рішення

Іменем україни

25 березня 2010 року м. Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого -ОСОБА_1,
суддів : ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі - ОСОБА_4,

з участю: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 20 жовтня 2009 року, -

в с т а н о в и л а :

оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_11 до ОСОБА_5, ОСОБА_12, ОСОБА_7, Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» (далі БТІ), Державного підприємства «Житлово-комунальна контора Корпорації «Укрбуд» (далі ДП «ЖКК») задоволено частково:

- визнано недійсним розпорядження органу приватизації ДП «ЖКК» за №939 від 7.04.2004 року «Про передачу у приватну власність громадянці ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_1 у Львові з коморою площею 3,5 м2;

- визнані недійсними договори купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, укладені відповідно: 05.01.2007 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_12, та 17.08.2007 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_7,

- зобовязано ОСОБА_7 привести квартиру АДРЕСА_1 у Львові до попереднього стану, який існував згідно технічного плану від 08.02.1972 року та усунути перешкоди ОСОБА_11 у використанні приміщень спільного користування.

Позов Личаківського районної адміністрації Львівської міської ради (далі Районна адміністрація) до ДП «ЖКК» ОСОБА_5, ОСОБА_7 задоволено:

- визнано недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_3, видане ОСОБА_5 ДП «ЖКК» 14.03.2005 року;

- скасовано державну реєстрацію права власності на дану квартиру;

- зобовязано ОСОБА_5, ОСОБА_7 привести зазначену квартиру до попереднього стану, згідно технічного плану від 08.02.1972 року .

Рішення оскаржила ОСОБА_5, просить його скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовів ОСОБА_11 та Районної адміністрації. Посилається на те, що оскільки ОСОБА_11 не має ордера на вселення до квартири цього будинку, то права його не є порушеними.

Крім цього зазначає, що приватизація житла проведена відповідно до закону, зокрема: ДП «ЖКК» надало їй право користування, а в наступному і право на приватизацію спірної комори; технічний стан квартири, як і приватизована площа, вважає відповідними до технічного паспорту.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_6, ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги, ОСОБА_8, представників: Районної адміністрації ОСОБА_9, «ЛКП-500» - ОСОБА_10, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню та зміні з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року №2482-XII (далі Закон №2482-XII) приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. Ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Згідно цієї ж норми державний житловий фонд це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Задовольняючи позовні вимоги Районної адміністрації та ОСОБА_11 про визнання недійсною приватизації житлового приміщення ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив із того, що будівля по вул. Зеленій, 107 є гуртожитком який, відповідно до ст. 2 Закон №2482-XII, не входить до обєкту приватизації. Крім цього суд зазначив, що приватизація квартири ОСОБА_5 відбувалась після самовільного її перепланування і реконструкції.

Ці висновки суду не відповідають матеріалам справи та чинному законодавству.

Як зазначалось вище, до державного житлового фонду, що підлягає приватизації, відноситься житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ (відомчий житловий фонд).

Згідно рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 23.08.2006 року №.983 та ухвали цієї ж міської ради від 28.12.2006 року №463 територіальна громада м. Львова прийняла у власність від ДП «ЖКК» житлові будинки, у тому числі і житловий будинок №107 на вул. Зеленій.

Із реєстраційної справи на квартиру АДРЕСА_4, зокрема із технічної характеристики квартири, довідок ДП «ЖКК» убачається, що станом на час проведення приватизації квартири у 2004-2005 роках зазначений будинок відносився до відомчого житлового фонду ДП «ЖКК».

Отже, рішення суду про відсутність підстав для проведення приватизації квартири №26 у зазначеному житловому будинку з огляду на його правовий режим є невірним, а відтак ОСОБА_5 мала право на приватизацію квартири, у якій проживала (житлова площа якої складає 18,3 м2) та частину приміщень спільного користування.

Стосовно права на приватизацію приміщень спільного користування колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду про відсутність підстав для приватизації ОСОБА_5 комори площею 3,5 м2 (позначеної у плані квартири під літ XIY) є вірним, так як згідно інвентаризаційної справи БТІ, технічного паспорта на цей будинок зазначене приміщення знаходиться у спільному користуванні і рішення уповноваженими органами про зміну статусу не приймались.

Отже, ОСОБА_5 мала право на приватизацію квартири АДРЕСА_4 загальною площею 27,9 м2 (18,3 м2 - житлова площа + 9,6 м2 загальна площа, яка складається із: 174,81 х (18,32 : 342,93).

Відповідно до «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 року №45 власники приміщень житлових будинків мають право на переобладнання і перепланування житлових приміщень за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_5 здійснила перепланування своєї квартири без відповідного проекту, з обмеженням інших громадян, які проживають у будинку, без дозволу власника будинку та органу місцевого самоврядування і тому рішення суду про усунення перешкод в користуванні приміщенням спільного користування та приведення квартири до попереднього стану є вірним.

Разом із цим слід зазначити, що рішення суду про зобовязання вчинити зазначені дії покладені на ОСОБА_5. О.П. безпідставно.

Як убачається із матеріалів справи, після перепланування квартири ОСОБА_5 відчужила квартиру шляхом продажу 05.01.2007 року ОСОБА_12, а останній -таким же чином - 17.08.2007 року ОСОБА_7, яка нині є власником цього житла і яка зобовязана привести своє житло до попереднього стану, до того ж, на момент укладення договору купівлі-продажу стан квартири не відповідав технічній документації.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції безпідставно визнав недійсними у повному обсязі розпорядження органу приватизації, свідоцтво про право власності, договори купівлі-продажу квартири, так як ОСОБА_5 мала право на приватизацію квартири загальною площею 27,9 м2 і була вправі її відчужити у такому розмірі. При цьому слід зазначити, що висновок суду про приватизацію ОСОБА_5 квартири з урахуванням її перепланування суперечить технічній документації, складення якої передує прийняттю рішення про приватизацію: плану квартири (аркуші 3, 15 реєстраційної справи), довідці Ф-5 (а. 18 реєстраційної справи), із яких випливає, що житлова площа її становить 18,3 м2 і не зазначено будь-яких перепланувань.

За таких обставин рішення суду в цій частині слід змінити, визнавши недійсними розпорядження органу приватизації лише в частині приватизації комори площею 3,5 м2; свідоцтво про право власності від 14.03.2005 року і договори купівлі-продажу від 05.01.2007 року та від 17.08.2007 року у частині загальної площі квартири, яка перевищує 27,9 м2, визнавши, що приміщення XIY знаходиться у спільному користуванні.

На підставі наведеного, керуючись п.3 ч. 1 ст. 307, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 317 ЦПК України колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 20 жовтня 2009 року змінити, визнати недійсними:

- розпорядження органу приватизації Державного підприємства «Житлово-комунальна контора» корпорація «Укрбуд» в частині приватизації комори площею 3,5 м2;

- договори купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 в частині загальної площі квартири, що перевищує 27,9 м2, визнавши, що приміщення XIY знаходиться у спільному користуванні;

- свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_5 від 14.03.2005 року в частині права власності на житло, що перевищує загальну площу 27,9 м2, визнавши, що приміщення XIY знаходиться у спільному користуванні.

В частині зобовязання ОСОБА_5 привести квартиру АДРЕСА_6 до попереднього стану рішення скасувати і в цій частині позову відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді :

1 - розмір площі приміщень спільного користування лівого крила 2-го поверху будинку;

2 - житлова площа квартири №26;

3 - розмір житлової площі лівого крила 2-го поверху будинку;