Справа №2-9/10 21.04.2010 21.04.2010 21.04.2010
Провадження №22ц-1637/10У Х В А Л А
21 квітня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:
головуючого Паліюка В.П.,
суддів Славгородської Н.П., Буренкової К.О.,
при секретарі судового засідання Дудник Ю.П.,
за участі позивача та представника відповідача ОСОБА_1,
розглянувши в відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою
на рішення Южноукраїнського міського суду від 10 лютого 2010 р., ухвалене за позовом ОСОБА_3 в інтересах малолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним,
в с т а н о в и л а :
В грудні 2008 р. ОСОБА_3 в інтересах малолітньої ОСОБА_4 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.
Позивачка зазначала, що 26 лютого 2007 р. ОСОБА_5 в нотаріальному порядку склала заповіт, яким все своє нерухоме та рухоме майно заповіла малолітній онуці ОСОБА_4 23 травня 2008 р. ОСОБА_5 померла. Після смерті останньої вона як опікун малолітньої ОСОБА_4 дізналася, що 25 лютого 2008 р. ОСОБА_5 склала інший заповіт на користь ОСОБА_2
ОСОБА_3 свої вимоги мотивувала тим, що на момент складання заповіту ОСОБА_5 в силу тяжкого стану здоровя не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, в звязку з чим складання освоюваного заповіту не відповідало її волі.
Посилаючись на наведені обставини та положення ч.1.ст.225, ч.2 ст. 1257 ЦК, позивачка просила визнати заповіт, складений ОСОБА_5 на користь відповідачки, недійсним.
Рішенням Южноукраїнського міського суду від 10 лютого 2010 р. позовна заява ОСОБА_3 задоволена.

Постановлено визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2, посвідчений 25 лютого 2008 р. приватним нотаріусом Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_6 , реєстровий №515.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати, а позовну заяву ОСОБА_3 залишити без розгляду. Позивачка посилається на те, що рішення ухвалено з порушенням вимог процесуального закону, а саме: не здійснювалася технічна фіксація процесу, не допитані свідки, дана неналежна оцінка судовій психіатричній експертизі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, представника відповідача, перевіривши законність та обгрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія вважає, що вона не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 1257 ЦК за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, районний суд правильно виходив з того, що на час складання заповіту на користь ОСОБА_2 волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Такий висновок суду ґрунтується на акті амбулаторної, посмертної судово-психіатричної експертизи від 29 липня 2009 р. №538, згідно якої ОСОБА_5 хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим хворобливим розладом психіки не страждала, а виявляла ознаки психічних розладів і розладів поведінки (синдром активної залежності від алкоголю, зміни особи і поведінки) внаслідок вживання алкоголю (хронічного алкоголізму), ступінь прояву яких істотно впливав на її поведінку і здатність розуміти значення своїх дій і керувати ними, в період часу, що відноситься до складання оспорюваного заповіту.

Висновок експертизи не суперечить відомостям, які містяться в історіях хвороби Первомайського міжрайонного наркологічного диспансера за 2004 р., державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина №2» за 2007-2008 роки, в довідках цих установ відповідно від 22 грудня 2008 р. №1 і від 15 січня 2008 р. №599 стосовно здоровя ОСОБА_5

Висновок суду також підтверджується показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, які пояснили, що ОСОБА_5 вела антисоціальний спосіб життя, систематично зловживала спиртними напоями, піддавалася чужому впливу.

Доводи апеляційної скарги стосовно неналежної правової оцінки вказаної посмертної судово-психіатричної експертизи не заслуговують на увагу, оскільки суд першої інстанції відповідно до ст. 212 ЦПК оцінив даний доказ в сукупності з іншими доказами, наявними у справі.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення по суті спору ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 301, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Южноукраїнського міського суду від 10 лютого 2010 р. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня її проголошення.

Головуючий Судді