Справа № 2-1691/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2010 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі: головуючої - судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

при секретарі ТИМКОВИЧ С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

встановив:

ОСОБА_1 14.04.2010р. звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить винести рішення про визнання ОСОБА_2, такою, що втратила право користування квартирою №2 по вул.Сріблистій, 2 в м.Львові. Позов обґрунтовує тим, що спірна квартира складається з однієї житлової кімнати та кухні, житловою площею 18,7кв.м., загальною площею 34,7кв.м. Він постійно проживає та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім нього там зареєстровані, але не проживають з 2008 року, його колишня дружина, відповідачка по справі ОСОБА_2 та їхній син ОСОБА_3, 2003р.н. Відповідачка добровільно забрала усі свої речі, взявши дитину, виїхала з квартири. Жодних перешкод у користуванні квартирою він їй не чинив, витрат за комунальні послуги та утримання житла відповідачка не несе. Медичною допомогою за місцем реєстрації не користується, в органи міліції, суду, в звязку із перешкодами у користуванні спірною квартирою, ОСОБА_2 не зверталась. Добровільно знятись з реєстрації за адресою: м.Львів, вул.Сріблиста,2/2 відповідачка не бажає, тому він змушений звернутись до суду. Просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, покликаючись на вказані у позовній заяві обставини.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги свого довірителя. Просить задовольнити позов.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позову не визнала. Пояснила, що після одруження з позивачем вона в 2000р. вимушена була продати своє власне житло, оскільки у звязку з невдалим бізнесом підприємство, засновником якого є ОСОБА_1, мало великі борги. Виручені від продажу кошти пішли на погашення цих боргів. Проживали вони за адресою спірної квартири. Нею проводилися ремонтні роботи у квартирі, вирішувалося питання приєднання коридору. Після народження дитини вона не могла залишатись жити в квартирі АДРЕСА_1, оскільки з позивачем постійно були конфлікти, він чинив на неї психологічний та фізичний тиск. Не хотіла, щоб така ситуація негативно впливала на її здоровя та психіку дитини. Вона мала намір розлучитись з ним, тому в травні 2008 року зібрала речі і разом з дитиною переїхала до орендованої квартири. Власного житла вона не має. Вимушена працювати на кількох роботах щоб утримати дитину та себе. Аліментів позивач не сплачував. Хоч вона і не проживає за адресою спірної квартири, однак інтересу до неї не втратила, готувала необхідні документи для приватизації житла, періодично навідувалась туди поки позивач не

змінив замки, чим почав створювати їй перешкоди у користуванні квартирою. Користує' медичною допомогою за місцем реєстрації. Крім того частково сплатила борг по утримі квартири, має відповідні квитанції в підтвердження. Просить у позові відмовити.

Представник відповідачки ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала пояснеї відповідачки, просить відмовити у позові.

Представник органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрі ОСОБА_6 в судовому засіданні поклалась на розсуд суду у вирішенні цього питані оскільки інтересів малолітнього ОСОБА_3, 2007р.н., вирішення даного спору зачіпає.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, представника третьої осо< показання свідків, дослідивши представлені докази, зясувавши дійсні обставини спраї суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову таких мотивів.

Сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 колишнє подружжя, перебували у шлюбі 1996р. по 2009р.

Спірна квартира АДРЕСА_1 складається з однієї кімнат площею 18,7кв.м. та кухні загальною площею 34,7кв.м. і належить місцевим раді Основним квартиронаймачем є позивач ОСОБА_1 Відповідачка ОСОБА_2 зареєстров; у цій квартирі з 20.07.2000р. Також у квартирі зареєстрована дитина сторін ОСОБА_3] 2003р.н.

Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів йоі сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шіс місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в р; спору - судом.

Позивач просить визнати відповідачку такою, що втратила право користуван: спірним жилим приміщенням у звязку з її непроживанням у цій квартирі понад шіс' місяців.

Суд вважає, що позивачем не доведено факту непроживання відповідачки у спірніі квартирі понад встановлені судом строки без поважних причин, а відтак втрату нею права] на користування жилим приміщенням цієї квартири.

