Справа №22ц-698 Головуючий у 1 інстанції: Свірідова В.В.
Категорія: 25 Доповідач: Павлишин О.Ф.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2010 року Колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - Павлишина О.Ф.,

суддів Федоришина А.В., Штефаніци Ю.Г.,

при секретарі Гарванко М.М.,

з участю ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представника закритого акціонерного товариства Українська інноваційна страхова компанія „Інвестсервіс ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 10 грудня 2009 року,

ВСТАНОВИЛА :

Вказаним рішенням задоволено регресний позов закритого акціонерного товариства Українська інноваційна страхова компанія „Інвестсервіс (далі - ЗАТ) до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, і вирішено стягнути з відповідача в користь позивача на відшкодування шкоди 24990 грн. Також вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 В апеляційній скарзі стверджує, про неповне встановлення судом обставин справи, неправильну оцінку судом доказів, порушення норм матеріального і процесуального права. Вказує, що судом не витребувано матеріали адміністративної справи не враховано те, що він не визнавав себе винним у вчиненні дорожньо-транспортної події. Вважає, що відповідачем у справі мало бути ТзОВ „АТТО, оскільки останнє є власником транспортного засобу і страхувальником такого. Також покликається на те, що керівник ТзОВ „АТТО протягом трьох робочих днів телефоном повідомив страховика про страховий випадок. На думку апелянта, підстави для позову відсутні, так як майнові інтереси ТзОВ „АТТО та ОСОБА_1 є застраховані. Просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, що аналогічні її доводам, пояснення представника позивача ЗАТ Українська інноваційна страхова компанія „Інвестсервіс ОСОБА_3 про заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Суд першої інстанції встановив, і апелянтом не заперечується, що ТзОВ „АТТО (страхувальник) і ЗАТ Українська інноваційна страхова компанія „Інвестсервіс (страховик) уклали договір страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобівна на строк з 6.01.2007 року до 5.07.2007 року. Вказаним договором застраховано також цивільно-правову відповідальність відповідача по справі ОСОБА_1 (а.с.12)

5.06.2007 року настала дорожньо-транспортна пригода, в якій ОСОБА_1, керуючи мікроавтобусом Мерседес д.н.НОМЕР_1, належним ТзОВ „АТТО, зіткнувся з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5, чим спричинено останньому матеріальну шкоду.

Постановою Шевченківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 визнаний винним у порушенні Правил дорожнього руху України, що призвели до пошкодження автомобіля НОМЕР_2, та на підставі ст.124 КупАП на останнього накладено стягнення у виді штрафу в сумі 68 грн. (а.с.6)

ЗАТ Українська інноваційна страхова компанія „Інвестсервіс на виконання умов договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, для відшкодування шкоди, заподіяної ОСОБА_1, виплатила ОСОБА_5 24990 грн.

Згідно з п.п 33.1.2. ст.33 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п.п. „ґ, п. 38.1 ст. 38 вказаного Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Матеріалами справи стверджується, що водій забезпеченого транспортного засобу та учасник дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_1, повідомив страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди 12.06.2007 року, тобто після спливу триденного строку, встановленого ст.33 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Поважних причин пропуску строку не зазначено. (а.с.10)

Таким чином, вимога позивача про стгнення виплаченої суми страхового відшкодування з водія забезпеченого транспортного засобу ОСОБА_1 грунтується на обставинах справи та положеннях ст.ст.33, 38 Закону.

Суд першої інстанції вірно встановивши обставини справи та прийшовши до правильного висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь страховика виплаченого страхового відшкодування, не врахував, що правовідносини між сторонами регулюються спеціальними нормами нормами Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та помилково послався у рішенні на ст.ст.1166, 1187, 1191 ЦК України, в звязку з чим відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України рішення суду в частині визначення норм права, на підставі яких вирішено спір, слід змінити та вважати такий вирішеним на підставі ст.ст.33, 38 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Доводи апеляційної скарги про повідомлення керівником ТзОВ „АТТО у встановлені законом строки про страховий випадок нічим не підтверджені та спростовуються даними повідомлення ОСОБА_1, яке подано 12.06.2007 року.

Твердження апелянта ОСОБА_1 про відсутність вини у настанні дорожньо-транспортної пригоди, є голослівним. Крім того, колегією суддів приймається до уваги і те, що ОСОБА_1 постанову про притягнення до адміністративної відповідальності не оскаржував, і при апеляційному розгляді пояснив, що сплатив накладений постановою штраф.

Посилання апелянта на відсутність правових підстав для задоволення позову не грунтується на обставинах справи та положеннях Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому не приймається до уваги.

В звязку з цим колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись п.3 ч.1 ст.307 , п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 316 ЦПК України, колегія суддів ,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 10 грудня 2009 року змінити та вважати вирішеним спір на підставі ст.ст. 33, 38 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В решті рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Федоришин А.В.

ОСОБА_6