РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 лютого 2010 року Волноваський районний суд Донецької ті у складі:

головуючого судді Кузьміна О.В.

при секретарі Гой 0.І.

представника позивача ОСОБА_1.

представника відповідача ОСОБА_211.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Волноваха цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас » відкритого акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» про поновлення на роботі , стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

19 листопада 2009 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, вказавши, що вона згідно наказу №І-к від 01.12.2006 р. за переводом була призначена на посаду диспетчера агроцеху №37 Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» відкритого акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча».

На підставі розпорядження №183 від 10.11.2009 р. вона звільнена з посади диспетчера у зв*язку з скороченням штату. Таке звільнення вона вважає незаконним, так як єдиним членом сімї, мав самостійний заробіток. Її чоловік не працює, є інвалід 2 групи, а от же відповідачем порушені вимоги п. 2 ч.2 ст. 42 КЗпП України.

Крім того вона тривалий час працювала на даному підприємстві, має вищу освіту.

Діями відповідача їй завдана і моральна шкода яка полягає в тому, що були порушені її ституаційні права на працю, порушились її житгєві стосунки, в родині почалися конфлікти.

Просила поновити її на роботі на посаді диспетчера агроцехцу №37, стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу з 10.11.2009 року по день поновлення па роботі, та стягнути з відповідача моральну шкоду у сумі 10000 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимог и підтримали повністю.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав та пояснив, що звільнення ОСОБА_3 здіснено по підставі ч.І ст. 40 КЗпП України законно. Переважного права на залишенні па роботі а немала, від пропонованих їй вакантних посад вона відмовилась. Ні якої моральної шкоди їх ми позивачці не завдано. Просив в позові відмовити.

Суд, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи. вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач 01.12.2006 р. прийнята за переводом на посаду диспетчера цеху №37 Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» ВАТ «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча».

Приказами №105 від 03.06.2009р., №120 від 22.06.2009р. га №174 від 31.08.2009р. прийняте рішення про зміну в організації виробництва та праці, а саме: приєднання 28 агроцеху до 37 цеху і згідно нового штатного розпису агроцеху №37, ліквідовувалась посада диспетчера, на їй працювала позивачка.

10.09.2009р. позивач була повідомлена про скорочення займаної нею посади і їй були

Запропоновані вакантні посади, від яких вона відмовилась, чого не заперечує і сама позивачка.

04 листопада 2009 року директором Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» ВАТ Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» було направлено подання голові профспілки Ілліч-Агро Донбас» про дачу згоди на звільнення позивачки в зв'язку з скороченням штату і це подання було розглянуто 05 листопада 2009 року на засіданні профспілки і дана згода на звільнення позивачки в звязку з скороченням штату за п.1 ст. 40 КЗпПІ України.

Па підставі розпорядження №183 від 10.11.2009 р. позивачка звільнена з посади диспетчера у зв*язку з скороченням штату.

Відповідно до вимог ч.З ст.36 КЗпП України у разі зміни власника підприємства, а також у то реорганізації злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або »важеною ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в постанові № листопада 1992 року „Про практику розгляду судами трудових спорів", розглядаючи трудові , пов'язані зі звільненням за п.1 ст. 40 КЗпП , суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, працівник відмовився від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнений працівник переважним правом на залишення на роботі та попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Як вбачається із матеріалів справи після приєднання 28 агроцеху до 37 агроцеху і згідно штатного розпису агроцеху №37 ДГІ «Ілліч-Агро Донбас», відбулося скорочення посади диспетчера, на якій працювала позивачка.

Доводи позивачки про те, що загальна чисельність штату агроцеху №37 ДГІ «Ілліч-Агро ;» після реорганізації збільшилась, а тому вона звільнена з роботі не законно не може бути приийнято судом до уваги у зв'язку з тим, що чисельність агроцеху №37 збільшилась тільки за рахунок агроцеху №28.

Не можуть бути прийняті судом до уваги і доводи позивачки про те, що відповідачем при її звільнені були порушені вимоги п.2 ч.2 ст.42 КЗпП України, т.я. посада диспетчера агроцеху, на якій працювала позивачка була єдиною, а тому відсутнє в даному випадку переважне право позивачки на залишення її на роботі в звязку з скороченням штату і її посилання на п. 2 ст. 42 КЗпП України суд вважає безпідставними.

Доводи позивачки про те,що вона не була попереджена за 2 місяця про звільнення, а її про це тільки повідомили, чим порушені вимоги ст..49-2 КЗпП України суд не може прийняти до уваги, т.я. Фактично позивачка 10.09.2009 р. за два місяця до звільнення була попереджена та їй були запропоновані вакантні посади, про що свідчить її підпис на повідомленні.

Не можуть бути прийняти судом до уваги і доводи позивачки про те, що подання до профспілки надав директор ДП «Ілліч-Агро Донбас», а не начальник агроцеху №37, чим порушені вимоги ст..43 КЗпП України не можуть бути прийняти до уваги, т.я. начальнику агроцеху №37 делеговані тільки повноваження прийому та звільнення з роботи, а тому подання до профкому про дачу згоди на увільнення працівників за ініціативи адміністрації міг подавати и директор ДП «Ілліч-Агро Донбас»

З огляду на викладене, суд вважає, що звільнення позивачки відбулося з дотриманням вимог чинного законодавства.

Не підлягаю задоволенню і позовні вимоги позивачки про відшкодування моральної шкоди, оскільки судом не встановлено порушення її трудових прав.

Керуючись ст.36, 41, 42-2, 43 КЗпП України, Постановою Пленуму Верховного суду України і№9 від 6 листопада 1992 року з подальшими змінами та на підставі ст. ст. 202-203, 209-211 ЦПК І України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_3 до Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас»

відкритого акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» про поновлення на роботі , стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області через Волноваський районний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів подання заяви про апеляційне оскарження, або у порядку передбаченому ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя