Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
Справа № 2-680/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2010 р. Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

Головуючого судді Мазниці А.А.

Секретаря Ковальській Т.Г.

За участю:

Третьої особи, представників третіх осіб ОСОБА_1, ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, треті особи - Міський голова м. Дніпропетровська, Управління Держкомзему у Дніпропетровській обл., ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_1, ОСОБА_12, ОСОБА_13, про скасування рішення, визнання недійсними та анулювання актів землевпорядної справи, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач у вересні 2008 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обгрунтування заявлених вимог зазначив, що є власником 8/100 частин домоволодіння № 41 по вул. Жуковського у м. Дніпропетровську, решта якого належить іншим фізичним особам у різних частках. У березні 2008 р. позивач довідався про те, що рішенням Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 22.11.2001 р. № 2670 Про визначення меж та конфігурації земельної ділянки по вул. Жуковського, 41 (Жовтневий район) за ініціативою одного з співвласників ОСОБА_1 були затверджені матеріали земельно-кадастрової інвентаризації зазначеної земельної ділянки, встановлені її межі, визначений розмір, що дорівнює 0,1956 га, та присвоєний кадастровий номер ДЗК 69062034. Згадане рішення позивач вважає таким, що порушує його права землекористувача, встановлені земельним законодавством, оскільки він є співкористувачем земельної ділянки по вул. Жуковського, 41 у м. Дніпропетровську як співвласник домоволодіння за тою ж адресою, втім земельна ділянка була виділена лише ОСОБА_1, при визначенні її меж, конфігурації та розміру позивач присутній не був, будь-якої участі у цьому не приймав. Крім того, надання земельної ділянки відбулося без заяви всіх співвласників домоволодіння, договір її оренди не укладався, а отже згадане рішення є безпідставним.

Під час розгляду справи позивач заявлені вимоги змінив (а.с. 131-133), в їх останній редакції просив суд скасувати рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 22.11.2001 р. № 2670 як незаконне, а також визнати недійсними та анулювати акти землевпорядної справи № 69062034. Також намагався предявити додатково інші вимоги (а.с 167), втім у їх обєднанні в одному провадженні з позовом, що розглядається, було відмовлено (а.с. 178).

У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав, на їх задоволенні наполягав. Після видалення суду до нарадчої кімнати для вирішення його заяви про відвід до залу судового засідання не повернувся, надав до канцелярії суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 199).

Третя особа, представники третіх осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судовому засіданні проти позову заперечували, посилаючись на його безпідставність.

Інші особи, що брали участь у справі, до суду не зявилися, про день та час його розгляду повідомлялися.

Заслухавши пояснення осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивачеві ОСОБА_3 належать на праві власності та зареєстровані за ним 8/100 частин домоволодіння № 41 по вул. Жуковського у м. Дніпропетровську, решта якого належить на праві власності іншим фізичним особам, що були залучені до участі у справі як треті особи, зокрема ОСОБА_1 належить 5/100 частин того ж домоволодіння (а.с. 113-127).

Як випливає з фактичних обставин справи, земельна ділянка під зазначеним домоволодінням нікому у встановленому законом порядку у володіння та користування не надавалася, до 2000 р. її конфігурація, межі та розмір не визначалися, єдиним документом з цього приводу за більш ранній період є випис з актів земельної реєстрації від 19.01.1932 р. (а.с. 46, 47), з якого вбачається, що у користуванні ОСОБА_14 перебуває земельна ділянка площею 3.426, 00 кв.м., оскільки на ній розташоване нерухоме майно, належне йому на підставі карти володіння денаціоналізованим нерухомим майном від 01.11.1921 р. (а.с. 48).

У 2000 р. між співвласниками домоволодіння ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виник спір з приводу землекористування у ньому, що потягло звернення до суду. Зважаючи на вищенаведені обставини головуючим у справі суддею з метою конкретизації предмету спору був надісланий запит до Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради щодо встановлення площі, конфігурації та меж спірної земельної ділянки (а.с. 17).

