Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
Справа № 2-638/10
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне, в порядку гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2010 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

головуючого судді Мазниці А.А.

При секретарі Ковальській Т.Г.

За участю:

Представника позивача ОСОБА_1

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2009 року позивачі звернулися до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеною позовною заявою. В обґрунтування заявлених вимог зазначили, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю позивача ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_5В, що сталася 30.10.2007 року на вул. Героїв Сталінграду у м. Дніпропетровську з вини відповідача, належний позивачеві ОСОБА_2 автомобіль НОМЕР_1, отримав технічні пошкодження, чим заподіяна матеріальна та моральна шкода. На підставі викладеного позивачі просили суд стягнути з відповідача у відшкодування матеріальної шкоди 6.628, 86 грн. на користь ОСОБА_2, у відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_3 2.000, 00 грн., на користь ОСОБА_4 4.000, 00 грн.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримав, на їх задоволенні наполягав.

Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до суду не зявилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 41, 43).

Відповідач до суду не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом публікації оголошення у пресі, що є підставою для вирішення справи у заочному порядку.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 05.12.2007 року мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю позивача ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_5 Близько 18:30 годин зазначеного дня відповідач, перебуваючи у стані алкогольного спяніння та керуючи автомобілем «Дача», д/н НОМЕР_2, рухаючись по вул. Героїв Сталінграду у м. Дніпропетровську, в порушення вимог п. 13.1., п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, не врахував дорожню обстановку і не дотримав безпечну дистанцію руху, внаслідок чого скоїв наїзд на автомобіль НОМЕР_3, що рухався попереду і зупинився. Зазначений автомобіль належить на праві власності ОСОБА_2 (а.с. 6) і на той час знаходився під керуванням ОСОБА_3

Зазначені фактичні обставини спірної ДТП, а також наявність вини ОСОБА_5 в її скоєнні, встановлені постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.12.2007 року, якою відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 8), а отже відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України є преюдиційно встановленими і не підлягають доказуванню.

Розмір матеріальної шкоди, заподіяної позивачеві внаслідок спірної ДТП, відповідно до висновку спеціаліста-автотоварознавця (а.с. 12-35) склав 6.278, 86 грн.

Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд доходить висновку про те, що вони врегульовані положеннями ст. ст. 22, 1167, 1187, 1188 ЦК України.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є зокрема діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Ст. 1188 ЦК України визначений порядок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, відповідно до якого шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, окремо зазначених в законі.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Такими збитками вважаються зокрема витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Враховуючи, що спірна ДТП сталася з вини відповідача ОСОБА_5, суд доходить висновку про обґрунтованість позову в частині стягнення з нього на користь позивача ОСОБА_2 суми у розмірі 6.278, 86 грн. у відшкодування заподіяної матеріальної шкоди. Також підлягають задоволенню на підставі ст. 22 ЦК України позовні вимоги в частині відшкодування за рахунок відповідача витрат на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 350, 00 грн. (а.с. 11).

Вирішуючи питання про обґрунтованість позову в частині відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступного.

Не викликає сумнівів, що внаслідок спірної ДТП позивачеві ОСОБА_3 була заподіяна певна моральна шкода, що виразилася у стражданнях та переживаннях, а також життєвих незручностях, пов'язаних з нервовим стресом під час зіткнення автомобілів, пошкодженням і неможливістю експлуатації транспортного засобу, що перебував у його користуванні, необхідністю участі за рахунок особистого часу в оформленні ДТП в органах ДАІ. Разом з тим, суду не надані будь-які докази, що об'єктивно свідчили б про істотність заподіяної йому моральної шкоди і настання внаслідок спірної ДТП суттєвих негативних наслідків для його психологічного та фізичного стану. З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги у відповідній частині такими, що підлягають частковому задоволенню у розмірі 300, 00 гривень.

Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_4, задоволенню не підлягають, оскільки факти заподіяння їй тілесних ушкоджень та подальшого лікування, як і факт перебування її в автомобілі НОМЕР_1, під час спірної ДТП, не підтверджуються матеріалами справи, а отже не можуть вважатися доведеними.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі покладають на сторону, проти якої ухвалене рішення суду, пропорційно задоволеній частині позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 1167, 1187, 1188 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 169, 212, 213, 215, 224-226 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 6.725, 15 грн. (шість тисяч сімсот двадцять пять гривень 15 коп.), у тому числі 6.628, 86 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 96, 29 грн. судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 308,50 грн. (триста вісім гривень 50 коп.), в тому числі 300, 00 грн. у відшкодування моральної шкоди, 8,50 грн. судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Позивач має право оскаржити заочне рішення у загальному апеляційному порядку.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, що може бути подана протягом десяти днів з дня отримання ним копії рішення. Без попереднього подання такої заяви заочне рішення оскарженню відповідачем в апеляційному порядку не підлягає.

У випадку відмови в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення, воно може бути оскаржене відповідачем у загальному апеляційному порядку.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про його апеляційне оскарження, якщо таку заяву не буде подано.

У випадку подання заяви про апеляційне оскарження, але не подання у двадцятиденний строк апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після закінчення такого строку.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Заява про апеляційне оскарження рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя А.А. Мазниця