Справа №2-8326/10
02 липня 2010 року м.Одеса
Приморський районний суд м.Одеси у складі:
Головуючого судді Турецького О.С.,
При секретарі Курченко В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа Одеська міська рада про визнання права приватної власності на квартиру загальною площею 60,5 кв.м,
Позивачка звернулася до суду з позовом і просить визнати за нею право приватної власності на квартиру що розташована за адресою: вул.Преображенська, буд.№2, кв.№20 загальною площею 60,5кв.м.
У судове засідання з?явилася представник позивачки адвокат ОСОБА_3, яка вела справу від імені позивачки та в її інтересах на підставі ордеру. Адвокат ОСОБА_3 підтримала позовні вимоги позивачки та просила суд задовольнити їх в повному обсязі.
Відповідачка та представник 3-ї особи Одеської міської ради до судового засідання не зявилися, про день, час, місце слухання справи були повідомлені відповідно до частини 3 статті 76 ЦПК України належним чином, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача та представника 3-ї особи. Враховуючи вищезазначені обставини, суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку.
Розглянувши матеріали справи, прийнявши до уваги наявні у справі обставини та пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивачці на праві приватної власності належить квартира за номером 20 за адресою: вул. Преображенська, буд.№2.
Згідно технічного паспорту на квартиру позивачки від 21.10.2003р., квартира позивачки на зазначений момент мала наступну характеристику приміщень:
-кількість жилих кімнат 1;
-загальна площа 41,9кв.м, в т.ч. жила 13,1 кв.м, підсобна 28,8 кв.м.;
-корисна площа 41,9 кв.м.
Рішенням Міжвідомчої комісії виконкому Жовтневої районної ради депутатів трудівників від 23.05.1967р. громадянці ОСОБА_4, що проживала на той час у квартирі за номером 20 за адресою вул. Преображенська, буд.№2 було дозволено, з метою поліпшення житлово-побутових умов, улаштування тамбуру до зазначеної квартири.

Згодом, громадянкою ОСОБА_4 в період її мешкання за зазначеною адресою цей тамбур було приєднано до зазначеної квартири, що відображено у технічному паспорті від 05.03.2010р., а позивачкою, після її заселення у 1990 році у зазначену квартиру виконано наступні реконструкції у квартирі:

-демонтовано перегородку у кімнаті «1»;

-переміщено санвузол;

-збільшено метраж кухні.

Після зазначених реконструкцій характеристика приміщень квартири позивачки фактично стала такою:

-кількість житлових кімнат 2;

-загальна площа 60,5кв.м, в т.ч. житлова 32,5 кв.м, підсобна 28,0 кв.м;

-корисна площа 60,5 кв.м.

З боку відповідачки неодноразово було предявлено позивачці усні претензії щодо наявності прибудови до її квартири, відповідачка акцентувала увагу на її незаконності, говорила, що ця прибудова псує зовнішній вигляд будинку, що дарма займає корисну площу прибудинкової території, додаючи, що вона звертатиметься до суду з приводу незаконності конструкції. У звязку з цим між відповідачкою та позивачкою виникали непорозуміння, мирним шляхом це питання вирішити не вдалося.

Позивачка, не погоджуючись їз зазначеними твердженнями відповідачки, вирішила сама звернутися до суду для вирішення даного спору у передбаченому законом порядку.

Проведені позивачкою реконструкції з внутрішнім переплануванням та приєднанням тамбуру колишньою мешканкою квартири не погіршили експлуатаційні характеристики житлового будинку №2 по вулиці Преображенській у м.Одесі. Після цього квартира є самостійною з необхідним набором приміщень, технічний стан будівельних конструкцій прибудови (тамбуру) задовільний.

Для визначення відповідності зазначених перепланувань у квартирі позивачки будівельним нормам та правилам за вимогами технічного стану квартири, а також для з'ясування питання, чи має здійснена реконструкція квартири негативний вплив на квартиру відповідачки за №9 у будинку №2 по вул.Преображенській у м.Одеса судом було призначено будівельно-технічну експертизу, для проведення якої було залучено Одеський науково-дослідний інститут судових експертиз. Згідно Висновку №4819 судової будівельно-технічної експертизи від 31.05.2010 р., зазначені перепланування у квартирі позивачки відповідають будівельним нормам та правилам за вимогами технічного стану квартири та не мають негативного впливу на квартиру відповідачки.

Користуючись своїми правами власника квартири, позивачка, реалізуючи належну її тріаду повноважень володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй на праві власності майном, здійснила реконструкцію належного їй приміщення шляхом його переобладнання та перебудови.

Також можна вважати правомірним визнання за позивачкою прибудови (тамбуру), який було приєднано до її квартири колишньою мешканкою, з наступних підстав:

Так, згідно п.2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992р. №2482-ХІІ, власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобовязані брати участь у загальних витратах, повязаних з утриманням будинку і прибудинкової території, відповідно до своєї частки у майні будинку. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т.ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Таким чином, позивачка, приватизуючи квартиру АДРЕСА_1, законно набула право на тамбур, оскільки попередній користувач зазначеної квартири гр. ОСОБА_4 одержала відповідний дозвіл від місцевого органу влади на улаштування цієї прибудови (тамбуру) біля даної квартири для поліпшення її житлово-побутових умов у цій квартирі, що було здійснено правомірно.

До того ж, позивачка сплачувала і сплачує комунальні послуги, в тому числі й витрати, повязані з утриманням будинку і прибудинкової території.

Приймаючи до уваги вищевикладене, керуючись ч.1 ст. 377 ЦК України, яка передбачає, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, можна зробити висновок, що набувши право власності на квартиру АДРЕСА_1 у порядку її приватизації, позивачка також надбала право власності на збудований тамбур та земельну ділянку, на якій він розміщений.

Враховуючи вищенаведене, потрібно також прийняти до уваги наступне:

-згідно ч.1 ст. 375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі, здійснювати перебудову та ін.;

-згідно ч.2 ст.375 ЦК України, власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди, та інше нерухоме майно.

-згідно ч.3 ст.375 ЦК України, право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Правомірність дій позивачки підтверджується також положенням ч.2 ст. 383 ЦК України, згідно з яким власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог.

На підставі вищенаведеного можна стверджувати, що за умови наявності вищезазначеного Висновку з судово-експертного дослідження, із якого випливає, що прибудова відповідає вищезазначеним вимогам (ч.3 ст.375 ЦК України), та з урахуванням того, що земельна ділянка під приєднаною частиною квартири використовується виключно за цільовим призначенням (дійсно, прибудинкова територія, де зведено тамбур (за техпаспортом «комора») використовується виключно під житло), права жодного власника інших квартир не порушено внаслідок проведених реконструкцій, позивачка може набути право власності на квартиру зі здійсненими реконструкціями та прибудовою, а претензії з боку відповідачки щодо неправомірності існування прибудови до квартири позивачки базуються на одних лише формальних міркуваннях.

До того ж, тамбур, перебуваючи з 1960-1970 років у користуванні мешканців квартири АДРЕСА_2 (на той час «вул.Радянської армії»), а згодом після його приватизації позивачкою і у її власності та користуванні, фактично являє собою невід'ємну частину зазначеної квартири. Жодної скарги від інших сусідів щодо незручностей, які вони б зазнавали у звязку з наявністю збудованого тамбура або приєднання його до квартири позивачки не було. Тому є цілком логічно, що після багатьох років відкритого, безперервного, добросовісного користування цією нерухомістю (прибудовою), спираючись також за аналогією закону в порядку ст. 8 ЦК України на порядок набуття права власності на нерухоме майно за набувальною давністю (ч.1 ст.344 ЦК України), вона має бути визнана власністю позивачки.

Питання державної реєстрації права власності на нерухоме майно в Україні регулюється Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України 07 лютого 2002р. №7/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 р. за №157/6445. Згідно з п.10 Додатка 1 до цього положення, який містить перелік правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на обєкти нерухомого майна, до таких документів відносяться рішення суду про визнання права власності на обєкти нерухомого майна.

З урахуванням викладеного суд вважає, що вимоги позивача є обгрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст . 375, 377 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 57, 60, 61, 79, 88, 208, 209, 212, 218, 224-226 ЦПК України , суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа Одеська міська рада про визнання права приватної власності на квартиру задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру, що розташована за адресою: вул.Преображенська, буд.№2, кв.№20 загальною площею 60,5кв.м.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м.Одеси шляхом подячі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подянням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Заява про перегляд даного заочного рішення може бути подана відповідачем до Приморського районного суду м.Одеси протягом 10-ти днів після отримання його копії.

Суддя Турецький О.С.

02.07.2010