Справа № 2-4189/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2010 року м. Кілія

10 листопада 2010 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого - судді Масленикова О.А.,

при секретарі Д'яченко М.В.

за участю:

позивачів: ОСОБА_1, ОСОБА_2С,

представника позивачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 - ОСОБА_1

представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5

представників відповідача - ОСОБА_6, ОСОБА_7,

третьої особи : Мельниченко 1.1.,

представника третьої особи - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2

до Дунайського біосферного заповідника національної академії наук України

треті особи, які не заявляють самостійних вилюг щодо предмета спору: ОСОБА_9, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Кілійському районі Одеської області

про стягнення матеріальної та моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Дунайського біосферного заповідника, ОСОБА_10 1.1, та зазначили, що внаслідок грубого порушення ^ вимог техніки безпеки при керуванні плавзасобом /моторним човном/ з боку інспектора охорони Дунайського біосферного заповідника - ОСОБА_10, стався нещасний випадок, внаслідок якого загинув ОСОБА_11, який доводився ОСОБА_12 чоловіком, батьком ОСОБА_1 та ОСОБА_3)^, та, відповідно. сином ОСОБА_2. За допущене порушення ОСОБА_13 за вироком суду було притягнуто о кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 271 КК України.

В обгрунтування позовних вимог позивачі посилаються на той факт, що загибель ОСОБА_11 знаходиться в причинному зв'язку з порушенням ОСОБА_13 1.1, правил безпеки при користуванні плавзасобом, який є джерелом підвищеної небезпеки та належить Дунайському біосфериому заповіднику. Крім того, як зазначають позивачі, юридична або фізична особа зобов'язані відповідно до вимог законодавства відшкодовувати шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання трудових обов'язків.

Оскільки позивачами для обряду поховання загиблого члена родини та відправлення релігійних обрядів в зв'язку з його похованням витрачено 13764,70 гривень, в тому числі ОСОБА_12Д,, ОСОБА_3, ОСОБА_1 - 13064,70 гривень, ОСОБА_2 - 700 гривень, позивачі просять суд стягнути з Дунайського біосферного заповідника вказану суму, яку ними визначено, як майнову шкоду, завдану злочином..

Крім того, внаслідок загибелі ОСОБА_11, позивачам спричинено моральну шкоду, яка виразилась в тому, що після втрати близької людини, вони знаходяться в пригніченому психічному стані. Спогади про загиблого завдають позивачам душевних страждань. В зв'язку з цим позивачами заявлено позовні вимоги про стягнення з Дунайського біосферного заповідника 400 тисяч гривень відшкодування моральної шкоди, тобто по 100 тисяч гривень кожному позивачу.

В ході підготовки справи до розгляду, відповідача по справі - Мельниченка 1.1, зі згоди позивачів було залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, з одночасним виключенням його зі складу відповідачів, оскільки вимоги позивачів було пред'явлено лише до Дунайського біосферного заповідника.

Заявлені позовні вимоги до Дунайського біосферного заповідника, позивачі та їх представники підтримали в судовому засіданні.

Представник відповідача, Дунайського біосферного заповідника - ОСОБА_6 в судовому засіданні вимоги позивачі не визнав у повному обсязі та пояснив, що якби ОСОБА_14 був сторонньою особою для заповідника, тобто не був його працівником, то відповідальність для заповідника наставала би або за ч. 2 ст. 1167 або ст. 1172 ЦК України. Оскільки смерть ОСОБА_14, який є працівником заповідника, наступила під час виконанням ним трудових обов'язків, його загибель є нещасним випадком на виробництві, що підтверджується актом про нещасний випадок за формою Н-1, а також актом спеціального розслідування за формою Н-5. Таким чином, як зазначає представник відповідача, підставою відповідальності Дунайського біосферного заповідника, є нещасний випадок на виробництві, а не вина його робітника або дія джерела підвищеної небезпеки. Однак відповідальність за шкоду, спричинену у результат! нещасного випадку на виробництві, заповідник застрахував, тобто за нього повинен відповідати страховик, якому заповідник сплачував відповідні страхові внески та який взяв на себе обов'язок відшкодовувати будь-яку шкоду, спричинену заповідником у результаті нещасного випадку на виробництві. Таким страховиком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове /державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», є Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві. Як відомо представнику позивача, Фонд виплатив сім'ї загиблого п'ятирічну заробітну плату ОСОБА_14 Таким, чином, як зазначає представник відповідача, заповідник не повинен відповідати за пред'явленим позовом, в зв'язку з чим просить суд відмовити позивачам в задоволенні позову у повному обсязі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Мельниченко 1.1. вимоги позивачі вважав необгрунтованими з підстав, викладених в поясненнях представника відповідача та просив суд відмовити позивачам в задоволенні позову.

Представник Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Кілійському районі Одеської області - ОСОБА_8О, в судовому засіданні пояснив, що Дунайський біосферний заповідник зареєстровано в Фонді соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та ним перераховуються до Фонду страхові внески на соціальне страхування від нещасного випадку працівників заповідника, як перебувають з ним в трудових відносинах. За результатами перевірки нещасного випадку, який стався з ОСОБА_14 25 вересня 2008 року, комісією з розслідування нещасного випадку було складено акти за формою Н-5 та Н-1 та кваліфіковано даний нещасний випадок, як пов'язаний з виробництвом, що дає право членам родин потерпілого на соціальний захист відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». За заявою членів родини загиблого ОСОБА_14, їм нарахована та виплачена соціальна допомога в розмірі п'ятирічного заробітку загиблого, крім того, члени родини загиблого мають право відповідно до вказаного закону на отримання виплат на компенсацію витрат на поховання ОСОБА_14 за наявності подання до Відділення Фонду відповідної заяви та документів, що підтверджують понесення ними вказаних витрат, що також передбачено відповідним Законом. На даний момент члени родини ОСОБА_14 до Відділення виконавчої дирекції Фонду з такою заявою не звертались і наразі така можливість ними не втрачена. Зважаючи на вищенаведене, вважає вимоги позивачів до відповідача стосовно стягнення витрат на поховання та моральної шкоди необгрунтованими та просить суд відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, в процесі встановлення обставин

справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Судом достовірно встановлено і не оспорюється особами, які беруть участь у справі, то 25.09.2008 року ОСОБА_10, будучи посадовою особою - інспектором охорони Дунайського біосферного заповідника, за яким був закріплений мотобот (магуна) УОД 07-75 К, порушив вимоги техніки безпеки при виконання господарських робіт з використанням зазначеного нлавзасобу при розвозці вугілля по кордонам заповідника, а саме: допустив вживання алкогольних напоїв на кордоні Полуденне та Циганка; повертаючись на зазначеному мотоботі в м. Вилкове після 20-ї години, порушив вимоги безпеки в частині обов'язкового повернення плавзасобу на причал за одну годину до настання темного періоду доби: при поверненні допустив випадіння в воду ОСОБА_11 В,Ф., який, перебуваючи в нетверезому стані стояв поряд / ОСОБА_10 на кормовому сидінні мотоботу, не ©влаштованого ходовим вогнем кругового освітлення.

Судно УОД 07-75 згідно Судового білета СБ № 022397 належить Дунайському біосферному

заповіднику і є маломірним судном . Згідно шляхового листа № 333 від 25.09.2008 року ОСОБА_10 1.1,

отримав завдання на проведення господарських робіт по заповіднику з використанням зазначеного

плавзасобу, час виходу 07:45, час повернення на причал 22:45.

1 Вироком Кілійського районного суду Одеської області від 26.11.2009 року по справі 1-272/09

ОСОБА_10 іларіоновича було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.271 КК України - порушення вимог законодавства про охорону праці, що потягли за собою загибель людини -працівника Дунайського біосферного заповідника, ОСОБА_11, та засуджено до 5 років позбавлення волі без позбавлення права займати певні посади або займатися певними видами діяльності. Із застосуванням ст. ст. 75,76 КК України ОСОБА_10 1.1, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.

З вироку суд вбачається, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 127 від 11.11.2008 року, смерть ОСОБА_14 настала в результаті асфіксії внаслідок утоплення у воді. До настання смерті ОСОБА_11 знаходився в воді не більше 1-3 хвилин, згідно токсикологічного дослідження, в крові та сечі ОСОБА_11 виявлено етиловий спирт в концентрації 3,1%, що у живих осіб може відповідати тяжкому ступеню сп'яніння.

Вказаний вирок суду набрав законної сили 12 грудня 2009 року.

Як зазначено у висновках акту № 1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом /форма Н-1/

та Акту спеціального розслідування нещасного випадку, який стався 25 вересня 2008 року приблизно 0 20-ій

годині 40 хвилин у Дунайському біосферному заповіднику Національної академії наук України /форма Н-5/,

затвердженими Начальником територіального управління Держгірпромнагляду в Одеській області від

> 29. і 22009 року:

У зв'язку з тим, що ОСОБА_11 впав за борт з транспортного засобу підприємства, слідуючи від об'єкту обслуговування за дорученням роботодавця - кваліфікувати даний нещасний випадок, як пов'язаний з виробництвом;

Інспектор охорони ОСОБА_10, знаходячись у нетверезому стані, управляв мотоботом УОД 07-75 і перевозив підсобного робітника ОСОБА_11, що знаходився у нетверезому стані: допустив плавання в темний час доби на мотоботі УОД 07-75, не обладнаному ліхтарем з білим вогнем кругового освітлення, чим порушив п. 1 «Інструкції про порядок випуску самохідних і несамохідних суден, інших плавзасобів в територіальне море та внутрішні води України у межах Одеської області», п. 2 і п. 4 «інструкції № 6 користування плавзасобами і техніки безпеки при роботі на акваторії Дунайського біосферного заповідника»;

Підсобний робітник ОСОБА_11 допустив вживання спиртних напоїв на робочому місці, чим порушив п.1.4. «Інструкції з охорони праці № 10 для підсобного робітника;

Комісія не встановила інших осіб, дії бо бездіяльність яких привели до нещасного випадку.

Як вбачається з наданих ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 оригіналів товарних чеків, ними в зв'язку зі смертю ОСОБА_11 на обряд поховання та обрядові заходи, пов'язані з поминками проведені наступні витрати щодо придбання :

- скрапленого газу на суму 320,40 гривень;

- кулінарно-кондитерських виробів на суму 152 гривень (квитанція № 865644 від 03.10.2008 р.)4 продуктів на суму 562 гривень (накладна б/н від 03.10.2008 р.);

- м'яса та овочів на суму 1391 гривень (закупівельний акт б/н від 03.10.2008 р.):

- м'яса та овочів на суму 1272 гривень ( закупівельний акт б/н від 10.11.2008 р.); м'яса та овочів на суму 999,50 гривень ( закупівельний акт б/н від 02.10.2008 р.);

- гробниці вартістю 300 гривень ( розрахункова квитанція від 05.09.2009 р.):

- продуктів на суму 289 грн ( накладна б/н від 02.10.2009 р.);

- хлібобулочних, кондитерських виробів, горілки , вина на суму 1683,40 гривень (накладна б/н від 03.10.2008 р.);

- хлібобулочних, кондитерських виробів, горілки , вина на суму 553,80 гривень ( накладна б/н від

11.10.2008 р.):

- фототаблиці на пам'ятник, вартістю 100 гривень (товарний чек від 06.10.2009 р.);

- хлібобулочних виробів на суму 147,50 гривень (розрахункова квитанція 865845 від 03.10.2009 р.);

- хлібобулочних, кондитерських виробів, горілки, вина на суму 881,50 гривень (накладна б/н від

03.10.2009 р.);

- хлібобулочних, кондитерських виробів, горілки , вина на суму 907,60 гривень (накладна б/н від 10.11.1.2008 р.);

- хлібобулочних, кондитерських виробів, горілки , вина на суму 537 гривень (накладна б/н від 03.04.2009 р.);

- продуктів на суму 374 гривень ( накладна б/н від 02.04.2009 р.);

- хлібобулочних виробів на суму 106,50 гривень (накладна б/н від 03.04.2009 р.);

- хлібобулочних виробів на суму 160,50 гривень ( накладна б/н від 11.11.2008 р.); продуктів на суму 187 гривень (накладна б/н від 09.11.1.2008 р.);

- одягу, рушників, носових хустин на суму і384 гривень (накладна б/н від 03.10 2008 р.), всього на суму 12309,70 гривень .

Крім того, ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до матеріалів позову додано шість автобусних квитків від автостанцій Кілія - Вилкове та Ізмаїл - Кілія, без зазначення вартості проїзду.

З наданих ОСОБА_2 квитанцій до ПКО вбачається, що нею сплачено за поминальні обіди 03.10.2008 року в касу Свято - Миколаївської церкви м. Вилкове - 500 гривень, ПЛІ .2008 року - 200 гривень, всього 700 гривень.

Таким чином, суд приходить до висновку, гцо заявлені позивачами вимоги про стягнення з Дунайського оіосферного заповідника сум матеріальної шкоди, є витратами, понесеними ними на поховання загиблого члена родини - ОСОБА_11

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України - вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

При розгляді справи судом враховано відповідні положення цивільного законодавства, згідно яких:

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі йога порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї, чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

1 квітня 2001 року введено в дію Закон України від 23 вересня 1999 року «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Згідно з ч. 1 ст. 21 вказаного Закону - в разі настання страхового випадку, обов'язок з відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Пунктом 2 частини 1 вказаної статті Закону передбачено, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України зобов'язаний у встановленому законодавством порядку організувати поховання померлого, відшкодувати вартість пов'язаних з ЦИМ ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Відповідно до и. п. З, 4 Постанови правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 3 жовтня 2008 року ЇМ 45 «Про виграли на поховання та пов'язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання» - витрати на поховання проводяться робочими органами виконавчої дирекції Фонду страхувальнику або сім'ї застрахованого чи іншій особі, яка здійснювала поховання у разі його смерті, шо настала за обставин, за яких настає страховий випадок державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України. Витрати на поховання та пов'язані з цим ритуальні послуги проводяться тільки за наявності документів (довідок, рахунків тощо), що підтверджують відповідні витрати на день поховання, які зазнані страхувальником, сім'єю потерпілого або іншими особами, але не вище розмірів витрат на поховання потерпілого та пов'язаних з цим ритуальних послуг для управлінь виконавчої дирекції Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено, що Дунайський біосферний заповШник

Національної академії наук України перебував на обліку в органах Фонду соціального страхування від

нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, як страхувальник осіб, що перебували в трудових відносинах з заповідником, виходячи з наведених положень законодавства суд вважає, що обов'язок з відшкодуванням витрат на поховання сім'ї застрахованої особи - ОСОБА_11 В.Ф.* який загинув під час нещасного випадку на виробництві, лежить на Відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Кілійському районі Одеської області, проти чого не заперечував його представник в судовому засіданні Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача заявлених сум витрат на поховання померлого ОСОБА_11- є необгрунтованими, в зв'язку з чим задоволенню не підлягають.

Стосовно позовних вимог про стягнення моральної шкоди суб виходить з наступного:

Положеннями підпункту «є» пункту 1 частини 21 Закону України від 23 вересня 1999 року «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» в переліку соціальних послуги та виплат, які здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків було передбачено обов'язок своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати грошову суму за моральну шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому,

Однак Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 р. N 717-У, вказані положення були виключені з тексту Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Рішенням Конституційного Суду України від 8 жовтня 2008 року N 20-рп/2008 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень підпункту "б" підпункту 4 пункту 3 статті 7 Закону України "Про страхові тарифи на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзаців другого, третього пункту 10, пункту 11 розділу ї Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (справа про страхові виплати), - зміни, внесені Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 р. N 717-У визнані такими, що відповідають Конституції України.

В рішенні Конституційного Суду України зазначено, що положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу І Закону N 717-У скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону N 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. З огляду на викладене Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання неконституційніїми положень пункту І, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу 1 Закону А 717-У,

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до статті 1187 ЦК України (відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки), джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним

засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Судом встановлено, що джерело підвищеної небезпеки - човен належить відповідачу - Дунайському біосферному заповіднику, в трудових відносинах з яким перебував загиблий ОСОБА_11

Таким чином, з аналізу наведених положень законодавства, судом приходить до висновку, що саме Дунайському біосферному заповіднику належить відповідати за позовом в частині вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки посилання представника відповідача про виплату Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Кілійському районі Одеської області відшкодування сім'ї померлого, оскільки заповідник застрахував свою відповідальність від нещасного випадку з працівниками, не можуть бути взяті до уваги, в зв'язку з тим, що Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не передбачено виплату відшкодування моральної шкоди потерпілим.

Разом з тим, оскільки в судовому засіданні встановлено порушення з боку ОСОБА_11 вимог з охорони праці під час перебування на човні, суд вважає, що обов'язок по відшкодування володільцем джерела підвищеної небезпеки, заданої шкоди, повинен кореспондуватись з приписами ст. 1193 ЦК України та роз'яснень Пленуму Верховного Суду «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року N 4, щодо врахування поведінки потерпілого, яка сприяла заподіянню йому шкоди.

З урахуванням обставин справи, вимушеності змін у житгі потерпілих, враховуючи спричинені їм страждання в зв'язку з загибеллю близької людини, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі по 100 тисяч гривень на кожного позивача такими, що підлягають частковому задоволенню та визначає розмір належного до стягнення з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди по 15 тисяч гривень на кожного позивача, всього 60 тисяч гривень.

Керуючись ст.ст.8, 10,11, 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК, ст.ст. 16, 23, 1167, 1168, 1187, і 193 ЦК України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», суд -

ВИРІШ ИВ :

Позовну заяву ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Дунайського біосферного заповідника Національної академії наук України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_10, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Кілійському районі Одеської області про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Дунайського біосферного заповідника Національної академії наук України на користь ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2 по 15 тисяч гривень відшкодування моральної шкоди, всього 60 тисяч гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Дунайського біосферного заповідника Національної академії наук України на користь держави судовий збір в розмірі 600 гривень.

Стягнути з Дунайського бісхЗфериого заповідника Національної академії наук України витрати на інформаційно-технічне забезпеченая розгляду справи в розмірі 120 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через

Кілійський районний суд Одесько/області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня

проголошення рішення.

Повний текст рішення складено 12 листопада 2010 року.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_15