Справа № 2-592/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2010 р. Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Шестака О. І.

за участю секретаря Тріщук К. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь матеріальну шкоду в розмірі 64802,69 грн., моральну шкоду в розмірі 4000,00 грн. В обґрунтування заявленого позову зазначила, що завдані пошкодженням належного їй на праві приватної власності автомобіля «Шкода Октавія», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував її чоловік ОСОБА_3 сталися внаслідок зіткнення на автодорозі Київ-Харків-Довжанський зі сторони с. Пісочин з автомобілем «ДЕУ Ланос», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_4, який помер на місці ДТП. ДТП сталося з вини водія ОСОБА_4,як встановлено матеріалами кримінальної справи, однак її було припинено в зв'язку зі смертю останнього, а мого чоловіка за цією справою було визнано потерпілим. Власником транспортного засобу, яким керував ОСОБА_5 є відповідач по справі ОСОБА_6, який повинен відшкодовувати завдану шкоду, так як померлий керував автомобілем на підставі подорожнього листа, який йому було видано власником авто ОСОБА_2 Також, просить стягнути суми сплачених судового збору в розмірі 700,00 грн. і витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ в розмірі 30,00 грн.

В судовому засідання позивачка підтримала заявлений позов та просила його задовольнити в повному обсязі на підставі тих доказів, які вказано в ньому.

В судове засідання, представник відповідача не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно і належним чином.

В судове засідання, третя особа не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно і належним чином, до суду надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутністю та позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засідання відповідач проти заявленого позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні. При цьому, в обґрунтування своїх заперечень, пояснив суду, що померлий ОСОБА_4 ніколи у нього не працював, керував належним йому автомобілем на підставі договору оренди, укладеному з ним, а не на підставі виданого ним подорожнього листа. З матеріалів кримінальної справи, порушеної за фактом ДТП, на які посилається позивач, саме ОСОБА_4 визнано винним у порушенні правил дорожнього руху. Жодних неправомірних дій з його боку в ході розслідування кримінальної справи не встановлено, тому звинувачення його в завданні матеріальної та моральної шкоди з боку позивача безпідставні. Шкода повинна бути відшкодована відповідно до ст.1166 ЦК України особою, яка її завдала, він не приймав участі в ДТП, її не скоював. Після укладення договору оренди від 02.11.2006 р. автомобіль знаходився у його управлінні. Правом управління, зберігання, експлуатації з укладенням договору користувався ОСОБА_4, як орендар, у якого були зобов'язання нести цивільно-правову відповідальність за всі пошкодження, а також шкоду, завдану третім особам і майну внаслідок використання, зберігання або експлуатації цього ТЗ, а також у день підписання цього договору. Тобто, за цим договором відповідач переклав усю відповідальність за можливі наслідки на орендаря і ОСОБА_4 діяв незалежно від нього, не виконував його розпоряджень, , як найманий працівник і не діяв від його імені, як довірена особа. При таких обставинах саме з ОСОБА_4 належить стягнути суми завданої матеріальної та моральної шкоди. В зв'язку з чим, просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши учасників судового засідання, вивчивши матеріали цивільної справи, а також матеріали кримінальної справи №57060392 за ч.2 ст.286 КК України, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

07.11.2006 року приблизно 09:15 годин на 491 км. автодорозі Київ-Харків-Довжанський зі сторони с.Пісочин у напрямку до Белгородського шосе сталося зіткнення транспортного засобу «ДЕУ Ланос», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, який належав на праві приватної власності ОСОБА_7, та транспортного засобу «Шкода Октавія», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, який належав ОСОБА_1, та право керування яким мав чоловік останньої ОСОБА_8 - третя особа по справі. На місці ДТП водій ОСОБА_4 помер.

За даним фактом дорожньо-транспортної пригоди за ознаками ч.2 ст.286 КК України було порушено кримінальну справу 08.11.2006 р.

Згідно висновку автотехнічної експертизи від 30.03.2007 р. за №284, проведеної науково-дослідним експертно-криміналістичним центром ГУМВС України в Харківській області в рамках розслідування вищезазначеної кримінальної справи водієм ОСОБА_4 було порушено п. 10.1,12.1., 12.6 Правил дорожнього руху України, який мав технічну можливість запобігти зіткненню шляхом виконання вимог цих пунктів ПДР України (арк.№132-138 кримінальної справи).

Постановою слідчого відділу розслідування ДТП СУ ГУМВС України в Харківській області від 08.02.2008 року третю особу по справі було визнано потерпілим від дорожньо-транспортної пригоди. А постановою слідчого від 20.05.2009 р. кримінальну справу було провадженням закрито на підставі п.8 ст.6 КПК України як у відношенні померлого ОСОБА_4

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого 26.10.2004 р. МРЄВ-1 м Харкова ОСОБА_9 України в Харківській області транспортний засіб - автомобіль марки «Шкода Октавія», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 на праві приватної власності належить позивачці ОСОБА_1

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ХАС за № 747270, виданого

29.06.2005р. транспортний засіб - автомобіль марки «ДЕУ Ланос», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, 2003 року випуску, зеленого кольору, яким керував водій ОСОБА_4 під час скоєння

07.11.2006р. дорожньо-транспортної пригоди з автомобілем, належним позивачці, на праві приватної власності належить відповідачу по справі ОСОБА_2 (арк.№84 кримінальної справи).

В наслідок ДТП автомобілю, що належить позивачці, спричинені механічні пошкодження, в звязку з чим останній завдано матеріальну шкоду, яка відповідно до висновку експерта-товароведа Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. ОСОБА_10 Міністрества юстицій України від

07.03.2007p. за № 10496 складає 64802,69 грн. (арк. №103-110 кримінальної справи)

Відповідно до ст.322 ЦК України, ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження майна несе його власник.

Як зазначено позивачкою в позові, водій ОСОБА_4 керував автомобілем на підставі подорожнього листа, який було йому видано відповідачем, як власником цього автомобілю, а в зв'язку з цим,

на підставі ст. 1172 ЦК України так, як підприємство несе відповідальність за шкоду, заподіяну з вини її працівника, caмe відповідач зобов'язаний нести відповідальність за завдану її майну матеріальну шкоду. Тобто, в розумінні ст.1172 ЦК України, на думку позивачки, відповідач є винною особою, яка повинна відшкодувати їй завдану шкоду.

З аркушу № 85 матеріалів кримінальної справи, на якому знаходиться саме цей подорожній лист, на який вказує позивачка, службового легкового автомобілю серії 05-AAШ № 032475 від 06.11.2006 р., виданий водіям ОСОБА_4 і ОСОБА_11 на транспортний засіб «ДЕУ Ланос», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, вбачається наступне. Подорожній лист видано з завданням водіям для використання транспортного засобу у розпорядженні «таксі» з часу вибуття 06.11.2006 р. 7:00 годин до часу прибуття 07.11.2006 р. 12:00 годин, і видано його безпосередньо таксі «МИР» 1-ою лінією, а не особисто ОСОБА_2 Таксі «МИР» і фізична особа ОСОБА_2 - власник цього транспортного засобу, є різними особами.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, що завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкода завдана не з її вини.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, заподіяна в результаті взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі винними діями іншої особи відшкодовується винною особою.

Винною особою, якою безпосередньо завдано шкоду майну позивачки, відповідно до матеріалів кримінальної справи є ОСОБА_4

Відповідно до матеріалів цивільної та кримінальної справ між відповідачем і ОСОБА_4 укладено договір оренди транспортного засобу б/н від 02.11.2006 р., відповідно до якого орендодавець передав орендарю транспортний засіб «ДЕУ Ланос», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 у строкове платне використання для особистих потреб та технічну документацію до нього строком на 1 місяць зі сплатою суми оренди в розмірі 1760,00 грн.

При цьому, відповідно до п.п.5.1. п.5 договору оренди орендар приймає на себе зобов'язання підтримувати транспортний засіб в технічно-справному вигляді, дотримуватись норм та правил його експлуатування, технічного обслуговування, ремонту. А відповідно до п.п.6.1.6. п.6 договору оренди орендатор несе цивільно-правову відповідальність за усі пошкодження, а також шкоду, завдану третім особам та майну в результаті використання, зберігання або експлуатації цього транспортного засобу.

Тобто, на момент скоєння, дорожньо-транспортної пригоди 07.11.2006 р. водій ОСОБА_4 володів вищевказаним транспортним засобом за відповідною правовою підставою - договором оренди, так як цей транспортний засіб перебував у його фактичному володінні, користуванні, зберіганні та утриманні.

Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди та інш.) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого спричиняє підвищену небезпеку.

Посилання позивачки на той факт, що відповідно до проведеної Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. засл. проф. ОСОБА_10 Міністерства юстиції України судово- почерковедческої експертизи від 13.11.2007 р. за №8896 в рамках розслідування кримінальної справи встановлено, що підпис від імені ОСОБА_4, зображення якої знаходиться на копії договору оренди транспортного засобу б/н від 02.11.2006 р . укладеного між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 в графі «орендатор»- виконаний не ОСОБА_4, а іншою особою з наслідування почерку останнього судом не

приймаються до уваги.

Відповідно до ст.204 ЦК України, правочин визнається правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлено законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У даному випадку, ЦК України прямо не встановлює недійсність укладеного договору оренди за участю фізичної особи з-за невідповідності встановленої законом форми. Крім того, в судовому порядку вищезазначений укладений правочин не визнаний судом недійсним, тому, вищевказані факти не тягнуть за собою недійсність укладеного договору оренди.

Як пояснив відповідач, ним було надано договір оренди ОСОБА_4А, для ознайомлення і підписання, останній його взяв на підпис та пішов читати до іншого приміщення, а коли повернувся з договором назад, то текст договору вже був ним підписаний. Відповідач вважав, що це підпис самого ОСОБА_4, так як сумніватись в цьому не було ніякої потреби, а чий підпис насправді стоїть на договорі оренди від імені ОСОБА_4А тепер невідомо.

Таким чином, укладений між відповідачем і ОСОБА_4 договір оренди є правомірним правочином, який породжує собою відповідні права та обов'язки сторін договору.

А відтак, ОСОБА_4 є законним володільцем транспортного засобу «ДЕУ Ланос», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 на момент скоєння ним ДТП та є належною особою, яка повинна нести відповідальність та відшкодовувати завдану майну позивачки матеріальну, а в зв'язку з цим і моральну шкоду, тоді як такою особою на є відповідач по справі.

Крім того, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_12 ОСОБА_13 підтвердили факт підписання ОСОБА_4 зазначеного договору оренди автомобіля.

На підставі вищевикладеного, ст.ст.23, 204, 322, 1166, 1172, 1187, 1188 ЦК України, керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 79, 88, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою - відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження через суд першої інстанції.

Головуючий