Броварський міськрайонний суд Київської області
справа 2-4703/10
РІШЕННЯ

Іменем України

01 листопада 2010 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Маценко Н.П.

при секретарі Облакевич А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу

в с т а н о в и в:

У серпні 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, в якому просить суд стягнути із ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за договором позики в розмірі 100 041 грн. 09 коп. та понесені судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 01.01.2009 року між нею та ОСОБА_2 був укладений договір позики, згідно з умовами якого вона передала відповідачу суму позики в розмірі 100000 грн. Отримання коштів за договором позики підтверджено письмовою розпискою останнього від 01.01.2009 року.

Відповідно до умов договору відповідач повинен був виконати взяте на себе зобов»язання по поверненню коштів до 31.07.2010 року в сумі 50 000 грн. та решту суми повернути до 31.12.2010 року. У визначений правочином строк відповідач кошти не повернув, тому з урахуванням наданого права на дострокове повернення частини позики змушений звернутися до суду з вимогою про стягнення всієї суми позики в розмірі 100000 грн. та трьох відсотків річних від простроченої суми позики в розмірі 41 грн. 09 коп., всього 100 041,09 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, дав пояснення аналогічні фабулі позовної заяви. Додав, що позивач неодноразово зверталася до відповідача з проханням повернути грошові кошти, однак жодних дій щодо погашення вказаної суми ОСОБА_2 не вчинив.

Представник відповідача ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав, пояснив, що грошові кошти надавалися відповідачу на будівництво будинку, розписка була написана останнім під тиском.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Правилами ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 1046, ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми або визначеної кількості речей.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором у такій же самій сумі, що була передана йому позикодавцеві.

Судом встановлено, що 01.01.2009 року між сторонами по справі було укладено договір позики в простій письмовій формі.

Відповідно до умов вказаного договору відповідач взяв у борг у ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 100 000 грн., яку зобов»язувався повернути на наступних умовах: до 31.07.2010 року повернути 50 000 грн. та до 31.12.2010 року - 50 000 грн. Факт отримання грошових коштів підтверджується письмовою розпискою написаною відповідачем та його особистим підписом.

З матеріалів справи достовірно встановлено, що відповідач взяті на себе зобов»язання щодо своєчасного повернення суми боргу, тобто до 31.07.2010 року не виконав.

Заперечення сторони відповідача щодо написання розписки про отримання грошових коштів під тиском свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли. В матеріалах справи відсутні дані про те, що відповідач звертався з цих підстав до компетентних органів, тому на думку суду, доводи та вимоги позивача відповідачем спростовані не були, заперечення останнього є необґрунтованими та немотивованими.

З урахуванням всіх обставин по даній справі, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача на користь позивача грошових коштів в сумі 50000 грн. з урахуванням тих обставин, що відповідачем було прострочено строк їх повернення визначений в договорі позики, тобто до 31.07.2010 року.

Щодо вимог про стягнення решти суми в розмірі 50 000 грн., то їх слід залишити без розгляду, так як фактично визначений у договорі строк повернення грошових коштів а саме 31.12.2010 року не настав, підстав для їх дострокового повернення суд не вбачає. В цій частині позовні вимоги є такими, що заявлені передчасно.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З цих підстав стягненню із відповідача підлягають судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 500 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в розмірі 120 грн.

На підставі п. 4 ч. 1 ст. 83 ЦПК України поверненню позивачу підлягає судовий збір в розмірі 500 грн., оскільки вимоги в частині стягнення з відповідача боргу в розмірі 50000 грн. залишено без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 526, 1046, 1047, 1049 ЦК України ст.ст. 10, 60, 83, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_2, яка проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 заборгованість за договором позики в розмірі 50 000 (п»ятдесят тисяч) грн., судовий збір в розмірі 500 (п»ятсот) грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді розмірі 120 грн.

В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу в розмірі 50 000 грн. залишити без розгляду, як такі що заявлені передчасно.

Повернути позивачу понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 500 грн.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Н.П.Маценко