Справа №№2-4976/2008, 2-703/2009, 2-253/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2010 року м.Харків

Московський районний суд м.Харкова у складі: головуючого - судді Короткого І.П.

при секретарі Бондар І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права користування жилим приміщенням, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права користування жилим приміщенням, визнання місця проживання, треті особи Московська районна в м.Харкові рада, СГІРФО Московського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що з вересня 2007 року вона проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1 за запрошенням наймача квартири, її невістки, ОСОБА_3, та за згодою осіб, які проживали в цій квартирі - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 Зазначає, що переїхала у зазначене житло, оскільки ОСОБА_3 хворіла та потребувала сторонього догляду, який вона їй надавала. Згодом ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які проживали в цій квартирі, померли. Оскільки відповідач ОСОБА_2 не визнає її право користування жилим приміщенням зазначеної квартири, ОСОБА_1 просить суд визнати за нею право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, дозволивши їй реєстрацію (а.с.4-5, 78-79).

ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому зазначив, що він постійно мешкає та зареєстрований у зазначеній квартирі. ОСОБА_1 ніколи не проживала у зазначеній квартирі, а проживала у кв.№1 будинку №26 по вул.Молодіжній с.Берестове Дворічанського району Харківської області. ОСОБА_2 просить суд визнати за ним право користування жилим приміщенням АДРЕСА_2, визнати постійним місцем проживання ОСОБА_1 кв.№1 будинку №26 по вул.Молодіжній с.Берестове Дворічанського району Харківської області, визнати безпідставним звернення ОСОБА_1 до суду та відмовити їй у визнанні права користування квартирою №141 будинку №70 по пр.50 років ВЛКСМ в м.Харкові (а.с.25, а.с.156-160)

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представники первісний позов підтримали, зустрічний позов не визнали та пояснили, що ОСОБА_1 проживала у спірній квартирі.

ОСОБА_2 та його представники первісний позов не визнали, зустрічний позов підтримали та пояснили, що ОСОБА_1 ніколи не проживала в спірній квартирі.

Треті особи були повідомлені про слухання справи, їх представники в судове засідання не з»явились, повідомили про можливість слухання справи у їх відсутність (а.с.20, 41).

Дослідивши надані докази, суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити, а зустрічний позов ОСОБА_2 - задовольнити частково, виходячи з такого.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_3 належить до державного житлового фонду. Зазначена квартира була надана ОСОБА_5 на підставі рішення виконавчого комітету Комінтернівської ради депутатів трудящих від 16.05.1973 року №269-16 на склад сім»ї: ОСОБА_5 (основний наймач), ОСОБА_6 (дружина), ОСОБА_2 (дочка), ОСОБА_2 (син). Рішенням від 20.04.1982 року №134 виконавчого комітету Московської районної ради народних депутатів у зв»язку з випискою основаного наймача ОСОБА_5, особовий рахунок було відкрито на ОСОБА_6 18.04.1988 ОСОБА_6 померла. ОСОБА_2 зареєстрований та проживає у зазначеній квартирі з часу її надання його сім»ї у 1973 році.

Ці обставини підтверджуються копією паспорта ОСОБА_2 (а.с.27), свідоцтвом про смерть ОСОБА_6 (а.с.29), контрольним талоном до ордеру (а.с.34), рішенням виконавчого комітету Московської районної ради народних депутатів від 20.04.1982 року №134 (а.с.35), довідками КП «Жилкомсервіс» (а.с.36- 39).

Відповідно до ст.65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім»ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім»ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім»ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім»ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

4.1 ст.60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд вважає, що ОСОБА_1 не довела, що в установленому порядку за письмовою згодою наймача та всіх членів сім»ї, які проживають разом з ним, ОСОБА_1 була вселена у квартиру АДРЕСА_3, а тому набула права користування цим жилим приміщенням.

Так, як докази в цій частині ОСОБА_1 була надана суду довідка дільниці №31 КП «Жилкомсервіс» №258 від 08.07.2009 року про те, що ОСОБА_4 у 2008 році усно звертався на дільницю з приводу реєстрації своєї матері ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_3. Але з письмовими заявами про реєстрацію в квартирі ОСОБА_1 на дільницю ніхто не звертався.

Допитані у судовому засіданні за клопотанням ОСОБА_1 свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_1 також не підтвердили факту належного, за письмовою згодою всіх наймачів, вселення ОСОБА_1 у зазначену квартиру.

Крім того, допитані за клопотанням ОСОБА_2 свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_5 заперечили факт зселення ОСОБА_1 у спірну квартиру за згодою всіх осіб, які в ній проживали та були зареєстровані.

Не спростовують висновку суду про відсутність у ОСОБА_1 права користування жилим приміщенням спірної квартири й інші надані ОСОБА_1 докази (копія паспорта ОСОБА_1 (а.с.6-7), свідоцтво про народження ОСОБА_4 (а.с.8)), оскільки ці докази також не підтверджують факту вселення ОСОБА_1 на законній підставі у спірну квартиру.

Крім того, факт проживання ОСОБА_1 у спірній квартирі спростовується відповіддю Новоєгорівської сільської ради Дворічанського району Харківської області №157 від 27.11.2009 року про те, що ОСОБА_1 проживала у с.Берестове з 01.09.2007 року по 02.11.2009 року (а.с.198), актом про непроживання ОСОБА_1 у спірній квартирі (а.с.40).

Тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1І в частині визнання за нею права користування спірною квартирою. Також суд відмовляє в задоволенні позову ОСОБА_1 в частині її реєстрації, оскільки право на реєстрацію є похідним правом від права на користування квартирою, якого, як було встановлено судом, ОСОБА_1 не набула.

Позов ОСОБА_2 суд задовільняє в частині визнання за ним права користування спірною квартирою, оскільки таке його право підтверджується дослідженими судом доказами. В іншій частині позову ОСОБА_2 суд відмовляє в задоволенні, оскільки ОСОБА_2 немеє права звертатися до суду з позовними вимогами про визнання місця проживання ОСОБА_1, оскільки встановлення такого факту не є засобом захисту прав самого ОСОБА_2 Крім того, не підлягає задоволенню позов ОСОБА_2 в частині визнання безпідставним звернення ОСОБА_1 з позовом до суду, оскільки звернення до суду ОСОБА_1І грунтується на вимогах ст.З ЦПК України.

На підстав викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 214, 215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Позов ОСОБА_2 задовільнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право користування жилим

приміщенням за адресою: АДРЕСА_2.

В іншій частині в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2

понесені судові витрати у загальному розмірі 47 (сорок сім) гривень 50 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви

про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було

подано. Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано

протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення

суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне

оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються

апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове

рішення.

Суддя

18.02.2010