Новоодеський районний суд Миколаївської області
Справа № 2-1373/2010
РІШЕННЯ

Іменем України

23 грудня 2010 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Ітріна М.В.,

при секретарі Андреєвій Ю.В., за участю відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому у судовому засіданні в залі суду м. Нова Одеса цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства „ОСОБА_2 Аваль (далі ОСОБА_2) до ОСОБА_1 і ОСОБА_3 про звернення дострокове розірвання кредитного договору, стягнення кредитної заборгованості і звернення стягнення на житловий будинок,

В С Т А Н О В И В:

07 жовтня 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 15.03.2007 р. між ним та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 014/08-112/61746, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 40 000 грн, з процентною ставкою 18,50 % річних на строк 120 місяців, тобто до 15.03.2017 р., за програмою кредитування «Кредит під заставу нерухомості» Відповідач зобовязана була щомісячно здійснювати погашення кредиту згідно графіку.

В цей же день, в забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_1 перед Банком між останнім та ОСОБА_3 укладено нотаріально посвідчений Іпотечний договір, предметом якого є житловий будинок № 4, що розташований по вул. Травкіна в с. Троїцьке Новоодеського району Миколаївської області.

Станом на 29.06.2010 р. у відповідача виникла прострочена заборгованість в сумі 40 401,38 грн, яка складається: із залишку заборгованості за кредитом в сумі 34 509,06 грн; заборгованості за відсотками в сумі 4 165,12 грн; пені за порушення строків повернення кредиту та процентів за його користування в сумі 1 727,20 грн.

З посиланням на статті 526, 553, 554, 610, 611, 625, ч. 1 ст. 651, ч. 2 ст. 1050 ЦК України, просили достроково розірвати кредитний договір з ОСОБА_1, стягнути з неї заборгованість за кредитним договором у вказаній сумі, а також судові витрати по справі та звернути стягнення на предмет Іпотеки.

В судове засідання представник позивача не зявився, але надав письмову заяву, в якій вимоги підтримав і просив їх задовольнити, а позов розглянути за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 у попередньому судовому засіданні і під час судового розгляду справи (03.12.2010 р.) заявлені вимоги визнала і не заперечувала проти їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_3 будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи у судове засідання без поважних причин не зявився.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, а в силу ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зі змісту положень ст. 1054 ЦК випливає, що ОСОБА_2 зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 березня 2007 р. між Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 014/08-112/61746, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 40 000 грн, з процентною ставкою 18,50 % річних на строк 120 місяців, тобто з кінцевим строком виконання 15 березня 2017 р., за програмою кредитування «Кредит під заставу нерухомості».

В цей же день, в забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_1 перед Банком, між останнім та ОСОБА_3 укладено нотаріально посвідчений Іпотечний договір, предметом якого є житловий будинок № 4, що розташований по вул. Травкіна в с. Троїцьке Новоодеського району Миколаївської області, що належить на праві власності останньому, вартість якого за домовленістю сторін складає 65 090 грн.

Згідно п. 3.1 Договору ОСОБА_1 зобовязана була до 15 числа кожного місяця погашати кредит, а також відсотки за його користування.

В день укладення договору боржником була отримана вказана сума кредиту готівкою.

Судом встановлено, що до подачі позову до суду, боржник більш як 180 днів не виконує свої обовязки за кредитним Договором, внаслідок чого станом на 29.06.2010 р. у відповідача виникла прострочена заборгованість в сумі 40 401,38 грн, яка складається: із залишку заборгованості за кредитом в сумі 34 509,06 грн; заборгованості за відсотками в сумі 4 165,12 грн; пені за порушення строків повернення кредиту та процентів за його користування в сумі 1 727,20 грн.

За правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, умов пункту 6.5 Договору якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК у разі порушення зобовязання настають правові наслідки у вигляді припинення зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав щодо розірвання договору між Банком та ОСОБА_1, та стягнення з неї відповідно до ст. 625 ЦК України заборгованості за кредитним договором.

Згідно Закону від 5 червня 2003 р. № 898-IV «Про іпотеку» іпотека розуміється як вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотекодавець особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобовязання або зобовязання іншої особи перед іпотекодержателем.

За правилами ч. 1 ст. 33 Закону «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодедержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, з урахуванням того, що боржник порушила умови кредитного Договору, а майновий поручитель (ОСОБА_3П.) не вжив заходів щодо погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Банком, суд дійшов висновку про наявність правових підстав щодо звернення стягнення на нерухоме майно в межах суми боргу.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Банку задовольнити.

Достроково розірвати кредитний договір № 014/08-112/61746 від 15 березня 2007 року укладений між відкритим акціонерним товариством „ОСОБА_2 Аваль і ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь відкритого акціонерного товариства „ОСОБА_2 Аваль заборгованість за кредитним договором № 014/08-112/61746 від 15 березня 2007 року в сумі 40 401,38 (сорок тисяч чотириста один гривень 38 коп.) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк „ОСОБА_2 Аваль сплачене при подачі позову державне мито у розмірі 401,01 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 014/08-112/61746 від 15 березня 2007 року у межах 40 401,38 гривень звернути стягнення на належний на праві приватної власності ОСОБА_3 житловий будинок № 4, що розташований по вул. Травкіна в с. Троїцьке Новоодеського району Миколаївської області.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий