Справа № 22 ц3345/10 Головуючий у 1-й інстанції Кічак Ю.В.
Категорія: 57 Доповідач в апел. Інстанції ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 липня 2010 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Гончарук Л.Я., Шандри М.М.

при секретарі Панчук І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Львова цивільну справу за апеляційною скаргою Управління пенсійного фонду України в Мостиському районі Львівської області на постанову Мостиського районного суду Львівської області від 1 грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України в Мостиському районі Львівської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної допомоги дитині війни,-

в с т а н о в и л а :

Постановою Радехівського районного суду Львівської області від 25 січня 2010 року позовні вимоги задоволено частково.

Зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України в Мостиському районі нарахувати та виплатити ОСОБА_2 підвищення до пенсії, отриманої у період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та в період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року у розмірі 30% мінімального розміру пенсії за віком, право на яке надане ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в редакції, що діяла на момент такої виплати, з урахуванням проведених нарахувань.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанову суду оскаржило Управління пенсійного фонду України в Мостиському районі Львівської області. Просить постанову скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки висновки суду не відповідають вимогам Конституції України, Законам України «Про загальнообовязкове державне постійне страхування», «Про соціальний захист дітей війни» та поданим сторонами доказам.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її слід відхилити з наступних підстав.

Встановлено, що позивач звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Мостиському районі Львівської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної допомоги дитині війни, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за 2006 - 2008 роки.

Частково задовольняючи позов, суд виходив з того, що бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» була протиправною. При цьому суд всебічно проаналізував норми матеріального та процесуального законів, що регулюють дані правовідносини.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які набули правового статусу дітей війни, основи їх соціального захисту та гарантії їх соціальної захищеності шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки визначені та закріплені в Законі України «Про соціальний захист дітей війни», статтею 6 якого передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком.

Що до підвищення пенсії дітям війни у 2007 році, то пунктом 12 статті 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом було зупинено дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» на 2007 рік.

Проте, рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року положення пункту 12 статті 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» з урахуванням статті 111 цього Закону визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 р. були внесені зміни до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Відповідно до цих змін було встановлено, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення до пенсії в розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Проте, рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року положення пункту 28 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо внесення змін до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визнані неконституційними.

Відповідно до вимог 2 статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, у 2006 році та в період з 01.01. 2007 року до 09.07.2007 року позивач не мала права на отримання державної соціальної підтримки, оскільки норма, якою передбачено це право, була зупинена, а з 01.01.2008 року до 22.05.2008 року таке право у позивача було відсутнє у звязку із дією положень пункту 28 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Таким чином, приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов вірного висновку, що дії управління Пенсійного фонду України в Мостиському районі Львівської області є протиправними лише з моменту ухвалення рішень Конституційним Судом України.

За таких обставин, правильним є висновок судів про те, що позивач до 09.07.2007 року, а також з 01.01.2008 до 22.05.2008 року не мала права на підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, а має його лише з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року.

Спору щодо статусу позивача як дитини війни немає, тому вона має право на реалізацію зазначеної норми Конституції України та спеціального Закону у вказані періоди, передбачених законами України заборон щодо реалізації цього права не було.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у постанові суду першої інстанції.

Постанова суду є законною і обґрунтованою, а тому підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1 ч.1 ст.314, ст.315, ст.319 ЦПК України, колегія суддів, у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Мостиському районі Львівської області відхилити.

Постанову Мостиського районного суду Львівської області від 1 грудня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців до Верховного Суду України.

Головуючий:

Судді: