Справа № 2-569/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРА ЇНИ

17 червня 2010 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в особі судді Бобер К.Ф.

при секретарі Кудлачик Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 в місті Дубно

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1

про поділ спільного майна ,

встанови в:

Позивачка ОСОБА_1 в обгрунтування позову покликається на наступні обставини. 14.01.2010 р. між нею та відповідачем було розірвано шлюб. За час перебування в шлюбі ними було нажито спільне майно, зокрема стінку «Юлія», вартістю 3350 грн.; диван-ліжко «Надія», вартістю 1100 грн.; пило смок вартістю 450 грн.; арку 2 м., штори, тюль та карниз на загальну суму 470 грн.; килим кремового кольору розміром 2,80 м. на 3 м. вартістю 470 грн, на загальну суму 5 840 грн. Згоди щоЦо поділу вказаного майна між ними не досягнуто, в зв»язку з чим позивачка звертається до суду з відповідним позовом. Позивачка просить суд вказане майно, яке знаходиться за місцем проживання відповідача залишити в його користуванні, а в рахунок компенсації за нього, враховуючи інтереси малолітньої дитини, яка перебуває на її утриманні, стягнути з відповідача вартість частини вказаного майна в розмірі 4000 грн.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому зазначає, що вказаний позивачкою за первісним позовом перелік спільно нажитого майна є неповним. Позивачка не зазначила придбане під час шлюбу майно, на яке він має право: пальто кашимірове зимове, вартістю 3200 грн.; одіяла зимові 3 шт. на суму 750 грн.; два одіяла синтапонові з набором подушок на загальну суму 400 грн.; кухонний комбайн вартістю 1300 грн.; соковижималку вартістю 250 грн.; фритюрницю вартістю 150 грн., набір тарілок вартістю 120 грн. та набір кавових чашок вартістю 100 грн. , всього на суму 6 670 грн. Вказане майно ОСОБА_2 також просить поділити між ними, залишивши його у власності позивачки та стягнувши на його користь компенсацію половини його вартості в сумі 3335 грн.

В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала, зустрічний позов не визнала. Пояснила, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 14.01.2010 р. Від шлюбу вони мають спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею. Вказане в її позові майно вони нажили спільно за час шлюбу. Після розірвання шлюбу дане майно залишилося у відповідача і поділити його він відмовляється. В зв»язку з цим просить суд поділити майно між ними наступним чином: залишити його у власності відповідача, а в рахунок компенсації за нього, враховуючи інтереси малолітньої дитини, яка перебуває на її утриманні, стягнути з відповідача вартість частини вказаного майна в розмірі 4000 грн. У зустрічному позові просить відмовити як в необгрунтованому, оскільки вказане в ньому майно вона не забирала.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні первісний позов визнав частково. Підтвердив, що вказане позивачкою майно було придбане ними за спільні кошти під час перебування в шлюбі і знаходилося після розірвання шлюбу в нього. Вказане майно він продав, щоб сплатити аліменти позивачці на утримання дитини. Зустрічний позов підтримав в повному обсязі. Пояснив, що вказане ним майно знаходиться у відповідачки, вона забрала його коли вони розійшлися. Просить визнати його таким, що підлягає поділу як спільно набуте та поділити між ними, залишивши його в користуванні позивачки, а йому виділити компенсацію половини вартості в сумі 3335 грн.

Як встановлено в ході судового розгляду, і це підтверджено доказами, позивачка та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 14.01.2010 р. (а.с.З)

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно , набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст.. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Позивачка в своїй позовній заяві зазначає, що ними з відповідачем за час шлюбу було нажито спільне майно: стінку «Юлія», вартістю 3350 грн.; диван-ліжко «Надія», вартістю 1100 грн.; пило смок вартістю 450 грн.; арку 2 м., штори, тюль та карниз на загальну суму 470 грн.; килим кремового кольору розміром 2.80 м. на 3 м. вартістю 470 грн, на загальну суму 5 840 грн. Відповідач ОСОБА_2 в суді не заперечив проти вказаних обставин. Крім того, позовні вимоги позивачки в цій частині повністю підтверджуються наданими нею накладними (а.с.6,7), які підтверджують факт придбання спірного майна під час перебування сторонами в шлюбі. Таким чином, вказане майно підлягає поділу між співвласниками. Як вбачається з акту опису й арешту майна від 26.04.2010 р. складеного відділом ДВС Дубенського МРУЮ, спірне майно за місцем проживання відповідача відсутнє, згідно пояснень відповідача він його реалізував. Згідно ст..364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Таким чином, оскільки поділити спірне майно в натурі не являється можливим в зв»язку з його реалізацією відповідачем, позивачка має право на одержання від відповідача компенсації вартості її частки. Загальна вартість спірного майна, підтверджена накладними, складає 5 840 грн. Таким чином, виходячи з принципу рівності часток кржного співвласника, сума компенсації, що підлягає до стягнення з відповідача на користь позивачки складає 2 920 грн. Підстав для відхилення від принципу рівності часток подружжя, передбачених ст.. 70 Сімейного кодексу України, судом не вбачається, оскільки хоч неповнолітній син сторін і проживає з матір»ю, проте відповідачем сплачуються аліменти достатні для його утримання та забезпечення нормального фізичного, духовного розвитку дитини. Таким чином, в цій частині позовні вимоги позивачки до задоволення не підлягають.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, як необгрунтований та не підтверджений доказами.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем не доведено обставин, викладених у зустрічному позові. А саме, не долучено доказів того, що вказане ним майно було в наявності, що воно було придбано за спільні кошти подружжям під час перебування в шлюбі (квитанції, накладні, договори купівлі-продажу, дарування, тощо) а також щодо вартості вказаних ним речей. Також не знаходить свого підтвердження доказами та обставина, що позивачка після розірвання шлюбу забрала вказане майно в своє користування. Допитані в суді свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 показали, що бачили як позивачка забирала частину речей з приміщення відповідача: м»які іграшки, посуд, проте ці речі були в пакетах і чи були серед них речі вказані відповідачем ствердити не можуть. Свідок ОСОБА_6 показав, що допомагав позивачці переїжджати від відповідача. Вона забирала при цьому посуд (чашки, столовий прибор, тарілки), особистий одяг. Таким чином, зустрічний позов ОСОБА_4 О.1. є необгрунтованим і до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст 10, 60, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. 57,60,70,71 Сімейного кодексу України

СУД, -

РІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовільнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 920 гривень.

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Дубенський міськрайонний суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення протягом 10 днів з дня його проголошення та подання апеляційної скарги на рішення суду протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, але якщо апеляційна скарга не буде подана у строк , встановлений ст. 294 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апелійним судом.

Суддя: