Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 2-71/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2010 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі :

головуючого - судді Волощука В.В.

при секретарі Корнейчук О.В.

з участю:

позивача ОСОБА_1

відповідачів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Олевську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про вселення, встановлення порядку користування квартирою та зобовязання не чинити перешкод у користуванні житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить суд вселити його у квартиру № 2, будинку № 70, розташованого по вул.Промисловій в м.Олевську Житомирської області, встановити порядок користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1, виділивши йому для проживання у вказаній квартирі житлову кімнату, площею 10.9 кв.м., а решту житлових кімнат відповідачам. Підсобні приміщення: коридор, туалет, кухню, ванну кімнату - залишити у спільному користуванні та зобовязати ОСОБА_2, не перешкоджати користуванню виділеною позивачу кімнатою і підсобними приміщеннями квартири АДРЕСА_2.

Позивач у судовому засіданні заявлений позов підтримав з підстав, які в ньому зазначені та просить суд задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідачі у судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнали та вважають їх безпідставними, оскільки позивача ніхто не позбавляв права користування та права власності щодо спірної квартири АДРЕСА_2, власником % частки, якої є позивач. Перешкод у користуванні спільною частковою власністю зазначеної квартири позивачу ніхто із співвласників не чинить, а навпаки позивач сам втратив ключі від вхідних дверей до власної квартири. Крім того такий порядок користування спірною квартирою, який просить встановити позивач порушить їхнє право на житло.

Як встановлено у судовому засіданні, сторони відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 783 від 22.11.2006 року є власниками в рівних частинах, квартири АДРЕСА_3, що стверджується копією свідоцтва про право власності, копією технічного паспорту на спірну квартиру та копією виз ягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП „Коростенського міжміського бюро технічної інвентаризації Житомирської обласної ради за № 17235753 від 27.12.2007 року із якого слідує, що власниками спірної квартири в рівних частках, по 1/4 частці кожен є: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Спірна квартира складається із трьох ізольованих кімнат та підсобних приміщень, а саме: прихожа, площею 10.7 кв.м., жилої кімнати площею 10.9 кв.м., жилої кімнати, площею 17.2 кв.м., жилої кімнати, площею 13.4 кв.м., кухні, площею 7.8 кв.м., та ванної кімнати і туалету. Загальна площа спірної квартири становить 65.8 кв.м., що також стверджується свідоцтвом про право власності на житло № 783 від 22.11.2006 року та позначені в технічному паспорті на квартиру, на плані квартири цифрами 1,2,3,4,6,7.

Позивач протягом тривалого часу (більше 10-ти років) проживав окремо від сімї, тобто від відповідачів і на даний час вирішив повернутися у власну квартиру АДРЕСА_2, але доступу до спірної квартири не має, оскільки замінено замок у вхідних дверях до вказаної спірної квартири і позивач не може на свій розсуд розпоряджатися своєю власністю у спільній частковій власності, а саме '/* частки зазначеної спірної квартири.

Відповідно до ст.41 Конституції України слідує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обовязків власник зобовязаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати своє право власності на шкоду іншим співвласникам.

В статті 383 ЦК України зазначено, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Власник вільний у здійсненні права власності.

Із статті 150 ЖК України слідує, що громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Як було зазначено вище та вбачається із матеріалів справи, позивач є співвласником квартири АДРЕСА_2, що стверджується свідоцтвом про право власності на житло /а.с.9/, копією технічного паспорту на спірну квартиру /а.с.7-8/ та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно /а.с.6/. Позивач не був позбавлений права користування та не виселявся примусово із спірної квартири. Окрім того відсутність позивача за місцем проживання певний час не позбавляє його, як співвласника права проживання та користування спірною квартирою, що також зазначено і в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року за № 2 (зі змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму ВСУ № 2 від 10.03.89, № 13 від 25.12.92, № 15 від 25.05.98), а тому суд вважає, що позовна вимога позивача в частині вселення у спірну квартиру не підлягає до задоволення.

Разом з тим суд вважає, що до задоволення не підлягає і позовна вимога позивача в частині встановлення порядку користування спірною квартирою та виділення позивачу ізольованої кімнати, площею 10.9 кв.м., решту кімнат відповідачам а підсобних приміщень в залишенні у спільному користуванні, так як відповідно до статті 155 ЖК України слідує, що жилі квартири, що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилою квартирою, крім випадків, установлених законом.

В даному випадку позивач і відповідачі є членами однієї сімї. Відповідно до ст.47 ЖК України норма жилої площі в Україні встановлюється в розмірі 13.65 кв.м., на одну особу. Позивач же просить суд виділити йому у користування ізольовану кімнату, загальною площею 10.9 кв.м. З такою вимогою суд не може погодитися, оскільки позивач порушить право на жилу площу у спірній квартирі інших членів сімї, які є співвласниками спірної квартири, мають дорослий вік і є особи різного полу. А при встановленні порядку користування житловими кімнатами у спірній квартирі, який просить встановити позивач, на кожного співвласника припадає лише по 10.37 кв.м., жилої площі та неможливості виділення кожному співвласнику - члену сімї позивача частки жилої площі відповідно до вимог ст.47 ЖК України, тобто 13.65 кв.м.

Так відповідно до п.16 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 12.04.85 року із змінами, внесеними згідно з Постановами ПВСУ № 2 від 10.03.89, № 13 від 25.12.92, № 15 від 25.05.98 року слідує, що на вимогу члена сімї наймача, жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі.

Таким чином позивач не позбавлений права користування своєю часткою у спірній квартирі. Порядок користування квартирою № 2 у будинку № 70 по вул.Промисловій в м.Олевську Житомирської області повинен вирішуватися за домовленістю з іншими співвласниками.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що заявлений позов позивача до відповідачів підлягає до задоволення частково, в частині усунення перешкод у користуванні квартирою № 2 у будинку № 70 по вул.Промисловій в м.Олевську Житомирської, яка є спільною частковою власністю позивача та відповідачів - членів сімї позивача.

На підставі наведеного та керуючись: ст.41 Конституції України, ст.ст.319,383 ЦК України, ст.ст.47,150,155 ЖК України, ст.ст.6,10,11,15,57,60,81,88,209,212-215,218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про вселення, встановлення порядку користування квартирою та зобовязання не чинити перешкод у користуванні житловим приміщенням - задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не чинити перешкод у користуванні ОСОБА_1 житловою квартирою № 2 в будинку № 70 по вул.Промисловій в м.Олевську Житомирської області, шляхом надання вільного доступу до квартири АДРЕСА_1.

Звільнити ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від сплати судового збору на підставі п.18 ст.4 Декрету КМУ „Про державне мито.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 51 грн., судового збору.

Рішення може бути оскарженим до Апеляційного суду Житомирської області через Олевский районний суд протягом 20 днів, після подачі заяви про апеляційне оскарження рішення суду, яка може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду, або на протязі 10 днів без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду.

Суддя: ОСОБА_5