Справа №2-1034/09 18.01.2010
Провадження №22ц-10/09
Державний герб України
Справа № 22ц 10/10 Головуючий першої інстанції: Разумовська О.Г.
Категорія: 37 Суддя-доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 січня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Лисенка П.П.,

суддів: Колосовського С.Ю.,

ОСОБА_1,

при секретарі судового засідання: Завтурі О.С.,

за участю позивачки ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3, відповідачки ОСОБА_4, її представника ОСОБА_5, експерта ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 2 жовтня 2009 року, яке ухвалене за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и л а :

В серпні 2008 р. ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним.

В обґрунтування своїх вимог позивачка вказувала, що є дочкою ОСОБА_7, який помер 13 березня 2008 р. Після звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини вона дізналася, що її батько 11 січня 2008 р. склав заповіт на користь ОСОБА_4

Посилаючись на те, що ОСОБА_7 хворів на хронічне психічне захворювання, в звязку з чим не розумів значення власних дій та їх наслідки, а відповідачка, скориставшись його становищем, оманним шляхом впевнила його скласти на її користь заповіт, позивачка просила визнати такий заповіт недійсним.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 2 жовтня 2009 р. в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує на те, що висновки суду не відповідають обставинам спору, вимогам матеріального й процесуального права, а тому просить суд скасувати рішення, ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивачки, її представника, відповідачки, її представника, експерта, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що ОСОБА_7 помер 13 березня 2008 р. До складу спадщини, що відкрилася після його смерті, входить квартира АДРЕСА_1. Спадкоємицею ОСОБА_7 за законом, що прийняла спадщину у встановленому законом порядку, є його дочка ОСОБА_2

11 січня 2008 р. ОСОБА_7 склав заповіт, за яким заповів належну йому квартиру ОСОБА_4 Заповіт було посвідчено державним нотаріусом Третьої миколаївської державної нотаріальної контори.

На підставі ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відмовляючи в позові, суд вважав, що позивачкою не надано доказів того, що на час складання заповіту волевиявлення ОСОБА_7 не було вільним і складання заповіту не відповідало його волі.

Однак, такий висновок суду не відповідає обставинам спору.

Тривалий час ОСОБА_7 страждав на психічні розлади: з 2005 р. згідно висновку посмертної судово-психіатричної експертизи (а.с. 118-125) було встановлено діагноз: шизофреноподібний параноїдний психоз за анамнезом; психоорганичне ураження змішаного типу, стійка соціальна дезадаптпація та надано другу групу інвалідності. У лютому 2008 р. повторно спадкодавець був оглянутий МСЕК, якою встановлено діагноз: психоорганічний розлад незясованої етіології; зростання дефекту. Знову встановлено другу групу інвалідності. Після смерті встановлено патологоанатомічний діагноз: шизофреноподібний параноїдний розлад. Психоорганічний синдром внаслідок ангиоматозу підкоркових структур мозку.

За висновком додаткової посмертної судово-психіатричної експертизи (а.с. 182-184) ОСОБА_7 страждав на психічний розлад у формі астенічного варіанту органічного психосиндрому, ступень якого на час складання спірного заповіту суттєво впливав на його здатність розуміти свої дії та керувати ними, тобто з урахуванням його психічного здоровя він не в повній мірі міг усвідомлювати значення своїх дій, їх наслідки і не в повній мірі міг керувати ними.

Як пояснив в суді експерт ОСОБА_6, на час складання спірного заповіту психічний стан ОСОБА_7, який постійно погіршувався, не дозволяв йому в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними, а на його волевиявлення можливо було здійснити вплив.

Такий висновок експертів узгоджується з поясненнями в суді свідків, які є сторонніми особами, незаінтересованими у вирішенні справи, та які тривалий час були знайомі з ОСОБА_7: лікаря-психіатра ОСОБА_8, яка з жовтня 2005 р. лікувала спадкодавця, його товариша з дитинства ОСОБА_9, сусідки ОСОБА_7 ОСОБА_10, які підтвердили факт зростання ступеню психічного розладу ОСОБА_7, його соціальної дезадоптації. Щодо пояснень в суді свідків ОСОБА_11 (матери відповідачки), ОСОБА_12 (близької знайомої відповідачки), ОСОБА_13 (хрещеного батька відповідачки), ОСОБА_14 (подруги матері відповідачки), то вони суперечать наведеним вище доказам, а тому їх не можна вважати обєктивними і взяти до уваги як доказ по справі.

Таким чином, з наведеного вище вбачається, що на час складання заповіту ОСОБА_7 внаслідок тривалого психічного розладу не розумів значення своїх дій, не усвідомлював їх наслідків та не міг керувати ними.

За такого його волевиявлення не було вільним, а спірний заповіт не відповідав його волі, у звязку з чим його слід визнати недійсним.

На підставі викладеного рішення суду в силу вимог п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України необхідно скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову ОСОБА_2

Оскільки позовні вимоги задоволено, на користь позивачки з відповідачки відповідно до положень ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути 81 грн. судових витрат: судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 2 жовтня 2009 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним задовольнити.

Визнати недійсним заповіт ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, від 11 січня 2008 року, посвідчений державним нотаріусом Третьої миколаївської державної нотаріальної контори ОСОБА_15 та зареєстрований в реєстрі за № 2-5, за яким ОСОБА_7 заповів ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 квартиру АДРЕСА_2 «Б» в м. Миколаєві.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 81 грн. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: