Справа № 2-1587/2010р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2010 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Левченко А.В.

при секретарі - Банасько І.В., Бохоновська Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Бориспільського районного округу ОСОБА_3 про визнання правочину купівлі продажу будинку недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_4 19.03.2010 року звернулась до суду з даним позовом про визнання недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, який знаходиться за адресою: вул. Партизанська, 12 село Іванків Бориспільського району Київської області, укладений 04.12.2006 року між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 та посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного округу ОСОБА_3. Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. ОСОБА_1 по заповіту своєї бабусі ОСОБА_5, став власником приватного будинку №12 по вул. Партизанська в с. Іванків Бориспільського району Київської області. В звязку з тим, що ОСОБА_1 хотів працювати приватним таксистом, в листопаді 2006р. його знайомий ОСОБА_6 запропонував йому придбати в ОСОБА_7 автомобіль ВАЗ 21093 д.н.з. АА 035 АХ за 7 тис. доларів США. Оскільки ОСОБА_1 не мав коштів, ОСОБА_6 з ОСОБА_7 запропонували надати даний автомобіль під заставу житлового будинку. Погодившись, позивач доручив ОСОБА_6 зібрати необхідні документи та передав йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом, технічний паспорт на будинок, свій паспорт та ідентифікаційний код. При передачі автомобіля та довіреності на право управляти та розпоряджатися автомобілем, ОСОБА_6 запропонував позивачу підписати ряд документів, зокрема, нібито договір страхування автомобіля і договір застави будинку, з якими позивач не ознайомився. Перебуваючи в СІЗО № 13 позивач дізнався, що 04.12.2006р. договір купівлі - продажу між ним та ОСОБА_2 завірений приватним нотаріусом Бориспільського району ОСОБА_8, та про те, що за продаж будинку він отримав 56100 грн. Позивач стверджує, що наміру продавати будинок не мав, цих коштів не отримав, в нотаріуса з покупцем не був, в договорі купівлі-продажу будинку не розписувався, підпис в договорі вважає підробленим та договір купівлі-продажу не дійсним, оскільки вчинений з допомогою обману з боку відповідачки, її чоловіка ОСОБА_9 та зацікавленого ОСОБА_6

Під час судового розгляду справи представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги та суду пояснили наступне. Договір купівлі продажу житлового будинку був нотаріально оформлений внаслідок обману з боку подружжя ОСОБА_9 та ОСОБА_2 без участі власника ОСОБА_1 Крім того, представник позивача стверджував, що бланк заяви в БТІ складений не позивачем, договір купівлі продажу він не підписував.

Представник відповідача ОСОБА_10 в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив наступне. Продавець будинку ОСОБА_1 та покупець ОСОБА_2 були присутні під час укладання договору-купівлі продажу будинку у приватного нотаріуса. ОСОБА_1 особисто підписував договір та отримував кошти. Вищевказаний автомобіль до укладення договору купівлі продажу будинку не відноситься. Просив в заявленому позові відмовити.

Третя особа приватний нотаріус Бориспільського районного округу ОСОБА_3 на розгляд справи не зявилася, надала суду заяву, згідно з якою просила справу слухати у її відсутність, при вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Заслухавши пояснення представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали даної цивільної справи та надані сторонами оригінали документів, суд вважає, що заявлений позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 04 грудня 2006 року між позивачем та відповідачкою ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями під №12, що знаходиться по вулиці Партизанській в селі Іванків Бориспільського району Київської області, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за № 6405. Договір зареєстрований в електронному Реєстрі прав власності на нерухому майно в Бориспільському БТІ 11 грудня 2006 року /а.с.-6/.

Вказаний житловий будинок належав позивачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого ОСОБА_11, державним нотаріусом Бориспільської державної нотаріальної контори 04 лютого 1998 року за реєстровим №212. Житловий будинок зареєстрований за ОСОБА_1 в Бориспільському районному бюро технічної інвентаризації 30.11.2006 року в книзі №2, номер запису 557, реєстраційний номер 16941673.

Згідно із статтею 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 657 Цивільного кодексу України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) бо іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

З досліджених в судовому засіданні пояснень сторін та письмових документів встановлено, що сторонами були дотримані вимоги закону щодо форми укладення договору купівлі-продажу, його нотаріального посвідчення та державної реєстрації.

Відповідно до вимог частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Так, згідно з вимогами вищезазначених частин 1-3,5 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частини 3 статті 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За змістом предявленого позову, позивач просив суд визнати недійсним укладений між ним та відповідачкою договір купівлі-продажу житлового будинку з підстав, наведених в статті 230 Цивільного кодексу України, а саме якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставини, які мають істотне значення, такий правочин вважається недійсним .

При цьому представник позивача стверджував, що в договорі купівлі-продажу ОСОБА_1 не розписувався, підпис в договорі вважає підробленим, дане твердження спростовується як поясненнями представника відповідачки, так і довідкою експерта №59 від 06.02.2008 року, згідно з якою експертом Відділення з експертно - криміналістичного забезпечення роботи при Бориспільському МРВ ГУ МВС України в Київській області було проведено дослідження, яким встановлено, що підпис від імені ОСОБА_12 в графі «Продавець» договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеному 4 грудня 2006 року, зареєстрованому під № 6405 реєстру приватного нотаріуса ОСОБА_3 виконаний самим ОСОБА_12.

Пояснення представника позивача, що бланк заяви в БТІ складав не позивач, повністю спростовані показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_13, яка повідомила, що підставою виїзду працівників БТІ для обстеження є заява власника, або по дорученню. Дана заява є обовязковою. Особа, яка подає заяву встановлюється. Документи приймають в приймальні, а готує документи юрист.

Крім того, суд дійшов до висновку, що твердження представників позивача про те, що ОСОБА_1 вчинив правочин купівлі-продажу будинку під впливом обману, повністю спростовані показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_6 ОСОБА_6, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання повідомив, що ОСОБА_1 казав йому, що збирається продавати будинок, просив в нього допомоги. В звязку з чим, він познайомив ОСОБА_1 з ОСОБА_7 З приводу обставин, викладених в позовній заяві позивачем, свідок повідомив, що він допомагав ОСОБА_1 в придбанні автомобіля. Так, він знайшов автомобіль у знайомого свого брата ОСОБА_7. Даний автомобіль був придбаний ОСОБА_1, за що останній сплатив гроші.

Відповідно до вимог частини 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Даючи оцінку поясненням представника позивача та наданим сторонами доказам, суд дійшов до висновку, що позивачем не надано достатніх доказів та не зазначено джерел їх здобуття, що договір купівлі-продажу будинку був укладений ОСОБА_14 під впливом обману .

Даючи оцінку фактичним обставинам справи та враховуючи пояснення, які надали суду сторони, а також покази допитаних в судовому засіданні свідків та досліджені письмові докази, суд вважає, що досліджені судом докази свідчать про те, що в момент укладення договору купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями під №12, що знаходиться по вулиці Партизанська в селі Іванків Бориспільського району, позивач ОСОБА_1 мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, його волевиявлення на укладання правочину договору купівлі-продажу житлового будинку було вільним і відповідало його внутрішній волі; укладений правочин був спрямований на реальне настання обумовлених правочином правових наслідків та за своїм змістом відповідав цивільному законодавству, а також моральним засадам суспільства. Зазначені позивачем підстави, передбачені статтею 230 Цивільного кодексу України, для визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку не знайшли свого підтвердження в суді. Наявність інших передбачених цивільним законодавством підстав для визнання договору купівлі-продажу недійсним позивачем не доведена.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 215, 216, 230 ЦК України, ст.ст.10,11,60,131, 212,214,215, 254,255 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання правочину купівлі-продажу будинку №12 по вул. Партизанській в с.Іванків Бориспільського району Київської області від 04.12.2006 року недійсним відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: А.В. Левченко