РІШЕННЯ Справа №2 48/2010

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2010 р. Дзержинський районний суд м. Харкова

у складі головуючого судді Шесгака О.І.

за участю секретаря . ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 національного університету імені ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 національного університету імені ОСОБА_3, третя особа - орган опіки та піклування Виконавчого комітету Дзержинської районної в м. Харкові ради, про усунення перешкод у праві користування житлом, про вселення до житла та про визнання права власності на житло,

встановив:

11.10.2006 р. позивач ОСОБА_2 національний університет імені В.Н,ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, в якому просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням гуртожитку №3 по вул. О.Яроша,11 «А» в місті Харкові. При цьому, в обґрунтування заявленого позову, посилаючись на те, що ОСОБА_4 працював у позивача з 01.04.1994 року та разом з дружиною були поселені та зареєстровані (прописані) в цьому гуртожитку університету. В 2001 році у зв'язку з будівельними роботами з реконструкції гуртожитку в житловий будинок мешканців гуртожитку було виселено. Відповідачам було запропоновано інше житло в гуртожитку №9 по пр.. ОСОБА_6, 51 в м. Харкові, в яке вони не вселились. Відповідно до відомостей ЖЕД №26 ними за договором купівлі-продажу від 21.10.2001 р. було придбано у власність житло за адресою: м. Харків, вул. Шекспіра, 6.1, кв.23 (кімнати, площею 16,2 кв.м. та 12,7 кв.м.) на підставі чого з 01.11.2001 р. на ім'я відповідачки ОСОБА_5 було відкрито особовий рахунок за цією адресою. З 17.11.2003 р. ОСОБА_4 був звільнений з роботи в університеті за власним бажанням без поважних причин за ст.38 КЗпП України і на даний час з 2001 року гуртожитком не користується, в зв'язку з цим, відповідачі втратили право користування житловим приміщенням в гуртожитку.

16.11.2006 р. ОСОБА_4 до суду подано зустрічний позов до ОСОБА_2 національного університету імені ОСОБА_3, третя особа- орган опіки та піклування Виконавчого комітету Дзержинської районної в м. Харкові ради, про усунення перешкод у праві користування житлом, про вселення до житла та про визнання права власності на житло. При цьому, в обгрунтування заявленого зустрічного позову посилався на те, що він на час реконструкції гуртожитку №3 по вул. О.Яроша, 11 «А» відселився в інше приміщення і лише тимчасово не мешкає в гуртожитку ОСОБА_2 національного університету ім. В.Н. Каразіна. Підстав для визнання його та його сім'ї такими, що втратили право на користування приміщенням гуртожитку №3 у университету не має, бо причини, з яких вони були відсутні є поважними, тому на цей строк їх відсутності за наймачем може бути збережене житлове приміщення, як за тимчасово відсутнім наймачем. Як зазначено представником університету їм було дозволено проведення реконструкції проектувальних робіт але насправді відсутнє рішення ОСОБА_2 міської ради про затвердження проекту капітального ремонту будинку згідно до вимог діючого житлового законодавства України, позивачем порушено вимогу про те, що з проектом переобладнання повинні бути ознайомлені наймачі та члени їх сімей, які мешкають у цьому приміщенні. Крім того, статус гуртожитку №3 було змінено, університетом порушена норма, відповідно до якої після закінчення капітального ремонту і прийняття будинку державною комісією, наймач вселяється у жиле приміщення, яке він раніше займав. Крім того, вони знаходились на квартирному обліку в університеті, з липня 2001 року на загальних зборах споживчого товариства з реконструкції гуртожитку по вул. О. Яроша, 11 «А» в м. Харкові в житловий будинок, їх було прийнято до «Житлово-експлуатаційного об'єднання «Каразінське».

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлений позов, просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі на тих підставах, які викладено в ньому. Проти заявленого зустрічного позову заперечував, просив суд відмовити в його задоволенні.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4, який діє від свого імені та від імені відповідачки ОСОБА_5 на підставі нотаріально посвідченої довіреності, свій позов підтримав, просив суд його задовольнити в повному обсязі, на підставі тих доказів, що містяться в ньому. Проти заявленого університетом позову заперечував, просив суд відмовити в його задоволенні.

Представники органу опіки та піклування Виконавчого комітету Дзержинської районної в м. Харкові ради, ВГІРФО Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області в судове засідання не з'явились, просили слухати справу у їх відсутності.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, а зустрічний позов задоволенню на підлягає з наступних підстав.

У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що будинок №11 «А» по вул. О. Яроша в місті Харкові мав статус гуртожитку який належить державі та знаходиться в користуванні ОСОБА_2 національного університету імені В.Н.

ОСОБА_3, що підтверджується реєстраційним посвідченням, виданим 18.02.2000 р. КП «ОСОБА_2 міськБТІ».

Наказом за №0104-2/147 від 06.04.1994 р. ОСОБА_4 було прийнято на роботу до ОСОБА_2 національного університету імені ОСОБА_3.

З 1994 року ОСОБА_4 із дружиною ОСОБА_5 було поселено та прописано (зареєстровано) до гуртожитку ХНУ імені ОСОБА_3 за адресою: м. Харків, вул. О. Яроша, 11 «А» в зв'язку з роботою в університеті.

На підставі наказу від 13.11.2003 р. за №0104-2/855 ОСОБА_4 було звільнено з займаної посади ліфтера студмістечка з 17.11.2003 р. за ст.38 КЗпП України за власним бажанням без поважних причин.

Відповідно до рішень ОСОБА_2 Міської ради за №308 від 22.03.2000 р., від 03.08.2005 р. за № 934 ОСОБА_2 національному університету імені ОСОБА_3 надано дозвіл на проектування та виконання робіт з реконструкції гуртожитку №3 по вул. О. Яроша, 11 «А» в житловий будинок для співробітників університету.

В зв'язку з з будівельними роботами з реконструкції гуртожитку в житловий будинок мешканців гуртожитку №3 було виселено. Відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з двома неповнолітнбіми дітьми було запропоновано житло в іншому гуртожитку університету по пр. Л. Свободи, 51, в яке вони не забажали поселятися.

Згідно повідомлень дільниці №23 Дзержинської філії КП «Жилкомсервіс» від 23.05.2007 р. за №085, від 24.12.2007 р. за № 0872, від 17.03.2008 р. за № 897 та довідки за №1615 від 20.06.2006 р. ОСОБА_5А, за договором купівлі-продажу від 21.10.2001 р. було придбано житло за адресою: вул. Шекспіра, б. №1, кв.23 (кімнати, площею 16.2 кв.м. та 12,7 кв.м.) та на її ім'я було відкрито особовий рахунок за вищезазначеною адресою. В цьому приміщення ніхто на зареєстрований, однак оплата за експлуатаційний збір (квартплата) сплачувалась щомісячно.

Відповідно до акту від 30.06.2010 р., складеного директором студмістечка ОСОБА_7, паспортистом будинку Штер в,П., паспортистом студмістечка ОСОБА_8 - ОСОБА_4 разом зі своєю сім'єю: дружиною ОСОБА_5А, синами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в житловому будинку по вул.. О. Яроша, 11 «А» не проживають з 2000 року.

Відповідно до наказу від 13.11.2003 р. за №0104-2/855 ОСОБА_4 припинив роботу в університеті за власним бажанням.

Відповідно до ч.2 ст.132 Житлового кодексу України, ч.2. п.40 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 3.06.1986 р. №208, працівників установ, які поселилися в гуртожиток в зв'язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин.

Згідно довідки первинної профспілкової організації університету від 20.11.2006 р. за №0040/073, ОСОБА_4, як такий, що припинив трудові відносини з університетом, не перебуває в університеті на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Факт непроживання відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в приміщенні гуртожитку по вул. О. Яроша, 11 «А» не заперечували самі відповідачі, однак вони посилались при цьому на поважність причин своєї відсутності на спірній житловій площі.

Сам по собі факт того, що відповідач ОСОБА_4 припинив роботу в університеті за власним бажанням без поважних причин, є підставою для того, що він і члени його сім'ї підлягали виселенню з займаного ними приміщення гуртожитку без надання іншого жилого приміщення. У зв'язку з тим, що відповідач зі своєю родиною з 2001 року в приміщенні гуртожитку по вул. О. Яроша, 11 «А» фактично не мешкав, то фактично вони виселенню вже не підлягають, оскільки вони виселились із гуртожитку і втратили право на користування жилим приміщенням в гуртожитку.

Посилання ОСОБА_4 на той факт, що його було примушено до написання заяви на звільнення за власним бажанням, а фактично він звільнятися не бажав і такого наміру адміністрації університету не виявляв, базується лише на свідченнях самого ОСОБА_4 і не підтверджений ніякими належними доказами.

Збереження реєстрації відповідачів на спірній житловій площі не свідчить про збереження за ними права користування цим житлом.

Відповідно до п.15. Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 р. за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», зазначено, що наявність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала.

Посилання ОСОБА_4 на те, що причини їх відсутність в жилому приміщенні за місцем проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 «А» були поважними, а вони є такими, що тимчасово відсутні у зазначеному жилому приміщення та це приміщення підлягає збереженню за ними не відповідають діючому законодавству України, бо доказів того, що вони відносяться до категорії осіб, за якими зберігається жиле приміщення понад встановлені законом строки відповідно до ст.71 ЖК України та за ними повинно бути збережене житло останніми до суду не надано.

ОСОБА_4 було запропоновано житло в гуртожитку №9 по вул. О. Яроша, 11 «А» в м. Харкові, в яке вони не поселилися, оскільки кімната їх не влаштовувала. Однак, при цьому відповідачі ніяким чином дії адміністрації з того часу не оскаржили, і зі спірного житла виселились.

Таким чином, суд доходить до висновку що відповідачі ОСОБА_4 у 2001 р. добровільно залишили надане їм у зв'язку з роботою ОСОБА_4 житло. При цьому вони ніяким чином з моменту виселенні ніяких заходів до збереження за ними цього житла не вживали, дії адміністрації не оспорювали. У 2003 р. після звільнення ОСОБА_4 з університету, він і члени його сім'ї взагалі втратили право на проживання гуртожитках університету. Займане раніш ОСОБА_5 житло було переобладнане в житло для постійного

проживання громадян. Доказів про набуття відповідачами права на отримання житла в цьому будинку суду не надано. Реконструкція цього гуртожитку в житловий будинок здійснювалась за рахунок коштів, внесених членами «Житлово-експлуатаційного об'єднання «Каразінське», відповідачі не надали суду доказів про внесення відповідних сум. Сам намір внести відповідні платежі не дає ніяких прав на спірне житло.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 мають формальний характер, оскільки в позові взагалі не зазначено конкретне житлове приміщення і правові підстави для його отримання у відповідності з діючим законодавством. Як зазначалось вище, ОСОБА_4 втратили право проживання гуртожитку університету і не набули права на отримання житла в житловому будинку, в який переобладнано гуртожиток.

На підставі ст.71, ч.2 ст.132 Житлового кодексу України, ч.2. п.40 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 р. №208, п.15. Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 р. за №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 88, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_2 національного університету імені ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право на користування жилим приміщенням гуртожитку №3 за адресою: м. Харків, вул. О.Яроша, 11 «А».

Зобов'язати ВГІРФО Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області зняти ОСОБА_4, ОСОБА_5 з реєстраційного обліку.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 національного університету імені ОСОБА_3 про усунення перешкод у праві користування житлом, про вселення до житла та про визнання права власності на житло - відмовити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 національного університету імені ОСОБА_3 суму судового збору в розмірі 8,50 грн. (вісім гривень п'ятдесят копійок), суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ в розмірі 7,50 грн. (сім гривень п'ятдесят копійок).

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви

про апеляційне оскарження через суд першої інстанції.

Головуючий