму.

Із дослідженої в судовому засіданні цивільної справи №2-462/2004 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_1 про виселення вбачається, що договір найму житлового приміщення між ОСОБА_3 та відповідачами не укладався.

Копією повідомлення Жеревецької сільської ради від 19.05.2010 року №351 та актом обстеження матеріально-побутових умов від 19.05.2010 року (а.с. 15-16) стверджується, що в житловому будинку №13 по вул. Центральній в с. Запілля Лугинського району проживають відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_4

Відповідно до вимог ст.. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Частиною 3 статті 116 ЖК України передбачено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення виселяють без надання їм іншого житлового приміщення.

У звязку з тим, що відповідачі добровільно звільнити зайнятий житловий будинок відмовляються та відповідно до вимог ст.. 116 ЖК України особи, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяються без надання їм іншого жилого приміщення, суд вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_1 Митрофаніни до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутого майна, то суд вважає, що в задоволенні його необхідно відмовити, оскільки сплив строк позовної давності.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а ч. 5 зазначеної статті передбачає, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається із матеріалів справи, про що не заперечувала ОСОБА_1, право на витребування грошових коштів, які безпідставно набула ОСОБА_3 в сумі 5500 грн., у неї виникло 17.02.2005 року.

Крім того, згідно повідомлення філії-Житомирське обласне управління ВАТ «Ощадбанк» ТВБВ №10005/029 від 16.12.2010 року 26.05.2005 року ОСОБА_3 на імя ОСОБА_5 було зараховано грошові кошти в сумі 5000грн., які були переведені ОСОБА_3

Посилання ОСОБА_1 на те, що ОСОБА_3 отримувала грошові кошти в сумі 5500грн. особисто від неї, спростовуються самою розпискою, в якій не зазначено конкретну особу, яка давала грошові кошти.

Вимога, щодо стягнення судових витрат є законною та підтверджена документально, а тому відповідно до ст..88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Керуючись ст. ст.10, 11, 60, 88, 209, 212 215,218 ЦПК України, ст.ст. 15, 257, 267,317,321, 386,391,536, 625, 1212, 1214 ЦК України, ст.ст. 109, 116, 158 ЖК України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Виселити ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з належного ОСОБА_3 на праві власності будинку №13 по вул.. Центральній в с. Запілля Лугинського району Житомирської області.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 60 грн. 00 коп. понесених витрат по сплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 60 грн. 00 коп. понесених витрат по сплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 8 грн. 50 коп. понесених витрат по сплаті судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 8 грн. 50 коп. понесених витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 Митрофаніни до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутого майна щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 12436,19 грн.; стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судових витрат відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Житомирської області через Лугинський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:

Повний текст рішення виготовлений 24 грудня 2010 року.

Суддя Б. П. Нечуй