Справа № 2-2320/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2010 року м. Кілія

17 серпня 2010 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Бошкова М.І, при секретарі Іваненко В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кілія цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області

про визнання права власності на спадщину

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання, в якому вказала, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 при житті володіли житловим будинком з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Чехова, 15. Після смерті останнього спадкодавця, позивачка, як спадкоємиця за заповітом, фактично прийняла спадщину, звертався до нотаріальної кантори за належним оформленням прав на спадкове майно у зв'язку з відсутністю належно оформлених правовстановлюючих документів, підтверджуючих належність спадкового майна спадкодавцям, на даний момент питання належності спадкового майна повинно вирішуватися у судовому порядку. На підставі вищенаведених обставин позивачка просить визнати за нею, як за єдиним спадкоємцем, право на спадщину, та, відповідно, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Чехова, 15 на земельній ділянці площею 297,0 кв.м..

Позивачка у судовому засіданні підтвердила пред'явлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні вказав суду, що з пред'явленим позовом згоден у повному обсязі та не заперечує проти визнання за позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами по вул. Жовтнева, 36 м. Вилкове Кілійського району.

Судом були встановлені наступні юридичні факти з певними їм правовими відносинами, а саме:

Позивачка є онучкою ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про що свідчать відповідні свідоцтва про народження та про укладення шлюбу.

Житловий будинок по вул. Чехова, 15 в м. Вилкове належав спадкодавцям на підставі договору про надання у безстрокове користування земельною ділянкою з метою будівництва на ній нового житлового будинку, відповідного рішення виконкому № 206 від 24.07.1969 року про введення збудованого будинку до експлуатації. Реєстрація нерухомого майна була проведена належним чином після смерті власників нерухомого майна, про що свідчить відповідний витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно № 24309448 від 30.10.2009 року.

ОСОБА_2 помер 28.05.1999 року, про що свідчить відповідне свідоцтво про смерть серія 1-ЖД № 176122 від 28.05.1999 року.

При житті ОСОБА_3 залишила заповідальне розпорядження на користь позивачки, в якому вказала, що позивачка у разі її смерті є спадкоємцем належного їй майна. Заповіт складений 14.04.2008 року, посвідчений секретарем виконкому Вилківської міської ради Кілійського району 14.04.2008 року та зареєстрований в реєстрі за № 414.

ОСОБА_3 померла 26.04.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД № 146641, актовий запис № 66 від 26.04.2008 року.

Як вказано в технічному паспорті, складеного КП «Кілійське РБТІ та РОН», житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Чехова, 15 складається з: літ. А - житловий будинок, літ. Б - літня кухня, літ. В -вбиральня, № 1 - 2,1 - надвірні споруди та знаходиться на земельній ділянці площею 297,0 кв.м..

Згідно з статтею 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. ст. 328, 386, 392 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності; власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право

оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народження після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Як встановлено ч. З ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтями 1235 та 1236 ЦК передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкодавцями одну або декілька фізичних осіб; заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому; чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Так, судом було достовірно встановлено, що позивачка після смерті ОСОБА_3, як наслідок спадкового правонаступництва, стала виключним власником вказаного житлового будинку відповідно до положень ч. З ст. 1268 ЦК, що мав юридичну силу та застосовувався відносно спадкових правовідносин на момент смерті спадкодавця, тобто відкриття спадщини, так як постійно проживала з спадкодавцем на момент його смерті та офіційно не відмовлялася від прийняття спадщини у встановленому на те порядку. Після прийняття спадщини спадкоємець зверталася до нотаріальної кантори за належним оформленням спадкових прав у встановленому порядку, на даний момент несе всі необхідні витрати по утриманню та управлінню нерухомим майном. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, судом не виявлено.

Дослідивши письмові докази по справі, заслухавши пояснення представника позивача у судовому засіданні, беручі до уваги досліджені факти правонаступництва, у тому числі й спадкових прав спадкодавців спадкоємцям, та у зв'язку з неможливістю оформити спадкові права інакше, ніж у судовому засіданні, суд вважає пред'явлений позов, таким, що є заснованим на законі, не порушує законних прав та інтересів інших осіб, невизнане право підлягає захисту відповідно до положення п. 1 ч.2 ст. 16 ЦК України, тобто, шляхом визнання такого права, а тому, враховуючі вищенаведене, задовольняє позов у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. З, 4, 8, 107, 209, 210, 212-215 ЦПК України та ст. ст. 15, 16, 316, 318, 319, 328, 331 ч.2, 386 та 392, 1233-1236, 1261-1268, ЦК України суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на спадщину за заповітом у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Чехова, 15 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої 26.04.2008 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Чехова, 15 на земельній ділянці площею 297,0 кв.м..

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_4