Справа № 2-2464/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2010 року м. Кілія

02 березня 2010 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бошкова М.І.

при секретарі Іваненко В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кілія цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про

визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на частину житлового будинку

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказав наступне - 11.12.2008 року між ним та відповідачем по справі, був укладений договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Гагаріна, 48. Сторони уклали договір в письмовій формі, але , укладений правочин нотаріальному посвідченню не підлягався, так як відповідач не мав правовстановлюючих документів, які б підтверджували належність нерухомого майна відповідачу. Відповідач зобов'язався в строк до 30.12.2009 року підготувати необхідні документи з метою подальшого нотаріального посвідчення укладеного правочину, але відхилився від такого посвідчення, причину ухилення обґрунтував не об'єктивними причинами. На підставі вищенаведеного та у зв'язку з можливістю визнати дійсним такий договір лише у судовому порядку, позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку, укладений між ним та відповідачем, та визнати за позивачем право власності на ? частину житлового будинку, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Гагаріна, 48.

Представник позивача за довіреністю у судовому засіданні підтвердила вказані позовні вимоги.

Відповідач у судовому засіданні вказав, що дійсно, між ним та позивачем був укладений договір купівлі-продажу 1/2 частини вказаного житлового будинку, але у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на таке майно укладений договір не підлягався нотаріальному посвідченню. Також відповідач вказав, що він з позовом згоден, підтримує позовні вимоги у повному обсязі і не заперечує проти визнання за ОСОБА_1 права власності на ? частину житлового будинку, що розташований в м. Вилкове по вул. Гагаріна, 48.

Судом були встановлені наступні юридичні факти з певними їм правовими відносинами, а саме:

^ На підставі укладеного договору купівлі-продажу житлового будинку від 11.12.2008 року ОСОБА_2

Панасович - продавець, продав, а покупець - ОСОБА_1, позивач, купив 1/2 частину житлового будинку, що розташований в м. Вилкове Кілійського району по вул. Гагаріна, 48. Сторона по укладеному правочину - покупець, виконав зобов'язання по договору щодо передачі обговореної ціни нерухомого майна, що підтверджується відповідною розпискою від 11.12.2008 року. Відповідач в строк до 30.12.2009 року зобов'язався підготувати всі необхідні правовстановлюючі документи для належного оформлення правочину, тобто, нотаріального посвідчення. Як вказано в п.4 вказаного договору право власності переходить після належного оформлення укладеного сторонами правочину.

Відповідно до рішення Кілійського районного суду Одеської області від 25.12.2009 року по цивільній справі № 2-3785/2009 р., що набрало законної сили 05.01.2010 року, за ОСОБА_2 визнане право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Гагаріна, 48.

Як вказано у технічному паспорті, складеного 16.11.2009 року КП «Кілійське РБТІ та РОН» житловий будинок по вул. Гагаріна, 48 в м. Вилкове Кілійського району Одеської області складається з: літ. А - житловий будинок (складається з 1-1 коридор, 1-2 кухня, 1-3 житлова кімната, 1-4 житлова кімната), літ. Б - літня кухня, літ. В - сарай, літ. Г - вбиральня, надвірні споруди - №1-2 та розташований на земельній ділянці загальною площею 1145,0 кв.м..

Відповідно до ст. ст. 328, 386, 392 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів; держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності; власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з статтею 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме

майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Як передбачає ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтями 656 та 657 ЦК України передбачається, що предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права; до договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту та характеру цих прав; договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Укладений сторонами договір нотаріальному посвідченню не підлягався, але, як вбачається ст. 657 ЦК нотаріальна форма дослідженого договору є підставою для породження валідних правових наслідків двостороннім правочином. Такий правочин є недійсним, виходячи з положень діючого зобов'язального законодавства, але згідно з ч. 2 ст. 220 чинного ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна з сторін ухилялася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Як було встановлено у судовому засіданні, сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору - а саме щодо предмету, ціни, часу та моменту здійснення сторонами взаємних обов'язків, що характерно для такого типу договорів та підтверджуються дослідженими доказами по справі, беручи до уваги регламентацію ст. 64 ЦПК України. Відбулося повне виконання договору з обох сторін, але відповідач, у зв'язку неналежним оформленням правовстановлюючих документів на об'єкт нерухомого майна, ухилився від його нотаріального посвідчення, що дає підстави суду застосувати норму ч.2 ст. 220 ЦК України та, відповідно, визнати такий договір дійсним.

У судовому засіданні також було встановлено, що відповідач, на підставі рішення Кілійського районного суду від 25.12.2009 року по цивільній справі № 2-3785/09 р., що набрало законної сили 05.01.2010 року, набув право власності на житловий будинок. Після укладення правочину, відповідач був зобов'язаний в строк до 30.12.2009 року привести належну правовстановлюючу документацію у відповідність до чинного цивільного законодавства, яке регламентує валідні правові наслідки укладення такого типу правочину, але не вчинив потрібне зобов'язання. Як вказано в пункті 4 договору купівлі-продажу право власності переходить після належного оформлення договору та його державної реєстрації. Відповідач оформив право власності на зазначене нерухоме майно, і як наслідок правонаступництва після укладення правочину, позивач, набув право власності на частину нерухомої речі, що є іншою підставою у задоволенні пред'явлених позовних вимог.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Дослідивши надані письмові докази по справі, заслухавши пояснення сторін по справі, суд дійшов

висновку, що позивач правомірно набув право власності на вказаний об'єкт нерухомого майна - гараж,

невизнане право підлягає захисту відповідно до положень ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, що у

комплексному дослідженні підстав виникнення, правонаступництва та захисту речового права позивача, дає всі

підстави суду задовольнити пред'явлений позов у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. З, 4, 8, 57 - 66, 107, 209, 210, 212-215 ЦПК, ст.ст. 15, 16, 202-214, 220, 316, 328, 386, 392, 655 - 697 ЦК України суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Гагаріна, 48, укладений 11.12.2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Гагаріна, 48 на земельній ділянці площею 1145,0 кв.м..

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_3