Справа № 2-323/2010 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2010 року м. Суми

Зарічний райсуд м. Суми

в складі головуючого судці Мальованої В.В.

при секретарі Хоменко К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України в м.Суми до ВАТ «Сумихімпром», ОСОБА_1 про визнання актів недійсними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 2 березня 2009 року о 16 годині електрогазозварник ОСОБА_1 після закінчення роботи йшов до побутового приміщення з вулиці. На майданчику, перед входом в побутове приміщення, він оступився, впав та пошкодив ліву ногу. Майданчик рівний, не слизький, був очищений від снігу та льоду, без східців. Слюсар-ремонтник 4 розряду ОСОБА_2 надав першу допомогу потерпілому, повідомив про нещасний випадок майстра енергогосподарства котельного цеху котельні о/т «Зоряний» ОСОБА_3, який доставив потерпілого автобусом підприємства в травматологічне відділення КУСМКЛ №1, а потім в Сумську центральну районну лікарню. Відповідачем ВАТ «Сумихімпром» за даним фактом складено оскаржувані акти за формами Н-1, Н-5.

Вважає, що нещасний випадок не повязаний з виробництвом і на підставі ст.55 ЗУ «Про загальнообовязкове соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинила втрату працездатності» просить визнати вищезазначені акти розслідування нещасного випадку на виробництві недійсними та зобовязати скласти акти за формою Н-5 з висновками про те, що даний випадок не повязаний з виробництвом та про нещасний випадок, не повязаний з виробництвом за формою НВП по випадку, який трапився з ОСОБА_1 02.03.2009 року

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі , зазначивши про те, що один з членів комісії - представник Фонду не погодився із її висновками , надавши окрему думку з цього питання.

Відповідачі проти вимог позивача заперечували та стверджували факт отримання ОСОБА_1 травми, що повязана із виробництвом, мотивуючи це тим, що існували два фактори, які впливають на висновку комісії, а саме: нещасний випадок стався у робочий час працівника та під час здійснення особистої гігієни робітником. Тому, просили відмовити у задоволенні позовних вимог за необґрунтованістю.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, свідків, прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що 02 березня 2009 року о 16 годині електрогазозварник ОСОБА_1 після закінчення роботи йшов до побутового приміщення з вулиці. На майданчику, перед входом в побутове приміщення, він оступився, впав та пошкодив ліву ногу. Майданчик рівний, не слизький, був очищений від снігу та льоду, без східців. Слюсар-ремонтник 4 розряду ОСОБА_2 надав першу допомогу потерпілому, повідомив про нещасний випадок майстра енергогосподарства котельного цеху котельні о/т «Зоряний» ОСОБА_3, який доставив потерпілого автобусом підприємства в травматологічне відділення КУСМКЛ №1, а потім в Сумську центральну районну лікарню. Дані фактичні обставини учасниками процесу не оспорюються.

За наслідками вказаної події 05 березня 2009 року комісією по розслідуванню, в складі начальника ВОП ВАТ «Сумихімпром» ОСОБА_4, начальника котельного цеху ОСОБА_5, голови цехкому котельного цеху ОСОБА_6 та заступника начальника відділення ВД ФСНВ в м. Суми ОСОБА_7 (далі - Комісія) складено акт за формою Н-5 розслідування нещасного випадку, що стався на ВАТ «Сумихімпром» 2 березня 2009 року з ОСОБА_1 та акт №1 за формою Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом. Заступник начальника відділення ВД ФСНВ в м. Суми ОСОБА_7 не погодився з висновками комісії і висловив окрему думку до акту за формою Н-5.

Так, зокрема ОСОБА_7 зазначив, що з висновками комісії, щодо кваліфікації випадку з ОСОБА_1 як виробничого, погодитись не може , так як був відсутній обовязковий фактор - як шкідливий або небезпечний фактор виробничого характеру (а.с. 9).

Статтею 1 ЗУ «Про загальнообовязкове соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинила втрату працездатності» визначено завдання страхування від нещасного випадку, серед яких, зокрема зазначені такі:

-запобігання нещасним випадкам на виробництві, професійним захворюванням та іншим випадкам загрози здоровю застрахованих, викликаним умовами праці;

-відшкодування шкоди, повязаної з втратою застрахованими особами заробітної плати або відповідної її частини під час виконання трудових обовязків тощо.

