Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
Справа №2-1305/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2010 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Андрущенко-Луценко С.В.,

при секретарі Литвиненко О.М.,

з участю адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миргороді справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 пенсійного фонду України в м.Миргороді Полтавської області про визнання дій неправомірними та перерахунок пенсії, -

в с т а н о в и в :

19.08.2010 року ОСОБА_2 звернувся до Миргородського міськрайонного суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м.Миргороді Полтавської області про визнання дій неправомірними та перерахунок пенсії. Зазначив, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалідом ІІ групи, його захворювання повязане з наслідками ліквідації аварії на ЧАЕС, у звязку з чим управлінням Пенсійного фонду України в м.Миргороді Полтавської області йому було призначено пенсію.

Вважає, що при нарахуванні йому пенсії управлінням Пенсійного фонду України в м.Миргороді Полтавської області порушуються вимоги Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки пенсія йому повинна нараховуватися в залежності від мінімальної пенсії за віком, яка існує в державі, встановленої йому групи інвалідності та прожиткового мінімуму встановленого в державі.

Посилання управління Пенсійного фонду України в м.Миргороді Полтавської області на ту обставину, що пенсія йому нараховується у відповідності до Постанов Кабінету Міністрів України, які регулюють спірні правовідносини, є безпідставними, оскільки ці постанови входять в протиріччя з законами та Конституцією України.

Просить суд визнати дії управління Пенсійного фонду України в м.Миргороді по не приведенню у відповідність вимогам ст.ст.50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розміру призначеної йому пенсії незаконними та такими, що порушують його права. Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м.Миргороді Полтавської області провести йому перерахунок основної та додаткової пенсії з 11.05.2010 року і встановити її відповідно до ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з виконанням приписів ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та здійснювати виплату в подальшому до змін чи скасування вищевказаних статей Закону.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 свої позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов.

Представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав просив його задовольнити, як законний та обґрунтований.

Представник відповідача ОСОБА_3 пенсійного фонду України в м.Миргороді в судове засідання не зявився, установа була належним чином повідомлена про день та час розгляду даної справи. До суду відповідач направив заперечення на позов, зі змісту якого вбачається, що управління Пенсійного фонду України в м.Миргороді Полтавський області даний позов не визнає та просить відмовити в його задоволенні. Зазначає, що обчислення пенсії ОСОБА_2 проведено відповідно до вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. №796-ХІІ в розмірі відшкодування фактичних збитків завданих здоровю, встановлених МСЕК та у відповідності до постанов Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008 р. №654 та «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28.05.2008 р. №530, які регулюють спірне питання. Одночасно просив розглянути справу у відсутності представника установи.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Встановлено, що позивач являється інвалідом ІІ групи та учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії . Його інвалідність пов'язана з наслідками Чорнобильської катастрофи ( а.с.9).

За довідкою МСЕК в зв'язку із захворюваннями, пов'язаними із виконанням обов'язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, позивач втратив професійну працездатність (а. с.10).

Згідно з п. 1 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно законодавства.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою не можуть бути нижчими: по ІІ групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно до ст.ст. 116, 117 Конституції України Кабінет Міністрів України забезпечує виконання законодавства України та видає в межах своєї компетенції постанови та розпорядження, які є обов'язковими до виконання.

За змістом ст.ст. 62, 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» роз'яснення порядку застосування цього закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими органами державної виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форми власності. Фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього закону здійснюється за рахунок державного бюджету.

Позивач є інвалідом ІІ групи, йому була призначена відповідна пенсія по інвалідності, що настала внаслідок захворювання повязаного із виконанням обов'язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, позивач є особою що віднесений до першої категорії, згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У відповідності з частиною першою статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

Відповідно до наведеної ст. 54 в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими:

по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком;

по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком;

по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком;

дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком.

Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, визначається Кабінетом Міністрів України.

У статті 54 зазначеного Закону передбачено, що обчислення і призначення вказаного виду пенсії провадиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (після внесення змін Законом України від 17.11.2005 № 3108-IV - відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»).

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Відповідно до ст. 50 Закону «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах:

- інвалідам I групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком;

- інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком;

- інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до вимог частини третьої статті 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначаються Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

За змістом абзацу третього статті 1 цього Закону державні соціальні гарантії встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму.

Відповідно до вимог Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України.

Прожитковий мінімум встановлюється Кабінетом Міністрів України і щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Визначений статтею 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік, є певним стандартом, в порівнянні з яким визначаються розміри інших видів соціальних виплат та допомоги.

Тобто, мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, є відправною величиною, від якої проводиться розрахунок пенсій, визначених в статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Законом України від 28.12.2007 № 107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" статтю 54 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» змінено та встановлено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році: по II групі інвалідності - 200 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Статтею 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Тому рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008 зміни, внесені Законом України від 28.12.2007 № 107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" до статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", визнано неконституційними .

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визначені неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, до 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року діяли норми статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яким встановлено, що розмір пенсій для інвалідів II групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком, а розмір щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, становить 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, на момент звернення до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м.Миргороді Полтавської області у позивача існувало право на перерахунок пенсії згідно ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідач листом від 02.07.2010 року № 85/П-02 відмовив позивачу у перерахунку пенсії посилаючись на те, що при нарахуванні позивачу пенсії управління керується Постановами Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року № 654 з 01 липня 2008 року, та №530 від 28.05.2008 року з врахуванням групи інвалідності, яка встановлена медико-соціальною експертною комісією.

Статтею 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України. .

Разом з тим, надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. .

Тому, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд приходить до висновку, що при визначенні розміру державної і додаткової пенсії позивачеві застосуванню підлягають ст. 50 і ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням визначення поняття мінімального розміру пенсії за віком, визначеного частиною 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а не відповідними постановами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до вимог статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» під час визначення розміру пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, та додаткової пенсії за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначається за правилами, передбаченими ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», де зазначено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність , визначеного законом.

Положення частини 3 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною 1 цієї статті тільки стосовно визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, суд не вважає перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для обрахування інших пенсій чи доплат, пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком. А відсутність іншого визначення мінімального розміру пенсії за віком не може бути підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, та додаткової пенсії відповідно до статей 50, 54 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Враховуючи те, що мінімальний розмір пенсії за віком згідно ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність , розрахунок державної і додаткової пенсії ОСОБА_2 повинен здійснюватися із розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, який установлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції Закону України від 05.10.2006 р. N 231-V, який набув чинності з 01.11.2006 р., встановлено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку позивач мав право на отримання пенсії у розмірі, передбаченому ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 11.05.2010 року з урахуванням розміру прожиткового мінімуму, який діяв на той час.

Отже, вимоги позивача щодо визнання неправомірними дій управління Пенсійного фонду України в м.Миргороді Полтавської області про відмову в перерахунку пенсії та щодо зобов'язання управління Пенсійного фонду України в м.Миргороді Полтавської області провести перерахунок призначеної пенсії, виходячи із розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як інваліду ІІ групи, нарахування додаткової пенсії відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 75% від мінімальної пенсії за віком, з врахуванням вимог ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», підлягають задоволенню.

Позовні вимоги щодо зобовязання відповідача провести перерахунок та здійснювати виплату основної та додаткової пенсії в розмірах визначених ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в подальшому, до змін чи скасування вищевказаних статей Закону, як такі, що поширюються на правовідносини, що виникатимуть між сторонами після винесення рішення по справі, не підлягають до задоволення, оскільки судове рішення повинно бути наслідком чинного правового регулювання, воно не може обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних відносин.

Позивач при подачі до суду позовної заяви був звільнений від сплати судового збору на підставі Декрету КМУ «Про державне мито», оскільки він являється учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії , тому з метою забезпечення інтересів ПФ України, який фінансуються за рахунок держави, є її структурним підрозділом з особливим статусом, суд вважає за можливе дані витрати по справі віднести на рахунок держави.

Витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в суді, що були сплачені позивачем при зверненні з позовом до суду (а.с.1), підлягають до стягнення з управління Пенсійного фонду України в м.Миргороді Полтавської області на користь ОСОБА_2 на підставі ст.88 ЦПК України.

Керуючись Конституцією України; Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. №10-рп/2008, ст. 16 ЦК України, ст.ст. 2, 3, 4, 8, 60, 88, 213-215, 223 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в м.Миргороді Полтавської області щодо відмови ОСОБА_2 в перерахунку пенсії відповідно до ст.ст.50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірними.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м.Миргороді Полтавської області провести перерахунок призначеної ОСОБА_2 пенсії з 11.05.2010 року по день прийняття цього рішення, виходячи із 8 мінімальних розмірів пенсій за віком відповідно до ст.ст. 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року, як інваліду ІІ-ої групи, з урахуванням проведених виплат, та виплатити йому нараховану суму коштів.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м.Миргороді Полтавської області нарахувати ОСОБА_2 додаткову пенсію відповідно до ст.ст. 50, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року в розмірі 75 % від мінімальної пенсії за віком з 11.05.2010 року по день прийняття цього рішення, з урахуванням проведених виплат, та виплатити йому нараховану суму коштів.

Стягнути з управління Пенсійного фонду України в м.Миргороді Полтавської області на користь ОСОБА_2 120 грн. (сто двадцять гривень) судових витрат.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Миргородський міськрайонний суд, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду, протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Суддя