Справа №22-ц-2909/10 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого - Смирнова Т.В.,

суддів - Ведмедь Н.І., Ільченко О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 10 червня 2010 року

справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2

треті особи - ОСОБА_4, Комунальне підприємство «Сумське міське бюро технічної інвентаризації»

про поділ спільного майна подружжя

встановила:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що за час спільного проживання і за спільні кошти сторони придбали нерухоме майно незакінченого будівництвом, а саме 1/2 частину торгового павільйону за адресою: смт. Краснопілля, вул. Лєрмонтова, 2а Сумської області, який у подальшому перебудовано в кафе - бар. Правовстановлюючі документи було оформлено на ім'я дружини ОСОБА_2 Інша 1/2 частина даної будівлі була придбана ОСОБА_4 При розірванні шлюбу між ними не досягнуто угоди про поділ такого майна. Позивач просив суд постановити рішення, яким зменшити частку ОСОБА_2 у праві спільної часткової власності вказаного нежитлового приміщення до 1/4; визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частину вказаного нежитлового приміщення.

Позивач під час розгляду справи уточнив позов і просив визнати за кожним із подружжя по 1/4 частині в спільній частковій власності спірного нерухомого майна.

Рішенням суду позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Визнано в спільній частковій власності подружжя за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину за кожним нежитлового приміщення в будинку № 2а по вул. Лєрмонтова в смт. Краснопілля Сумської області.

Стягнути на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_2 1372 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а усього 1472 грн.

Зазначене рішення суду ОСОБА_2 оскаржила в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач не погоджується з рішенням суду, посилається на його необґрунтованість, на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та

матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що нежитлове приміщення за адресою: смт. Краснопілля, вул. Лєрмонтова, № 2 «А» , в якому розташований кафе-бар «Візаві» це об'єкт, який безпосередньо пов'язаний з її підприємницькою діяльністю. ОСОБА_5 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» п. 29 визначено, що відповідно до положень ст. 57, 61 СК України, ст. 52 ЦК України майно приватного підприємства чи фізичної особи-підприємця не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Інший із подружжя має право тільки на частку з держаних доходів від цієї діяльності.

Тому, на думку апелянта, висновок, зроблений судом у рішенні прямо суперечить ППВС України з цього питання та судовій практиці. Також позивачем не надано жодних доказів, які підтверджують, що нежитлове приміщення за адресою: смт. Краснопілля, вул. Лєрмонтова, № 2 «А» є спільно нажитим.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 25 лютого 1995 року по ЗО жовтня 2008 року, від шлюбу мають одну дитину - доньку Тетяну, ІНФОРМАЦІЯ_1. 30 жовтня 2008 року рішенням Краснопільського районного суду Сумської області шлюб між ними був розірваний.

У період спільного подружнього життя сторони разом з ОСОБА_4 придбали нежиле приміщення ( торговий павільйон) готовністю 52% за адресою: смт. Краснопілля, вул. Лєрмонтова, 2а Сумської області, по 1/2 частині у приватну спільну сумісну власності вартістю 20000 грн., що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 01 серпня 2006 року.

ОСОБА_5 про реєстрацію права власності на нерухоме майно комунального підприємства „Сумське міське бюро технічної інвентаризації від 31 серпня 2006 року власником вказаного нерухомого майна є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

У послідуючому, 10 грудня 2008 року дане нежитлове приміщення торговий павільйон перереєстровано в нежитлове приміщення кафе - бар, що підтверджується Свідоцтвом про право власності не нерухоме майно на ім'я ОСОБА_4 та ОСОБА_2 /а.с. 33/.

Як убачається з матеріалів справи, так і з показань сторін, що подружжя спільними коштами ремотувало придбану частину нежитлового приміщення, що підтверджується копіями кредитних договорів /а. с. 35,67-69/.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що 1/2 частина нежитлового приміщення в будинку № 2а по вул. Лєрмонтова в смт. Краснопілля Сумської області придбана в період шлюбу за спільні кошти, жоден із подружжя не вчинив дій щодо присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у справі спільної сумісної власності на майно, яке допускається лише за його згодою за умовою попереднього внесення другим подружжям відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, суд визнав

ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишив майно у їх спільній частковій власності.

Проте колегія суддів вважає, що з таким висновком суду погодитися не можна з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи нежитлове приміщення - кафе-бар знаходиться у приватній спільній сумісній власності в рівних долях по 1/2 частині ОСОБА_2 та ОСОБА_4, які займаються підприємницькою діяльністю, це приміщення реально між ними не розділено.

При вирішенні даного спору по суті ОСОБА_4 не була притягнута по справі в якості співвідповідача, а тому ухваленим рішенням суду зачіпаються її права та інтереси як співвласника спірного приміщення, про що вона заявила в суді апеляційної інстанції, зазначивши при цьому, що це приміщення має одне цільове призначення і що вони спільно з ОСОБА_2 володіють, користуються своїм майном і використовують його для здійснення підприємницької діяльності.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року роз'яснено, що положеннями ст. ст. 57, 61 СК України, ст. 52 ЦК України майно приватного підприємства чи фізичної особи - підприємця не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Інший з подружжя має право тільки на частку одержаних доходів від цієї діяльності. Отже, частка у праві спільної сумісної власності на приміщення - кафе-бару, що належить ОСОБА_2 не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3, оскільки це майно є майном фізичної особи підприємця, а тому поділу між подружжям не підлягає.

З врахуванням зазначеного та вимог п. 4 ч. 1 ст. 309 ІДПК України, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Керуючись ст. 308, 313-315, 317 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 10 червня 2010 року в даній справі скасувати.

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді -