Деснянський районний суд м.Чернігова
01 листопада 2010 року м. Чернігів
Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:
головуючого - судді Сапона А.В.,
при секретарі - Шиловій Ж.О.,
за участю позивачки, її представника та відповідача,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації і відшкодування моральної шкоди, -
20.09.2010 року позивачка звернулася до суду з позовом про зобов'язання відповідача спростувати поширені ним відомості, що не відповідають дійсності і порочать її честь, гідність та ділову репутацію та стягнення з нього моральної шкоди.
У судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю та наполягала на його задоволенні.
Відповідач позов не визнав.
Заслухавши сторін, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову, виходячи з такого.
Позивачка просить захистити її честь і гідність та ділову репутацію, які, на її думку, були порушені при написанні відповідачем 30.08.2010 року доповідної записки керівнику КП «Чернігівське тролейбусне управління» та колективної доповідної записки водіїв автобусів маршруту № 38, де відповідач є співавтором.
Позивачка стверджує, що в цих документах про неї поширено недостовірну інформацію відносно того, що вона недобросовісно ставиться до своїх посадових обов'язків, постійно конфліктує з пасажирами, грубіянить, не підтримує порядок в салоні автобусу, не може знайти спільну
мову з водіями, провокує скандали, не встигає продати пасажирам квитки. Крім того, позивачка вважає, що інформація в доповідній записці відповідача від 30.08.2010 року про те, що вона нібито приставала до останнього з непристойними пропозиціями, та його думка з приводу того, що позивачці слід звернутися до психіатра, також порочить її честь, гідність та ділову репутацію.
Як вбачається з текстів даних доповідних записок, досліджених судом при розгляді справи, відповідачем в них не зазначено жодних відомостей, які могли б посягати на честь і гідність та ділову репутацію позивача.
Згідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутись до суду з позовом про захист її гідності та честі.
Пункт 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року „Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" передбачає, що відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обгрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в процесі перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.
Пункт 19 цієї постанови визначає, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.
Відповідно до ч. 2 ст. 47-1 Закону України «Про інформацію», оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.
Звертаючись до суду з позовом, позивачка, вказує на те, що внаслідок неправдивої інформації, викладеної у доповідних записках до начальника КП «ЧТУ», наведених вище, принижена чсть, гідність та ділова репутація, заподіяна моральна шкода.
Проте, суд не може погодитися з доводами позивача, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України, кожен має право на свободу висловлення своєї думки. За текстом цієї статті це право включає не тільки свободу дотримуватися своєї думки, тобто не переслідуватися за свої переконання, але також можливість вільно отримувати і поширювати інформацію про ідеї.
Крім того, відповідно до ст. 47-1 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.
Таким чином, суд вважає, що в даному випадку відсутнє порушення честі і гідності та ділової репутації позивачки з боку відповідача, оскільки він зазначав в доповідній записці свої оціночні судження про позивачку і не мав на меті порушувати особисте немайнове право позивача на честь і гідність та ділову репутацію.
Суд доходить висновку, що примушування до спростування оціночних суджень порушило б гарантоване Конституцією України, міжнародно- правовим актом право на вираження думок і поглядів, а тому підстав для задоволення позову не вбачається .
Керуючись статтями 10,60,212-215 ЦПК, 294 ЦПК України, суд
в задоволенні позову відмовити повністю.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти інів з дня проголошення рішення.

Суддя А. В. Сапон