Справа № 22ц-519 Головуючий в 1 інстанції: Стефанюк Б.Р.
Категорія: 34 Доповідач: Павлишин О.Ф.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2010 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Павлишина О.Ф.,

суддів Курій Н.М., Штефаніци Ю.Г.,

при секретарі Гарванко М.М.,

з участю представника Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку „Укрсоцбанк - ОСОБА_1, ОСОБА_2-Л.П., її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку „Укрсоцбанк в особі керуючого Львівською обласною філією на рішення Галицького районного суду м.Львова від 13 листопада 2009 року ,

ВСТАНОВИЛА :

Вказаним рішенням суду частково задоволено позов ОСОБА_2 до Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку „Укрсоцбанк (далі АКБ) про стягнення боргу, штрафних санкцій та відшкодування моральної шкоди. Ухвалено стягнути з відповідача на користь позивачки 24363 грн. 90 коп. боргу, три проценти річних в сумі 4810 грн. 03 коп., інфляційні в сумі 21830 грн. 04 коп., 30000 грн. на відшкодування моральної шкоди, 5000 грн. витрат на правову допомогу.

Рішення суду оскаржив представник відповідача. В апеляційній скарзі стверджує про порушення судом вимог матеріального і процесуального закону, неповне зясування обставин, що мають значення для справи. При цьому покликається на те, що до правовідносин суд мав застосувати ст.1177 ЦК України, оскільки шкода позивачці завдана внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 Вважає, що доказами в справі стверджується не внесення позивачкою коштів в касу банку. Зазначає, що договір банківського вкладу з позивачкою не укладався. Заперечує наявність підстав для відшкодування бакном моральної шкоди, так як кошти в банку не перебували, відсотки не нараховувались, і в цьому вини банку немає. Вважає, що застосовуючи як правову підставу для відповідальності банку ст.1172 ЦК України, суд не мав підстав посилатись на ст.625 ЦК України для нарахування інфляційних. Крім того, зазначає, що позивачка посилалась на вклад в іноземній ваолюті. Вважає неправильним розрахунок витрат на правову допомогу, так як не представлено документів про надані послуги, і стягнуто витрати на допомогу в кримінальній справі. Просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника АКБ соціального розвитку „Укрсоцбанк ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги, які аналогічні її доводам, пояснення ОСОБА_2-Л.П., її представника ОСОБА_3 про заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково з наступних підстав.

Задовольняючи позов в частині стягнення з відповідача на користь позивачки 24363 грн. 90 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що ОСОБА_4 завдала шкоду позивачці по справі при виконанні нею своїх службових обовязків, а відтак, за шкоду, завдану ОСОБА_4, має нести відповідальність юридична особа, працівником якої була ОСОБА_4, якою є відповідач по справі.

Висновок суду відповідає положенням закону та обставинам справи.

Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

Згідно з ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Вироком Галицького районного суду м.Львова від 16.04.2009 року в кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_4, який набрав законної сили, ОСОБА_4 засуджена за вчинення злочинів, передбачених ч.5 ст.191, ч.2 ст.364, ч.2 ст.366, ч.2 ст.200 КК України. Цим вироком ОСОБА_4 визнана винною в тому, що працюючи на посаді економіста другої категорії відділу міжнародних рахунків і валютного контролю ЛОФ АКБ „Укрсоцбанк, шляхом зловживання службовим становищем, заволоділа і привласнила кошти ОСОБА_2-Л.П. в сумі 24363 грн. 90 коп. (а.с.48)

Таким чином, оскільки вироком встановлено факт завдання ОСОБА_4 під час виконання нею службових обовязків матеріальної шкоди ОСОБА_2-Л.П. на суму 24363 грн. 90 коп., суд першої інстанції підставно поклав обовязок по відшкодуванню шкоди на АКБ „Укрсоцбанк.

Доводи апеляційної скарги щодо рішення суду в частині відшкодування матеріальної шкоди не свідчать про порушення судом норм матеріального і процесуального права, про неправильність висновків суду, такі не грунтуються на матеріалах справи та спростовуються дослідженими доказами.

Згідно зі ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини .

Задовольняючи частково позов про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_4 вчинила злочин щодо позивачки при виконанні службових обовязків, чим позивачці завдано моральну шкоду, а тому, оскільки моральну шкоду завдано працівником при виконанні службових обовязків, обовязок по відшкодуванню моральної шкоди слід покласти на юридичну особу, з якою заподіювач шкоди перебував у трудових відносинах.

Висновок суду відповідає дослідженим доказам та положенням ст.ст.1167, 1172 ЦК України.

Однак судом першої інстанції не враховано характер та обсяг душевних страждань позивачки в звязку з протиправною поведінкою і розмір завданої матеріальної шкоди - 24363 грн. 90 коп., а відтак колегія суддів вважає, що суд при визначенні розміру відшкодування прийшов до невірного висновку про визначення такого в сумі 30000 грн. А тому колегія суддів вважає, що в цій частині рішення суду слід змінити, зменшивши суму, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, і визначити таку в розмірі 2000 грн., що відповідатиме вимогам розумності і справедливості.

Положеннями статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд першої інстанції, прийшовши до правильного висновку про те, що шкода завдана позивачці злочином і підлягає відшкодуванню на підставі ст.1172 ЦК України, не врахував, що позивачка не була кредитором відповідача, а останній не був її боржником, і грошового зобовязання не мав, а відтак не міг його прострочити, та помилково застосував до правовідносин ст.625 ЦК України, яка до даних правовідносини застосуванню не підлягає, і в звязку з цим безпідставно вирішив, що відповідач відповідальний за прострочення грошового зобовязання у вигляді трьох процентів річних в сумі 4810 грн. 03 коп., інфляційних в сумі 21830 грн. 04 коп.

Відповідно до п.4 ч.1 та ч.2 ст. 309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Оскільки до правовідносин сторін застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, тобто ст.625 ЦК України, і на підставі такого задоволено вимогу про врахування індексу інфляції та трьох процентів річних, колегія суддів вважає, що рішення суду в цій частині слід скасувати і за відсутністю правових підстав для задоволення позовних вимог, ухвалити нове рішення, яким відмовити в стягненні трьох процентів річних в сумі 4810 грн. 03 коп. та інфляційних в сумі 21830 грн. 04 коп.

З журналів судових засідань видно, що адвокат ОСОБА_3 приймав участь в судових засіданнях, загальна тривалість яких - година три хвилини. Також з вироку Галицького районного суду м.Львова від 16.04.2009 року вбачається, що позов ОСОБА_2-Л.П залишено без розгляду. А тому, оскільки цивільним процесуальним правом не передбачено компенсації витрат на правову допомогу у випадку залишення позову без розгляду, фактично правова допомога надавалась при складанні процесуальних документів, а також в судовому засіданні одну годину, колегія суддів вважає, що рішення суду про стягнення витрат на правову допомогу в сумі 5000 грн. не відповідає обставинам справи, а також затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року №590 граничним розмірам компенсації витрат, пов"язаних з розглядом справ, та ст.ст.84, 88 ЦПК України. В звязку з цим, враховуючи час, витрачений адвокатом на участь в судових засіданнях, на підготовку процесуальних документів, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в частині компесації витрат на правову допомогу слід змінити та встановити компенсацію в сумі 816 грн. 30 коп. При цьому колегія суддів виходить з такого розрахунку: розмір мінімальної заробітної плати на час розгляду справи - 907 грн.; 40% від 907 грн. складає 362 грн. 80 коп. (907 х 40 : 100 = 362,80); 50% від 907 грн. складає 453 грн.50 коп.; 362,80 + 453,50 = 816,30.

Керуючись п.п.1,2 ч.1 ст.307 , п.4 ч.1 ст.309, ст.ст.314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу представника Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку „Укрсоцбанк в особі керуючого Львівською обласною філією задоволити частково.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 13 листопада 2009 року в частині стягнення трьох відсотків річних в сумі 4810 грн. 03 коп., інфляційних в сумі 21830 грн. 04 коп. скасувати та ухвалити за цими вимогами нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 13 листопада 2009 року в частині стягнення 30000 грн. на відшкодування моральної шкоди змінити та стягнути з АКБ соціального розвитку „Укрсоцбанк в користь ОСОБА_2 2000 (дві тисячі) грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 13 листопада 2009 року в частині стягнення 5000 грн. витрат на правову допомогу змінити та стягнути з АКБ соціального розвитку „Укрсоцбанк в користь ОСОБА_2 816 (вісімсот шістнадцять) грн. 30 (тридцять) коп. витрат на правову допомогу.

В решті рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду

Головуючий : Судді :