АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Категорія земельні Доповідач Зазулинська Т.П.
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
10 листопада 2010 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:
головуючого ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.
суддів ХОРОШЕВСЬКОГО О.М., ЯЦИНИ В.Б.
при секретарях Шпарага О.О., Коршун І.О.
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 19 травня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_9, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Близнюківської рнайонної державної адміністрації Харківської області , третя особа - Відділ держкомзему ( раніше відділ земельних ресурсів) у Близнюківському районі Харківської області про поновлення права на отримання земельних паїв та Державних актів на право приватної власності на земельні паї, -
В С Т А Н О В И Л А :
У лютому 2010 року позивачі звернулися до суду з вказаним позовом до Близнюківської районної державної адміністрації
Зазначали, що у 1993 році було створено та зареєстровано селянське фермерське господарство ОСОБА_9, якому було виділено у постійне користування для ведення селянського фермерського господарства 49,54 га землі, на що видано Державний акт Б № 046577.
У лютому 2007 року, у березні 2008 року та у жовтні 2009 року вони як члени фермерського господарства « Павлово САБС» на підставі ст.ст.32, 118 ЗК України зверталися до відповідача з заявами про передачу кожному у приватну власність земельних ділянок у розмірі середньої частки ( паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території ради.
У лютому 2007 року відповідач відмовив у задоволенні заяв з посиланням на розпорядження від 30.09.2005 року за № 341 про припинення права користування землею. На заяви від 21.03.2008 року відповіді не надав, а на звернення від 02 жовтня 2009 року відмовив з посиланням на визнання господарства банкрутом та виключення його з державного реєстру юридичних осіб.
На підставі наведеного позивачі просили суд:
Поновити за ними право на безоплатне отримання у власність наданих у користування земельних ділянок для ведення селянського (фермерського) господарства;
Зобов»язати Близнюківську районну державну адміністрацію передати їм у приватну власність земельні ділянки в розмірі 8,05 кадастрових га. з земель, наданих у безстрокове користування ОСОБА_9 як голові фермерського господарства.
Відповідач в особі голови райдержадміністрації проти позову заперечував, посилаючись на те, що відповідно до п.11.5 розділу 11Статуту селянського ( фермерського) господарства « Павлово САБС» зазначено, що у разі припинення діяльності господарства майно, по відношенню до якого господарству було передано право користування, повертається власнику, тобто державі.
Ухвалою суду від 22 березня 2010 року до участі в справі в якості третьої особи було залучено відділ Держкомзему ( відділ земельних ресурсів) у Близнюківському районі, представник якого також вважав, що підстави для передачі земельних ділянок у власність позивачів відсутні.
Рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 19 травня 2010 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_9.

Визнано за ним право на безоплатне отримання у приватну власність наданої у користування земельної ділянки для ведення селянського ( фермерського) господарства.

Зобов»язано Близнюківську районну державну адміністрацію Харківської області передати ОСОБА_9 у приватну власність земельну ділянку в розмірі 8,05 кадастрових гектарів з земель, наданих у безстрокове користування селянському ( фермерському) господарству « Павлово САБС».

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 просять скасувати вказане рішення суду першої інстанції та задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді; пояснення учасників процесу; перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_9 і відмовляючи в задоволенні вимог усіх інших позивачів суд першої інстанції виходив з того, що право ОСОБА_9 на приватизацію земельної ділянки обумовлено набуттям ним членства в фермерському господарстві і не може бути втрачено при припиненні діяльності господарства як юридичної особи. Відносно інших позивачів суд дійшов висновку про відсутність у них такого права з посиланням на фіктивність їх членства у фермерському господарстві.

Судова колегія не може погодитись з висновками суду щодо мотивів відмови у задоволенні позовних вимог , оскільки суд дійшов їх при неправильному застосуванні норм матеріального права і з порушенням норм процесуального права.

Судовим розглядом встановлено, що 7 грудня 1992 року Близнюківською районною радою народних депутатів було зареєстровано селянське фермерське господарство ОСОБА_9, який був його засновником і головою.

У 1993 році ОСОБА_9 було видано Державний акт Б № 046577 на право користування землею, згідно якому за ним закріплено у безстрокове користування з правом послідуючого викупу для ведення селянського ( фермерського) господарства 49,54 га. землі. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право користування землею за № 30.

Згідно листа відділу Дежкомзему у Близнюківському районі від 12.04.2020 року вказана земельна ділянка відповідно дщо українськоггог класифікатора форм власності на землю має код 4.2 ( державна власність регіональна) І ВІДНОСИ ТЬСЯ ДЩО ЗЕМЕЛШЬ ЗАПАСУ Самійлівської сільської ради. ( а.с.102)

15 грудня 2005 року головою засновником Селянського фермерського господарства « Павлово САБС» ОСОБА_9 було затверджено, а 29 грудня 2005 року Близнюківською районною державною адміністрацією зареєстровано нову редакцію Статуту селянського ( фермерського) господарства « Павлово-САБС», в п.п.1.2,1.3 якого зазначено, що ОСОБА_9 є його засновником і головою, а ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 є членами цього господарства.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивачів про передачу їм у власність земельних ділянок, з якими вони зверталися до відповідача , останній посилався на наявність розпорядження від 30.09.2005 року про припинення права користування земельною ділянкою, наданою для ведення селянського ( фермерського) господарства; розпочаток процедури банкрутства та ненадання даних, які б підтверджували участь членів фермерського господарства в його діяльності та на виключення СФГ « Павлово-САБС» з реєстру юридичних осіб в зв»язку з визнанням його банкрутом.

Рішенням господарського суду Харківської області від 10.12.2007 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 20 березня 2008 року, задоволено позов Селянського ( фермерського) господарства « Павлово-САБС» до Близнюківської районної державної адміністрації про скасування розпорядження від 30 вересня 2005 року « Про вилучення земель, що знаходяться в постійному користуванні селянського ( фермерського) господарства «Павлово-САБС» ОСОБА_9

Відповідно до ст.32 ЗК України ( в ред..2001 року) громадянам України членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність надані їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки ( паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради.

Дія частини першої цієї статті не поширюється на громадян, які раніше набули право на земельну частку ( пай).

Статтею 118 цього Кодексу визначено, що повноваженнями щодо розпоряджень землями за межами населеного пункту наділені відповідн6і державні адміністрації, які і приймають рішення про пе6редачу земельної ділянки у власність громадянину.

Закон України « Про селянське ( фермерське) господарство, введений в дію з 14 січня 1992 року ( з подальшими змінами та доповненнями) , який застосував суд першої інстанції при вирішенні спору, втратив чинність згідно із Законом України від 19.06.2003 року.

Застосуванню до спірних правовідносин підлягав Закон України № 742-1У від 15 травня 2003 року « Про фермерське господарство» ( із змінами та доповненнями).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 13 цього Закону члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельною частки ( паю).

Членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність із раніше наданої їм у користування земельної ділянки у розмірі земельної частки ( паю) члена господарського підприємства, розташованого на території відповідної ради.

Таким чином, право на безоплатне отримання у власність земельних ділянок із раніше наданої у користування земельної ділянки, випливає з членства у фермерському господарстві і не потребує доведення трудової участі і отримання заробітної плати за роботу у господарстві.

Цього права всі позивачі набули на час звернення до відповідача з заявами.

Відповідачем та третьою особою не оспорюється, що Державний акт Б № 046577 на право користування землею, згідно якому за ОСОБА_9 закріплено у безстрокове користування з правом послідуючого викупу для ведення селянського ( фермерського) господарства 49,54 га. землі, не скасовано і вказана земельна ділянка у встановленому законом порядку не вилучена.

Внесені до Статуту СФГ « Павлово-САБС» дані про членство в цьому господарстві ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8

з часу реєстрації нової його редакції і в подальшому не були оспорені і недійсними не визнані.

Вимог про визнання фіктивним членства вказаних осіб у фермерському господарстві не було заявлено відповідачем і при розгляді даної справи, тому висновку про це суд дійшов з порушенням вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України, тобто поза межами заявлених вимог.

За даними паспортів позивачів усі вони є громадянами України ( а.с.25-32).

Невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду і ухвалення апеляційним судом нового рішення по суті заявлених вимог.

Заявлені позовні вимоги судова колегія вважає такими, що підлягають частковому задоволенню. Виходячи з рівного права позивачів на одержання у приватну власність земельних ділянок із раніше наданої у користування земельної ділянки, розмір таких ділянок не може дорівнювати середнього розміру земельної частки паю 8,05 га. і таке право має бути визнаним за кожним з них щодо земельної ділянки в розмірі 6,192 га ( 49,54 га : 8).

Керуючись ст..ст.303,304, п.2 ч.1 ст.307, ст..ст.313,314,316,319,324 ЦПК України , ст. ст.32,118 ЗК України, ст. 13 Закону України № 973-1У від 19 червня 2003 року « Про фермерське господарство» ( зі змінами та доповненнями), судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 19 травня 2010 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_9, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 задовольнити частково: визнати за кожним з них у рівних частках право на одержання безоплатно у власність за рахунок земельної ділянки, розміром 49,54 га , наданої у постійне користування ОСОБА_9 відповідно до Державного акту на право користування землею сер. Б № 046577 від 1993 року, виданого виконкомом Близнюківської районної ради депутатів трудящих Харківської області на його імя і зареєстрованого в книзі записів державних актів на право користування землею за № 30, а саме - по 6,192 га. за кожним.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної

інстанції.

Головуючий

Судді -