На підставі зазначеного запиту та заяви ОСОБА_1 (а.с. 15) ТОВ Фірмою ГЕОРА була складена технічна документація згаданої земельної ділянки та сформована землевпорядна справа № 69062034 (а.с. 13-19).

22.11.2001 р. Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради було прийняте оспорювань у справі рішення № 2670 Про визначення меж та конфігурації земельної ділянки по вул. Жуковського, 41 (Жовтневий район), яким затвердженні матеріали земельно-кадастрової документації щодо визначення її меж та конфігурації, визначена її загальна площа у 0,1956 га та присвоєний кадастровий № ДЗК 69062034, а також Дніпропетровському міському УЗР запропоновано після вирішення судом спору організувати підготовку правовстановлюючих документів на неї (а.с. 12).

Позивач ОСОБА_3 будь-якої участі в оформленні згаданої земельно-кадастрової документації не приймав, його доводи про те, що про існування оспорюваного рішення він довідався лише у 2008 р., матеріалами справи не спростовуються.

Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.

Так, при вирішення даного спору належить керуватися положеннями ЗК України в редакції Закону від 18.12.1990 р., що був чинним до 01.01.2002 р.

Згідно ст. 4 ЗК України у зазначеній редакції Дніпропетровська міська рада є субєктом права власності на землю у межах міста.

Відповідно до ст. 10 того ж Кодексу до повноважень міських рад входить зокрема ведення земельно-кадастрової документації, організація землеустрою, а згідно п. 9 б ч. 1 ст. 33 Закону України Про місцеве самоврядування організація та здійснення землеустрою віднесені до делегованих повноважень їх виконавчих органів.

Виходячи зі змісту оспорюваного рішення від 22.11.2001 р. № 2640, ним Виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради як уповноважений орган власника всіх земель у м. Дніпропетровську за винятком переданих в установленому порядку у власність інших осіб, на свій розсуд визначив у складі своїх земель межі ділянки за конкретною адресою відповідно до проекту, запропонованого спеціалізованою організацією. Таке рішення було прийняте ним у межах своєї компетенції, визначеної вищезазначеними нормами закону, а ініціювання вирішення цього питання судом та заінтересованою особою ОСОБА_1 не є протиправним.

З урахуванням викладеного висновок позивача про порушення його права є необґрунтованим, оскільки оспорюване рішення не повязане з наданням будь-кому будь-якого права на земельну ділянку по вул. Жуковського, 41 у м. Дніпропетровську, а стосується лише визначення та формального закріплення її конфігурації, меж та площі з метою подальшого вирішення питань про права землекористування.

Також немає підстав вважати, що позивач повинен був приймати участь у вирішення відповідного питання, оскільки він є співвласником лише будівель та споруд, не має будь-яких належних правовстановлюючих документів, з яких випливало б право землекористування та визначений його обсяг, а також уповноважений орган власника земельної ділянки по вул. Жуковського, 41 у м. Дніпропетровську та всіх прилеглих земельних ділянок мав право визначити межі між ними на власний розсуд.

Виходячи з наведеного позовні вимоги в частині визнання недійсним оспорюваного рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 22.11.2001 р. № 2670 Про визначення меж та конфігурації земельної ділянки по вул. Жуковського, 41 (Жовтневий район) є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Позовні вимоги в частині визнання недійсними актів землевпорядної справи № 69062034 також є безпідставними. Так, у зазначеній справі наявний лише один такий документ акт встановлення існуючих зовнішніх меж земельної ділянки в натурі від 04.07.2001 р. (а.с. 18), втім з нього не випливають будь-які права та обовязки, оскільки він є документом технічного характеру, яким зафіксовано, що межі земельної ділянки встановлені землевпорядною організацією на місцевості, а отже цей документ не може бути визнаний судом недійсним. Крім того, немає підстав вважати, що він був складений з порушеннями або межі земельної ділянки підлягали встановленню іншим чином.

За викладених обставин суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої ухвалене рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10 ЗК України в редакції Закону від 18.12.1990 р., ст. 33 Закону України Про місцеве самоврядування, ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги , якщо таку скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, що брали участь у справі, втім не були присутні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя А.А. Мазниця