АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22ц-7681,2010р. Головуючий в 1-й інстанції
Категорія: Доповідач Вербицька Л.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року листопада місяця «17» дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Вербицької Л.І.

Суддів: Капітан І.А.,

ОСОБА_2

при секретарі Шаповаловій К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від «16» вересня 2010 року

за позовом

комунального підприємства «Білозерська центральна районна лікарня» до ОСОБА_3 про стягнення плати за навчання лікаря-інтерна,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 16 вересня 2010 року позовні вимоги задоволено.

Постановлено: стягнути з ОСОБА_3 на користь КП «Білозерська ЦРЛ» плату за навчання лікаря-інтерна в сумі 18691,13 грн. Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати в сумі 186,91 грн. в рахунок сплати судового збору. Стягнути з ОСОБА_3 на користь КП «Білозерська ЦРЛ» сплачені позивачем 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення слухання справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального закону. Крім того, просить зобовязати позивача видати їй трудову книжку з записом про звільнення та притягнути до відповідальності посадових осіб Білозерської ЦРЛ за порушення трудового законодавства.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги суд послався на те, що відповідачка всупереч вимогам Закону України «Про вищу освіту», а також угоди про підготовку фахівців не приступила до трудових обовязків на вакантну посаду лікаря загальної практики сімейної медицини. Крім того, заяву відповідачки про звільнення суд вважав безпідставною.

Однак, зазначені висновки суду не відповідають обставинам справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що наказом управління охорони здоровя Херсонської обласної держадміністрації №298-К від 01.07.2005 року ОСОБА_3 зарахована до інтернатури з 01.08.2005 року із подальшим працевлаштуванням за спеціальністю загальна практика сімейна медицина у Білозерську Центральну районну лікарню. Наказом №194 від 25.07.2005 року по Білозерському ТМО відповідачка була прийнята на посаду лікаря-інтерна загальна практика сімейна медицина з 01.08.2005р. для проходження інтернатури з послідуючим працевлаштуванням.

Після закінчення інтернатури наказом №208 від 27.07.2007р. ОСОБА_3 була переведена на посаду лікаря загальної практики сімейного лікаря Радянської амбулаторії.

Не погодившись із зазначеним переводом, відповідачка звернулася до МОЗ України з заявою про зміну місця призначення.

Листом від 03.08.2007 року на адресу Головного управління охорони здоровя Луганської обласної державної адміністрації та Управління охорони здоровя Херсонської державної адміністрації Департамент кадрової політики, освіти і науки МОЗ України, дозволив ОСОБА_3 зміну місця призначення на роботу з посади лікаря загальної практики сімейного лікаря Білозерської ЦРЛ Херсонської області на посаду лікаря-кардіолога Алчевської міської лікарні Луганської області після проходження курсів спеціалізації з терапії та наступної спеціалізації з кардіології з отриманням сертифікатів лікаря-спеціаліста. У листі зазначено, що при вирішенні цього питання Департамент врахував клопотання ГУОЗ Луганської ОДА.

На підставі зазначеного листа Управлінням охорони здоровя Херсонської обласної державної адміністрації 31.12.2009 року був виданий наказ про звільнення відповідачки по переведенню в звязку зі зміною місця призначення на роботу Міністерством охорони здоровя України з Херсонської області у Луганську область для роботи на посаді лікаря-кардіолога Алчевської міської лікарні.

Зазначений наказ про звільнення ОСОБА_3 по переведенню в звязку зі зміною місця призначення МОЗ України, ніким не оспорювався, не скасований, а тому безпідставно не прийнятий судом до уваги при вирішенні спору.

Із зазначених обставин вбачається, що відповідачка не приступила до роботи за місцем переведення у Радянській амбулаторії у звязку зі зміною місця призначення МОЗ України. Підстави та порядок зміни місця призначення, а також переведення в звязку з цим у іншу область, не є предметом спору, а тому у відповідності з вимогами ст. 11 ЦПК України розглядові і оцінці в межах заявлених позовних вимог не підлягають. В тому числі, не є предметом спору і перевід відповідачки на роботу у Радянську амбулаторію.

Колегія суддів також враховує, що з вимогами до суду позивач звернувся у травні 2010 року після видання наказу Управління охорони здоровя Херсонської обласної державної адміністрації від 31.12.2009 року про звільнення ОСОБА_3. Звернення до суду зумовило рекомендації про це КРУ в Херсонській області у відповідності до вимог щодо усунення порушень виявлених при проведенні ревізії від 09.04.2010 року, які носять рекомендаційний характер.

Таким чином, колегією суддів не встановлено будь-яких порушень відповідачкою умов угоди про підготовку фахівців з вищою освітою, а також норм діючого законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

Суд безпідставно не прийняв до уваги вищезазначені обставини, не дав належну оцінку наданим сторонами доказам, а тому рішення згідно ст. 213 ЦПК України не є законним та обґрунтованим, підлягає скасуванню. Оскільки відсутні будь-які підстави для задоволення позовних вимог, у їх задоволенні слід відмовити.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на ст. 233 КЗпП України щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, оскільки до предмету спору слід застосовувати загальний строк передбачений ЦК України, оскільки позов стосується відшкодування витрат за навчання не за нормами КЗпП України, і не в звязку із заподіянням шкоди при виконанні трудових обовязків.

Крім того, не підлягають задоволенню інші вимоги апелянта щодо зобовязання позивача видати трудову книжку, оскільки відповідно до вимог передбачених ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах вимог, заявлених у суді першої інстанції. Будь-яких позовних вимог відповідачкою у даній справі не заявлялося.

Інші питання поставлені апелянтом, в апеляційній скарзі також не вирішуються судом апеляційної інстанції при розгляді справи в порядку вимог, передбачених цивільно-процесуальним законом.

Керуючись ст.ст. 303,307,309 ЦПК України, Закону України «Про вищу освіту», Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.1996 року №992 «Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням», колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 16 вересня 2010 року скасувати, ухвалити нове.

У задоволенні позовних вимог комунальному підприємству «Білозерська районна лікарня» до ОСОБА_3 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього ж часу може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: