УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 грудня 2010 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - Богонюка М.Я.,

суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2

при секретарі - Луньо К.А.,

за участю: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 19 березня 2010 року,-

встановила:

оскаржуваним рішенням відмовлено в задоволенні вимог ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 про встановлення земельного сервітуту на право проходу та проїзду на велосипеді, усіма видами транспортного засобу по земельній ділянці ОСОБА_15 по вул. Бабії с. Лавриків Жовківського району Львівської області та про зобов'язання сільської ради підготувати відповідні документи.

Рішення оскаржили позивачі, просять його скасувати і направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд.

Зазначають, що земельною ділянкою, яка нині знаходиться у приватній власності ОСОБА_15, вони користувались упродовж тривалого часу як проїздом до їх земельних ділянок, однак, незважаючи на те, що вони не підписали акт узгодження меж, ОСОБА_15 приватизувала цю земельну ділянку і перешкоджає їм у використанні. Іншого під'їзду до своїх земельних ділянок вони не мають і просять встановити земельний сервітут.

Заперечують факт наявності іншої дороги, окрім вул. Бабії, зазначеної на кадастровому плані земельної ділянки ОСОБА_15, одночасно зазначають, що доїжджати до їх земельних ділянок неможливо із-за відсутності прямого заїзду та віддаленості інших під'їзних шляхів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення апелянтів на підтримання скарги, представника відповідача на її заперечення, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку про відсутність законних підстав для її задоволення з огляду на викладені нижче мотиви.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Лавриківської сільської ради Жовківського району Львівської області №8 від 14.12.2000 року земельна ділянка площею 0,7411 га по вул. Бабії, 5 с. Лавриків передана у власність Воробйовій М.Ф. для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, ведення особистого селянського господарства. 01.08.2006 року ОСОБА_16 видано Державний акт на право приватної власності на землю. Позивачі є власниками та користувачами інших земельних ділянок, у тому числі і суміжних, у даному масиві.

За змістом ст. 78 ЗК України та ст. 373 ЦК України право власності на землю - це право володіти, користуватись та розпоряджатись земельними ділянками. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Як встановлено судом першої інстанції, власник земельної ділянки ОСОБА_17 використовує свою земельну ділянку на власний розсуд і заборонила відповідачам здійснювати прохід через неї до своїх земельних ділянок.

Згідно ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування земельною ділянкою (ділянками).

Із аналізу зазначених норм убачається, що таке право виникає у власника (землекористувача) земельної ділянки у випадку неможливості здійснення права власності чи користування іншим способом, окрім встановлення сервітуту.

Згідно матеріалів справи позивачі мають можливість вільно здійснювати свої права щодо земельних ділянок без обмеження ОСОБА_16 в користуванні її земельною ділянкою.

До такого висновку суд першої інстанції прийшов на підставі Державного акту на право відповідачки на земельну ділянку, викопіювання з проекту роздержавлення і приватизації земель Лавриківської сільської ради, схеми розташування земельних ділянок, із яких убачається, що позивачі мають можливість проходу і проїзду до своїх земельних ділянок через дороги загального призначення села. Про таку можливість позивачів пояснив в суді апеляційної інстанції і сільський голова ОСОБА_6

Доводи апеляційної скарги про тривалість користування землями сільської ради (яка в наступному була передана відповідачці) як проїздом до своїх земель, незадовільним станом сільських доріг не є підставою для обмеження у праві власності відповідачки шляхом встановлення земельного сервітуту.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність його висновків, то рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 317 ЦПК України колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_18, ОСОБА_8, ОСОБА_3 Любові Семенівни, ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_19, ОСОБА_14 відхилити.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 19 березня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: