Сокальський районний суд Львівської області
РІШЕННЯ Іменем України

справа №2-217/10р

13 січня 2010 р. Сокальський районний суд Львівської області в складі

головуючого - судді Ніткевич А.В.

при секретарі Кисель О.Я.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 Тилотиса Михайловича до ОСОБА_2 сільської ради, приватного підприємця ОСОБА_3 про

визнання недійсним рішення про вилучення земельної ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з Сокальський районний суд із

позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2 сільської ради та приватного підприємця ОСОБА_3 про визнання недійсним рішення про вилучення земельної ділянки та інш., в позовній заяві вказав, до в квітні2006 року до нього звернувся батько місцевого підприємця ОСОБА_3 з проханням зареєструвати сина в себе, запевнив, що йому не потрібна вся територія, а лише «метр землі». Річ в тому, що ОСОБА_3 була потрібна земельна ділянка для розміщення торгового кіоску, який на той час був на території бару, що межує із його земельною ділянкою. ОСОБА_4 завів його до сільського голови ОСОБА_5, який ввів його в оману, спонукаючи до написання заяви про відмову від користування частиною земельної ділянки, якою користувався все своє життя, площею 0,004 га, що по вул. Шахтарській, в с. Межиріччя. Сільський голова вказував, що це не його земля, а держави. Він написав заяву під диктовку сільського голови, неусвідомлючи наслідків. 13.06.2006 року 2 сесія 5скликання ОСОБА_2 сільської ради рішенням № 17, розглянувши його заяву, вилучила у нього земельну ділянку площею 0,004 га по вул. шахтарська, 15 в с. Межиріччя, перевела таку в землі запасу сільської ради. У 2008 році він вирішив приватизувати земельну ділянку, лише тоді зрозумів, що його обманули. Рішенням № 240 від 09.12.2008 року надано йому у власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,10 га. Він виготовив технічну документацію на земельну ділянку, однак, з»ясувалося, що така не відповідає межам земельної ділянки, переданої у власність. Без узгодження меж і приведення у відповідність площі землі, технічна документація не може бути погоджена і передана для виготовлення державного акту. На другій сесії п»ятого скликання, яка відбулася 13.06.2006 року, одночасно

із його заявою, розглянута заява підприємця ОСОБА_3 про надання дозволу на будівництво магазину в с. Межиріччя, по вул. Шахтарській та надано дозвіл на підготовку містобудівного обгрунтування місця розташування магазину. Рішенням від 21.11.2007 року № 72 затверджено матеріали містобудівного обгрунтування, а рішенням від 20.11.2008 року затверджено проект відведення земельної ділянки підприємця ОСОБА_3 для будівництва і обслуговування магазину площею 0,0183 га, в тому числі і тих 0,004 га, що були вилучені у нього, укладено договір оренди. Його заява про скасування рішення № 17 від 13.06.2006 року залишено без задоволення. Підприємець ОСОБА_3 переніс його загорожу, викорчував його фруктові дерева, заподіявши йому матеріальних збитків на суму 3000грн. Ця справа забрала у нього багато часу, сил та здоров»я, спричинивши йому моральну шкоду, грошове відшкодування якої він визначив у розмірі 2000 грн. Просить суд визнати недійсним рішення № 17 другої сесії п»ятого скликання ОСОБА_2 сільської ради, Сокальського району, Львівської області від 13.06.2006 р., зобов»язати ОСОБА_2 сільську раду, Сокальського району повернути йому в користування незаконно вилучену земельну ділянку площею 0,004 га. по вул. Шахтарській, 15 в с. Межиріччя, Сокальського району, стягнути з ОСОБА_3 в його користь 3000 грн. відшкодування заподіяних матеріальних збитків, а також стягнути з відповідачів солідарно в його користь 2000 грн. відшкодування завданої моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, в обгрунтування навів обставини, викладені у позовній заяві,додатково повідомив, що оспорювана земельна ділянка належала його батькам, проте, державного акту на землю не було. В квітні 2006 року до нього прийшов ОСОБА_4, запропонував відмовитися від частини земельної ділянки. 30.04.2006 року він написав заяву на ім»я сільського голови з проханням вилучити від нього: земельну ділянку та передати ОСОБА_3 Цю заяву написав через вмовляння ОСОБА_4, силою та погрозами ніхто його не заставляв. Станом на 30.04.2006 року не хворів, жодних ліків не приймав. Також, ніхто не пропонував та не платив йому грошей за написання такої заяви. Оспорювана земельна ділянка йому потрібна для «життя».

Представник позивача ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, в обгрунтування повідомила, що права позивача порушені тим, що його попросили написати заяву про вилучення земельної ділянки.Загалом, вилучення земельної ділянки проведено з дотриманням вимог ст.ст.141, 142 ЗК України.

Представник позивача ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, обґрунтовуючи позовні вимоги, просив додатково звернути увагу на ту обставину, що у рішенні про вилучення земельної ділянки не вказано, в якому саме місці вилучається цих 40 м.кв. Загалом, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради ОСОБА_8 в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, в обгрунтування повідомив,що підприємець ОСОБА_3 з 2000 року користувався земельною ділянкою площею 150 м.кв. для обслуговування кіоску. В подальшому ОСОБА_3 виявив бажання збудувати стаціонарну будівлю, при цьому, для будівництва необхідно надати земельну ділянку площею 183 м.кв. ОСОБА_3 П домовився із ОСОБА_1, як наслідок, останній написав заяву з проханням вилучити у нього земельну ділянку та передати ОСОБА_3 Надав суду стенограму засідання сесії, в ході обговорення вказаного питання,одноголосно прийнято рішення про вилучення. Більше того на сесії був присутній ОСОБА_1, який не висловив жодних заперечень. Просить звернути увагу на те, що з часу написання заяви (30.04.2006року) до дати засідання сесії (13.06.2006 року) пройшло півтори місяці, тому, позивач мав достатньо часу щоб ще раз пересвідчитися правильності свого рішення, і у випадку обману, міг відкликати заяву. В подальшому, ОСОБА_3, з врахування 33 м.кв., які вилучено у ОСОБА_1, затверджено проект відведення земельної ділянки та надано земельну ділянку в оренду. В грудні 2008 року позивач звернувся у сільську раду із заявою про скасування рішення від 13.06.2006 року, за наслідками розгляду, сесія відмовила у задоволенні заяви. По даних земельно-облікових документів, за ОСОБА_1 рахувалося 0,15га. землі. Проте, рішенням сільської ради ОСОБА_1 надано для обслуговування житлового будинку га господарських будівель 0,23 га те ще додатково 0,10 га для ведення селянського господарства. Отримавши рішення, ОСОБА_1 звернувся у ліцензовану організацію,яка склала акт узгодження меж. Коли ОСОБА_1 звернувся у сільську раду за підписом при перевірці з»ясувалося, що особа, яка складала проект кадастрового плану помилково включила земельну ділянку,яка вилучена в ОСОБА_1. В подальшому, іншою організацією складено план, в якому відображено вилучення ЗО м.кв. у ОСОБА_1 У позовних вимогах просить відмовити.

Представник відповідача приватного підприємця ОСОБА_3 - ОСОБА_9 в судовому засіданні позовні вимоги заперечила, в обгрунтування повідомила, що ОСОБА_1 ніхто ніколи не просив прописати сина. Зазначеною земельною ділянкою ОСОБА_3 користується 9 років, ця земельна ділянка ніколи не належала ОСОБА_1 У 2006 році попросили позивача передати сину частину земельної ділянки, він добровільно погодився, написав заяву. В подальшому, виготовили всі необхідні документи для отримання в оренду земельної ділянки. На площі 33м.кв. ніколи не було фруктових дерев, на які вказує позивач, що підтверджено актом,складеним комісією сільської ради.

Представник відповідача приватного підприємця ОСОБА_3 - ОСОБА_10 в судовому засіданні позовні вимоги заперечила, в обгрунтування повідомила, що позивач був землекористувачем земельної

ділянки, а не власником. Вилучення частини земельної ділянки відбулося на підставі ст. 141 ЗК України, а саме з добровільної відмови, яка викладена у письмовій заяві на адресу сільської ради. Таним чином, вилучення земельної ділянки відбулося відповідно до вимог чинного законодавства. Також, не має підтвердження того, що вилучення відбулося обманним шляхом. Просить звернути увагу на те, що відповідно до ст. 21 ЦК України визнання незаконним та скасування правового акту органу місцевого самоврядування може бути, якщо такий акт суперечить актам цивільного законодавства і порушує права або інтереси особи. Як вказала вище, рішення про вилучення прийнято відповідно до ст. 141 ЗК України, при цьому, не підтверджено в судовому засіданні, що заява позивачем написана шляхом обману. В свою чергу, сільська рада збільшила розмір земельної ділянки, яка передана у власність позивача з 0,15 га. до 0,35 га. загалом. Також, не поданого жодного підтвердження про заподіяння майнової шкоди в сумі 3000 грн., оскільки, згідно акту, складеного комісією сільської ради, на спірній земельній ділянці фруктові дерева не вирубувалися. Відповідно, оскільки дії відповідачів є правомірними, немає підстав для стягнення відшкодування моральної шкоди. З наведених підстав, у позовних вимогах просить відмовити.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні повідомив, що протягом тривалого часу допомагали ОСОБА_1 , одного разу помітив його лежачого на вулиці, взяв до себе додому, де він практично на протязі одного року жив. В подальшому, коли стало питання про складання проекту відведення земельної ділянки, попросив позивача передати частину власної земельної ділянки площею 40 м.кв. Жодного тиску на позивача не чинив, лише один раз попросив написати заяву, на що ОСОБА_1 погодився. Позивач був присутній на сесії, додатково погодився із вилученням цієї частини земельної ділянки.

Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в судовому засіданні повідомили, що є сусідами за місцем проживання позивача. З його слів їм відомо, що він писав заяву на тимчасове вилучення від нього частини земельної ділянки. Вказаною земельною ділянкою користувалися ще його батьки.

Заслухавши пояснення позивача представників,представників відповідача та показання свідків і дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Згідно реєстраційного посвідчення від 14.05.1998 року, виданого Червоноградським МБТІ, ОСОБА_1 є власником житлового будинку № 15 по вул. Шахтарськікій , в с. Межиріччя Сокальського району.

З досліджених в судовому засіданні копій земельнокадастрової книги колгоспу ім. Дзержинського, с. Межиріччя, Сокальського району та книги господарського обліку с. Межиріччя встановлено, що за житловим будинком та господарськими будівлями ОСОБА_1 (його батьків) в с. Межиріччя,по вул. Шахтарській, №15 закріплено земельну ділянку для будівництва та обслуговування житловог о будинку, господарських будівель в розмірі 0,15га .

Відповідно її п. а ч.1 ст.141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від права користування.

Разом з тим, відповідно до ч. З ст. 142 ЗК України, припинення права постійного користування земельною ділянкою, у разі добровільної відмови землекористувача, здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки, на підставі заяви землекористувача, приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

В свою чергу, у заяві на ім»я голови ОСОБА_2 сільської ради від 30.04.2006 року, позивач ОСОБА_1 просить винести рішення про вилучення 40 м.кв. належної йому земельної ділянки та передати ОСОБА_3, яка межує з баром в с. Межиріччя.

В подальшому, згідно рішення 2 сесії 5 скликання ОСОБА_2 сільської ради №17 від 13.06.2006 року, за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1,вирішено вилучити земельну ділянку площею 0,004 га від ОСОБА_1 в с. Межиріччя, по вул. Шахтарська, 15 та перевести вказану земельну ділянку у землі запасу сільської ради, внесено зміни в земельно-облікові документи.

Таким чином, вилучення земельної ділянки площею 0,004 га від ОСОБА_1 в с. Межиріччя, по вул. Шахтарська, 15, проведено з дотриманням вимог ст. 141 та ст. 142 ЗК України.

В свою чергу, згідно ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий, зокрема, органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Як зазначено вище, рішення 2 сесії 5 скликанню ОСОБА_2 сільської ради № 17 від 13.06.2006 року, згідно якого вилучено земельну ділянку площею 0,004 га від ОСОБА_1 в с. Межиріччя, по вул. Шахтарська, 15, відповідає вимогам ст.ст. 141, 142 ЗК України, таким чином, не суперечить чинним актам цивільного законодавства.

Разом з тим, вказане рішення не порушує права та інтереси позивача ОСОБА_1, інших жителів с. Межиріччя, Сокальського району, а також інтереси територіальної громади села. Зокрема, в судовому засіданні встановлено, що рішенням 21 сесії 5 скликання ОСОБА_2 сільської ради № 240 від 09.12.200В року надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,25 га по вул. Шахтарській, 15 в с. Межиріччя, а також надано 0,10 га для ведення особистого селянського господарства, при цьому, вилучення частини земельної ділянки в розмірі 0,004га. жодним чином не обмежує позивача у правах щодо цільового призначення земельної ділянки, а саме в обслуговуванні житлового будинку та господарських будівель.

Крім цього, покликання позивача на те, що заяву від 30.04.2006 року він написав внаслідок обману зі сторони ОСОБА_4 та сільського голови, не відповідає дійсності.

Зокрема, за аналогією закону, відповідно до ст. 230 ЦК України обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Як зазначено вище, у заяві від ЗО.04.2006 року позивач ОСОБА_1 просить винести рішення про вилучення 40м.кв.належної йому земельної ділянки та передати ОСОБА_3, яка межує з баром в с. Межиріччя.

Таким чином,позивач вказав місце, у якому слід вилучити частину земельної ділянки, вказав для кого просить передати, а також з якою метою слід передати.

З наведених підстав, суд не вбачає жодних обманливих дій зі сторони сільського голови та ОСОБА_4 щодо особи позивача при написанні такої заяви.

З наведених підстав, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання

недійсним рішення № 17 другої сесії п»ятого скликання ОСОБА_2 сільської ради, Сокальського району, Львівської області від 13.06.2006 р., зобов»язати ОСОБА_2 сільську раду, Сокальського району повернути позивачу в користування незаконно вилучену земельну ділянку площею 0,004 га. по вул. Шахтарській, 15 в с. Межиріччя, Сокальського району, не підлягають до задоволення.

Що стосується позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_3 в його користь 3000 грн. відшкодування заподіяних матеріальних збитків, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у

результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв»язку із знищенням або пошкодженням речі,а також витрати, які особа зробила, або мусить зробити для відновлення свого порушеного права;доходи, які особа могла б реально отримати за звичайних обставин,якби її право не було порушено.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З дослідженого в судовому засіданні акту, складеного комісією з питань земельних відносин ОСОБА_2 сільської ради 24.09.2009 року, встановлено, що під час складання акту про погодження меж земельної ділянки ОСОБА_3 від 13.11.2008 року, а також станом на 24.09.2009 року на вказаній земельній ділянці фруктових та інших дерев, а також слідів викорчовування дерев, не виявлено. Комісія вважає претензії ОСОБА_1 до ОСОБА_3 щодо вирубування і викорчовування фруктових дерев, безпідставиними.

Таким чином, оскільки позивач не довів в судовому засіданні обставини реального знищення належних йому фруктових дерев, відповідно, вимога про стягнення з ОСОБА_3 в його користь 3000 грн. відшкодування заподіяних матеріальних збитків не підлягає до задоволення.

Також, не підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідачів солідарно в його користь 2000 грн. відшкодування завданої моральної шкоди, оскільки, відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, при цьому, як зазначено вище, вилучення земельної ділянки площею 0,004 га від ОСОБА_1 в с. Межиріччя, по вул. Шахтарська, 15, проведено з дотриманням вимог ст. 141 та ст. 142 ЗК України, в свою чергу, жодної шкоди правам та інтересам позивача, не заподіяно.

Керуючись ст.ст.10,60, 212-215 ЦПК України та на підставі ст.ст. 21,22,23, 230 ЦК України, ст. 141 ЗК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У позовних вимогах ОСОБА_1 Тилотиса Михайловича про визнання

недійсним рішення №17 другої сесії п»ятого скликання ОСОБА_2

сільської ради, Сокальського району, Львівської області від 13.06.2006р., зобов»язати ОСОБА_2 сільську раду Сокальського району повернути позивачу в користування незаконно вилучену земельну ділянку площею 0,004 га. по вул. Шахтарській,15 в с. Межиріччя, Сокальського району, стягнути з ОСОБА_3 в його користь 3000 грн. відшкодування матеріальних збитків, стягнути з відповідачів солідарно в його користь 2000 грн. відшкодування завданоїморальної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області Через Сокальський районний суд шляхом подання в

10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги або шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги.

Головуючий А. В. Ніткевич