Справа № 2-90/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2010 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі :

головуючого судді Дьомич Л.М.,

при секретарі Вовкуненко І.В.,

за участю адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання (догляду), суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою, якою просить розірвати договір довічного утримання від 17.11.2004 року, укладений між нею та ОСОБА_3, визнати за нею право власності на 57/100 частину домоволодіння з відповідною частиною господарсько - побутових будівель під номером 73/19, що знаходиться у м. Кіровограді по вулиці Андріївській.

Також ОСОБА_2 подана до суду позовна заява, якою вона просить розірвати договір довічного утримання (догляду) від 17.11.2004 року, укладений між нею та ОСОБА_4, визнати за нею право власності на 43/100 частини домоволодіння з відповідною частиною господарсько - побутових будівель під № 73/19, що знаходиться у м. Кіровограді по вул. Андріївській.

Ухвалою суду від 23.02.2009 року об'єднано в одне провадження цивільні справи № 2-778/09 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання та цивільну справу № 2-779/09 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання (догляду), присвоєно номер справі 2- 778/09.

В обґрунтування звернення вказала, що вона як відчуджувач вправі вимагати розірвання договору у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків за договором. Відповідачі, її діти взяті зобов'язання не виконують, застосовують до неї заходи фізичного та психічного впливу, вимагають коштів, її належним чином не доглядають, готують їжу яку вона не взмозі вживати.

ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала і вказала, що позивач є її матір'ю, за спірним договором, їй відчужено 57/100 частин домоволодіння з відповідною частиною господарсько-побутових будівель під № 73/19, що знаходяться в м. Кіровограді по вул. Андріївській, відповідно вона зобов'язалась довічно повністю утримувати відчужувача.

Зазначає, що на прохання матері разом з чоловіком, з яким шлюб не зареєстровано, переїхала проживати в спірний будинок, працює на ринку, тому кожного разу їдучі додому купляла продукти харчування, обмежень її мати в цьому не знала. Щоденно готувала їжу, купляла медикаменти, обходила з чоловіком свою матір, побудували баню для того щоб разом мати облаштований будинок зі зручностями. Мати бажала, щоб вона повністю приділяла їй увагу, щоб до неї не приходили ні діти ні гості, щоб вона весь час була біля неї, але це було неможливо так як в неї є своя сім'я і діти, інтереси. Позивач навмисно провокувала сварки та скандали, врешті решт вигнала її з будинку.

Відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги також не визнав і пояснив, що мати налаштувала їх спільна сестра ОСОБА_5, яка обіцяла матері догляд, тому остання

1

/а

2 спровокувала сварку і звернулась до суду. До цього вона судилася з молодшою сестрою і за аліменти і за флігель.

З'ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог за наступного.

Встановлено, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, інвалід І групи, уклала 17.11.2004 року договір довічного утримання зі своєю донькою - ОСОБА_3 /2,3,9/

Предметом договору була передача у власність набувача 57/100 частини на домоволодіння з відповідною частиною господарсько-побутових будівель під номером 73/19, що знаходиться у м. Кіровограді по вулиці Андріївській, за умови, що ОСОБА_3 зобов'язувалася довічно повністю утримувати її, а саме матеріально забезпечувати у сумі двох мінімальних розмірів пенсії за віком щомісячно, щоденним триразовим харчуванням, наданням необхідних побутових послуг, ліками.

Договір посвідчений нотаріусом Другої кіровоградської державної нотаріальної контори ОСОБА_7, зареєстровано в реєстрі за № 2-1253.

Також між позивачкою ОСОБА_2 17.11.2004 року укладений договір довічного утримання зі своїм сином - ОСОБА_4 /2-4/. Предметом договору була передача у власність набувача 43/100 частини на домоволодіння з відповідною частиною господарсько-побутових будівель під номером 73/19, що знаходиться у м. Кіровограді по вулиці Андріївській, за умови, що ОСОБА_4. зобов'язувався довічно повністю утримувати її, а саме матеріально забезпечувати у сумі двох мінімальних розмірів пенсії за віком щомісячно, щоденним триразовим харчуванням, наданням необхідних побутових послуг, ліками. Договір посвідчений нотаріусом Другої кіровоградської державної нотаріальної контори ОСОБА_7, зареєстровано в реєстрі за №2-1251.

Достеменно встановлено, що між позивачем та відповідачкою ОСОБА_3 склалися звичні сімейні відносини за якими донька як при наявності договору чи без такового доглядає свою матір, що виразилось в щоденному забезпеченні позивача піклування за нею, а саме купівля продуктів харчування, готування їжі, побутове обслуговування, в тому числі придбання^ліків, піклування як фізичного так і побутового напрямку. Взагалі між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 були сімейні відносини, остання повністю здійснювала догляд за матірю.

Відповідачка працює, має свою сім'ю, але пояснювала в суді що враховуючи те, що мати страждає на цукровий діабет, готувала їй більш дієтичну їжу, всі побажання та уподобання в їжі, останньої враховувалась. Суперечностей чи невідповідності в щоденному харчуванні не виникало, тому і не звертались до лікаря з приводу складання раціону.

ОСОБА_2, будучи інвалідом дитинства І групи, особою у віці 85 років, перебувала під постійним наглядом лікаря І поліклініки ОСОБА_8, до якої з приводу достатнього харчування та складання відповідного раціону в разі спору, як це і передбачено умовами договору від 17.11.2004 року, не зверталась, що в свою чергу, свідчить про належне її забезпечення харчуванням.

ОСОБА_3 також за свої кошти та зі згоди матері з метою облаштування житла та покращення умов проживання матері ОСОБА_2, яка не може вільно пересуватися, обмежена в побуті, була здійснена реконструкція будинку та побудований сарай, лазня, гараж, що підтверджується архітектурно-планувальним завданням № 961/2, затвердженим 27.10.2006 року Управлінням містобудування, архітектури, екології та земельних відносин /а.с.50-53/. При цьому придбавались відповідні будівельні матеріали, на підтвердження чого в суді для огляду надані товарні чеки та накладні, виписані саме на вищевказану адресу /а.с. 27-29/.

Як вказувала в суді позивач, дійсно зять і донька будували лазню щоб їй було зручніше себе обходити, та зберігати машину, на якій інколи її могли пересувати, тому вона погодилась на будівництво, але жодного разу вона лазню не використовувала. На що ОСОБА_3 та свідки з її боку пояснювали, що як тільки закінчилось будівництво, позивач вигнала доньку з чоловіком.

2

їй

з

Свідок з боку відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_9, донька відповідачки та онука позивача вказала, що у 2004 році її батьки переїхали до бабусі проживати за проханням останньої, проживали однією сім'єю, бабусю доглядали всі разом, всі за неї піклувалися. Мати кожну вільну хвилину приділяла своїй матері, на ній та на вітчимі повністю був будинок, вони його доглядали, облаштовували, здійснювали хатню роботу та по двору. Позивачка спочатку цьому раділа, а потім її стало дратувати, що до батьків діти приходять, коли свята святкують, стала перебірливою у їжі, неможливо було їй вгодити, вона постійно матір дорікала, остання від неї перебувала в розпачі. Бабуся навмисно влаштовувала сварки, їй вважалось, що її обкрадають, в решті - решт вигнала батьків з будинку. ОСОБА_2 була виділена окрема кімната, щоб її не турбували, завезені меблі та посуд, будинок приведений до ладу. За час спільного проживання матір провела каналізацію до будинку, побудувала гараж, баню з дозволу бабусі і для того щоб її можна було обходити, бо раніше зручності були відсутні, а за віком бабуся стала обмеженою в русі.

Аналогічні пояснення надали співмешканець відповідачки ОСОБА_10 та його син ОСОБА_11, син позивачки ОСОБА_12, свідки ОСОБА_13, ОСОБА_14

Свідок позивача ОСОБА_15 також вказувала, що ОСОБА_3 добре доглядала матір, остання боялася залишатися на одинці, а ОСОБА_4 з'являвся раз на тиждень, по вівторках, з чим приходив не бачила.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Щодо відповідача ОСОБА_4, то судом встановлено, що ним умови договору не виконувались, він періодично провідував матір, спілкувався, але враховуючі те, що з нею проживала його сестра яка повністю забезпечувала матір, потреби в його участі в готуванні їжі, побутового обслуговування, тощо не було. А тому не доведено даним відповідачем в суді виконання зобов'язання в частині забезпечення щоденним триразовим харчуванням, ліками, матеріального забезпечення у сумі двох мінімальних пенсій.

Відповідно до ст. 744 ЦК за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно ч. 1 ст. 755 ЦК договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків незалежно від його вини.

Починаючі з листопада 2008 року позивач і відповідачі припинили спілкування, а відтак повне виконання зобов'язання по довічному утриманні матері. Між сторонами по справі склалися такі стосунки, які не дозволяють набувачам виконувати обов'язки по утриманню та догляду відчуджувача і в той же час ними не вжиті будь-які заходи щодо виконання зобов'язання шляхом не пов'язаним особистим спілкуванням, зокрема, грошові перекази, тощо. А відтак, суд не може визнати відповідачів такими, що виконують зобов'язання по договору довічного утримання.

В суді надала пояснення свідок позивача ОСОБА_16, яка працює у Кіровському райвиконкомі, яка пояснила що до районної ради звернулася ОСОБА_2 з проханням призначити їй допомогу, як одинокій особі яка залишилась без сторонньої допомоги. Вона її відвідувала і в неї склалася думка, що за цією літньою людиною взагалі ніхто не доглядав, вона живе в жахливих умовах, за станом здоров'я не може себе жодним чином обходити.

На підтвердження суду надані копії заяви /а.с.63/ ОСОБА_2 про прийняття її на постійне обслуговування до відділення соціального обслуговування вдома територіального центру управління виконкому і згідно рішення про затвердження списку підопічних центру соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких непрацездатних

З

їй

4 громадян управління праці та соціального захисту населення підлягають платному обслуговуванню.

За вказаного, суд дійшов висновку про задоволення заявленої позовної вимоги, розірвання договорів довічного утримання, у зв'язку з невиконанням зобов'язання відповідачами.

Стягнути з відповідачів судові витрати в доход держави в сумі по 8,50 грн. судового збору та по 7,00 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та на користь позивача по 30,00 грню, сплачені при зверненні.

Керуючись ст. ст. 213 -215,294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_17 про розірвання договору довічного утримання, позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання (догляду) -задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання від 17.11.2004 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Розірвати договір довічного утримання від 17.11.2004 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Повернути у власність ОСОБА_2 домоволодіння з відповідною частиною господарсько - побутових будівель під номером 73/19, що знаходиться у м. Кіровограді по вулиці Андріївській.

Стягнути з ОСОБА_3 в доход держави - 45,50 грн., з ОСОБА_4 в доход держави - 45,50 грн.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та апеляційна

скарга подаються апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив

оскаржуване судове рішення.

Суддя Кіровського Л. М. Дьомич

районного суду

м.Кіровограда