Відповідно до наданих позивачем актів ЛКП «Балатон-409» від 29.03.2010р., 05.11.2009р., 13.10.2009р. відповідачка за місцем реєстрації не проживає з вересня 2009р.

Також позивачем надано довідку з медичної установи про те, що позивачка не викликала до себе лікаря за місцем реєстрації з вересня 2009р. по березень 2010р., та відповідь з Шевченківського РВ про те, що відповідачка з приводу перешкод у користуванні житлом з вересня 2009р. не зверталася.

Однак ці докази не можуть бути підставою для позбавлення відповідачки права на користування спірним жилим приміщенням.

Судом встановлено, що проживаючи у цій квартирі відповідачка зверталася в 2007- 2008р.р. в ЛКП «Балатон-409» із заявами про приєднання до квартири частини спільного^ коридору будинку, узаконення самовільних перепланувань, замовляла ескізний проект перепланування будинку, тобто вживала заходів для покращення житлових умов цієї квартири. Вона приймала участь у проведенні ремонту квартири.

З пояснень відповідачки вона з дитиною залишила квартиру з поважних причин у звязку із неможливістю проживання з позивачем в одній кімнаті, оскільки позивач конфліктував з нею. Вона не хотіла, щоб така ситуація негативно впливала на її стан здоровя та малолітню дитину. У квартирі продовжують залишатися частина її речей та дитини. З пояснень відповідачки вона пропонувала позивачу приватизувати квартиру; однак той відмовився.

Відповідачка надалі звертається на прийоми лікарів за місцем реєстрації, що стверджується записами в її медичній картці за 2009 рік. Відсутність викликів лікаря до відповідачки на дім не може свідчити про те, що вона не проживає за місцем реєстрації та не користується медичною допомогою.

10.08.2009р. відповідачка ОСОБА_2 сплатила 56,62грн. квартплати, що стверджується квитанцією.

При вирішенні спору суд також враховує ту обставину, що відповідачка іншим житлом не забезпечена. Крім того, відповідачка була власником квартири по вул.Я.Мудрого,18/7, яку продала в 2000р. з метою покриття боргів фірми, засновником якої є ОСОБА_1 Дані обставини підтверджені позивачем.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судовому засіданні підтвердили, що відповідачка продала свою власну квартиру, щоб допомогти чоловікові розрахуватись із боргами. ОСОБА_2 повідомляла їм про своє рішення тимчасово проживати з дитиною окремо, тому як умови її перебування там з дитиною були неможливими, позивач застосовував до неї фізичне насильство, провокував конфлікти.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що знайомий з позивачем близько 3- х років. Позивач двічі запрошував до себе на чай в 2008р. Перебував у квартирі нетривалий час по 5 хвилин, відповідачки не бачив. Зі слів позивача вона хотіла розлучитися з ним. Свідок ОСОБА_10 1.1, пояснив, що знає сторони з 2007р., часто приходив до них додому. З середини 2008р. почав приходити в гості рідше, оскільки змінив роботу. У 2009-20Юр.р., приходячи в гості до позивача, відповідачки в квартирі не бачив. Позивач пояснював про намір відповідачки розірвати шлюб. Дані свідчення суд не вважає, такими, що є вирішальними при розгляді питання про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою №2 по вул.Сріблистій, 2 в м.Львові.

Подані позивачем акти про не проживання відповідачки за місцем реєстрації також суд не може приймати в основу рішення, оскільки з пояснень відповідачки вона періодично навідувалася до квартири, продовжує зберігати у ній частину своїх речей. Ці обставини позивачем не спростовані.

Суд вважає, що відповідачка свого інтересу до цієї квартири не втратила, періодично відвідувала цю квартиру, період її не проживання у цій квартирі є нетривалим, викликаний погіршенням стосунків з позивачем та неможливістю проживати з ним в одній кімнаті. Іншим житлом відповідачка не забезпечена.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.8,10,57,58,60,208,209,212,215 ЦПК України, ст.ст.9,71,72 ЖК України, суд, -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1 - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської Області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_11