Як встановлено в судовому засіданні, в тому числі при допиті свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6., в ході розслідування комісія керувалась виключно Порядком розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затв. Постановою КМУ від 25.08.04р. №1112 .Але, суд не може погодитися із такою думкою, оскільки частиною 1 ст. 14 ЗУ «Про загальнообовязкове соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинила втрату працездатності», яка дає визначення нещасного випадку , а саме нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися в процесі виконання ним трудових обовязків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть.

Крім того, п. 4.25 Державного стандарту України 2293-99, який введений в дію наказом Державного комітету по стандартизації, метрології та сертифікації від 26.03.1999 року №164, дає визначення нещасного випадку на виробництві - раптове погіршення стану здоровя чи настання смерті працівника під час виконування ним трудових обовязків внаслідок короткочасного (тривалістю не довше однієї робочої зміни) впливу небезпечного або шкідливого чинника.

Аналізуючи законодавство, яким регулюються правовідносини між сторонами, докази, які надані сторонами та враховуючи обовязковість наявності факторів, внаслідок яких нещасний випадок вважається отриманим на виробництві, якими є : випадок під час виконання трудових обовязків та вплив небезпечного або шкідливого чинника.

Також, відповідно до п.14 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, затвердженого Постановою КМУ від 25.08.2004 року за №1112 - „ Визнаються пов'язаними з виробництвом нещасні випадки, що сталися з працівниками під час виконання трудових обов'язків, у тому числі у відрядженні, а також ті, що сталися у період:

перебування на робочому місці, на території підприємства або в іншому місці, пов'язаному з виконанням роботи, починаючи з моменту прибуття працівника на підприємство до його відбуття, який повинен фіксуватися відповідно до вимог правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства, у тому числі протягом робочого та надурочного часу, або виконання завдань роботодавця в неробочий час, під час відпустки, у вихідні, святкові та неробочі дні;

проїзду на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підприємству, або на іншому транспортному засобі, наданому роботодавцем.

У звязку з чим, суд вважає, що за наслідками спеціального розслідування комісія дійшла невірного висновку щодо визнання нещасного випадку, який стався з працівником їх підприємства, пов'язаним з виробництвом, оскільки самі члени комісії зазначили у оскаржуваному акті про відсутність дій шкідливих фізичних, хімічних, біологічних та психофізіологічних факторів, що є обовязковою умовою для визнання випадку повязаного із виробництвом та особистої необережності самого постраждалого.

Згідно зі ст.ст. 10-11 та 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Суд вважає, що відповідачі, всупереч вищезазначеним приписам ЦПК України, не надали достатніх та беззаперечних доказів в підтвердження своєї позиції, доводи позивача не спростовані протилежною стороною у спорі.

Виходячи з обставин, за яких травмувався ОСОБА_1, слідує, що останній не виконував трудових обовязків і впливу небезпечного або шкідливого чинника не було, а отже випадок не може бути повязано з виробництвом.

Відповідно до ст. 88 ЦГЖ України з відповідачів підлягає стягненню на користь держави судовий збір та на користь позивача понесені судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Керуючись ЗУ «Про загальнообовязкове соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинила втрату працездатності», ст. 10, 60, 62, 75,88, 213, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України в м.Суми задовольнити.

Визнати недійсним акт № 1 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом від 05.03.2009 року за формою Н-1, складений відносно ОСОБА_1.

Визнати недійсним акт (спеціального) розслідування нещасного випадку (аварії), що стався (сталася) 02.03.2009 року з ОСОБА_1 за формою Н-5.

Зобовязати ВАТ «Сумихімпром» скласти Акт за формою Н-5 з висновками про те, що даний випадок не повязаний з виробництвом та Акт про нещасний випадок, не повязаний з виробництвом за формою НВП по випадку, який трапився з ОСОБА_1 02.03.2009 року

Стягнути з ВАТ «Сумихімпром» та ОСОБА_1 в дольовому порядку на користь Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України в м.Суми судові витрати у розмірі 7,5 грн. , тобто по 3,75 грн.з кожного.

Стягнути з ВАТ «Сумихімпром» та ОСОБА_1 в дольовому порядку на користь держави судовий збір у розмірі 25,5 грн., тобто по 12,75 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Сумської області через Зарічний райсуд м.

ОСОБА_1.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя В.В.Мальована