Старобільський районний суд Луганської області
Справа № 2-108
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2010 року Старобільський районний суд Луганської області у складі: головуючого - судді ПелихаО.О.,

при секретарі Кудрявцевій Ю.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Старобільську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Старобільської міської ради, Комунального підприємства «Старобільське міське комунальне підприємство», Старобільського міжрайонного управління по експлуатації газового господарства відкритого акціонерного товариства «Луганськгаз» про поновлення строку позовної давності,. скасування рішення виконкому Старобільської міської ради від 30 вересня 1992 року №244/97 в частині збільшення площі квартири АДРЕСА_1, визнання частково недійсним договору купівлі-продажу від 20.11.1992 року, зобовязання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Старобільської міської ради, Комунального підприємства «Старобільське міське комунальне підприємство» (далі КП «СМКП»), Старобільського міжрайонного управління по експлуатації газового господарства відкритого акціонерного товариства «Луганськгаз» (далі «Старобільськміжрайгаз») про поновлення строку позовної давності, скасування рішення виконкому Старобільської міської ради від 30 вересня 1992 року №244/97 в частині збільшення площі квартири АДРЕСА_2, визнання частково недійсним договору купівлі- продажу від 20.11.1992 року, в якому просила суд поновити строк для подачі позову; скасувати рішення виконкому Старобільської міської ради № 244/97 від 30.09.1992 року в частині збільшення розміру кімнати 6-4 у квартирі №6 будинку №39 з 5 м2 до 12,6 м2 за рахунок коридору запасного виходу спільного користування та збільшення загальної площі квартири №6 з 39,4 м2 до 47 м2 , змінивши розміри до вихідних; визнати договір купівлі- продажу квартири АДРЕСА_2 укладений між ОСОБА_6 та КП «СМКП» стосовно розмірів кімнати 6-4 та загальної площі квартири АДРЕСА_3 частково недійсним; зобовязати Старобільськміжрайгаз забезпечити виконання договору про надання послуг з газопостачання з дотримання Правил безпеки, провести технічне обслуговування газопроводів, газових приладів та пристроїв в квартирі АДРЕСА_4; відновити становище, яке існувало між квартирами № 5 і № 6 в будинку № 39 по вул. Леніна в м. Старобільську та обладнати його відповідно до проектної документації згідно поверхового плану від 12.07.1971 року.

В обґрунтування позову позивач ОСОБА_1 посилається на те, що їй на праві приватної власності належить квартира №5 у багатоквартирному будинку №39 по вулиці Леніна м. Старобільська, Луганської області. Квартира №6 у вказаному будинку належить ОСОБА_6, яка 12.12.2009 року померла. Між квартирами № 5 і № 6 відповідно до

1

проектної документації є майданчик запасного виходу для евакуації мешканців під'їзду під час надзвичайної ситуації. В цей майданчик на висоті 3-х метрів, згідно з проектом, виведені інженерні комунікації з її квартири №5 і, які є її власністю.

Виконкомом Старобільської міської ради від 30.09.1992 року було прийнято рішення № 244/97 про дозвіл продажу квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_6 з кухнею збільшеною до 12,6 кв. м за рахунок коридору запасного виходу спільного сумісного користування. В результаті прийнятого рішення і приєднання коридору запасного виходу спільного сумісного користування до квартири № 6, вона, як власник кв. № 5 була позбавлена права володіння, користування та розпорядження інженерними комунікаціями, димарем, вентиляційним трубопроводом та коридором запасного виходу.

Вважала рішення виконкому Старобільської міської ради № 244/97 від 30.09.1992 року незаконним, посилаючись, при цьому на те, що: 1). відповідно до ст. 51 ЖК України виконкомом міськради не приймалися рішення щодо надання ОСОБА_6 додаткової житлової площі у вигляді коридору запасного виходу спільного користування; 2). право власності є непорушним, ніхто не може позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні; 3). порушено було вимоги ст.355 ЦК України; 4). мешканці кв. № 5 не відмовлялись від сумісного спільного користування коридором запасного виходу; 5). не надавали згоду на відчуження приватного майна (інженерних комунікацій, димаря, вентиляційного трубопроводу); 6). власники житлових і не житлових приміщень не мають права проводити будівельні роботи, а також чинити дії, що можуть завдати шкоди майну, яке перебуває у спільній сумісній власності.

Крім того, зазначила, що комісія КП «СМКП» при підготовці документів для продажу кв. №6 зарахувала площу коридору запасного виходу спільного користування до кв. №6, таким чином розмір кімнати 6-4 кв.№6 збільшився з 5м2 до 12,6 м2, загальний розмір квартири з 39,4 м2 до 47 м2.

Після приєднання коридору запасного виходу спільного користування до кв.№6

димар, який є невідємною частиною газової системи кв.№5 опинився в квартирі №6.

Власником квартири №6 самовільно опалювальний котел був переставлений від свого

димаря до димаря кв.№5 і підключений, а трубопроводи газових приладів кв.№5 відключені

та знищені, у звязку з чим газопостачання в кв.№5 було припинено до усунення неполадок.

Вважала, що строк позовної давності для звернення до суду з позовом пропустила з

поважних причин у звязку з тим, що про прийняте рішення №244/97 від 30.09.1992 р., яким

порушено було її право власності їй стало відомо 25.10.2007 р..

У судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_2 позов підтримали у

повному обсязі та просили суд його задовольнити.

Представники Старобільської міської ради, КП «СМКП» не заперечували щодо

задоволення позову ОСОБА_1

Представник Старобільськміжрайгаз позов визнав частково та стосовно вимог

позивача щодо забезпечення виконання договору про надання послуг з газопостачанні

повідомив, що підприємство умови договору з газопостачання в квартирі №5 будинку №39

по вул. Леніна в м. Старобільську не порушувало.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає позов

таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ч.5 ст.267 ЦК України суд вважає за необхідне поновити ОСОБА_1С

строк для звернення до суду з позовом вважаючи, що обставини за яких він був пропущений

є поважними.

На підставі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод

у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції «Про захист прав та основних свобод громадянина», ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

На підставі договору дарування квартири від 11.04.2000 р. посвідченого приватним нотаріусом Старобільського нотаріального округу ОСОБА_7, технічного паспорту (а.с. 12-13) позивачу належить квартира АДРЕСА_6 (а.с.6).

Між квартирами № 5 і № 6 відповідно до проектної документації є майданчик запасного виходу для евакуації мешканців під'їзду під час надзвичайної ситуації.

Згідно п. З рішення Виконкому Старобільської міської ради від 06.08.1991 року щодо прибудови до кв. №6 жилого будинку № 39 по вул. Леніна м. Старобільська Луганської області вирішено кімнату 4 розширити за рахунок коридору під жилу.

Розширення вказаної квартири за рахунок майданчика запасного виходу послужило у подальшому прийняттям виконкомом Старобільської міської ради від 30.09.1992 року рішення № 244/97 про дозвіл продажу квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_6, при цьому, в мотивувальній частині рішення міськради зазначена загальна площа квартири - 47,0 м2 та площа кімнати 6-4 площею 12,6 м2 . Вказані площі в квартирі були збільшені за рахунок коридору запасного виходу Спільного сумісного користування (а.с.11 цив.справа №2-45/2010 р.).

ОСОБА_6 12.12.2009 року померла.

Ухвалою суду від 26 січня 2010 р. провадження по справі відносно неї, як відповідача на підставі п.6 ч.1 ст. 205 ЦПК України було закрито.

У судовому засіданні з пояснень позивача та її представника судом було встановлено, що в результаті прийнятого рішення і приєднання коридору запасного виходу спільного сумісного користування до квартири № 6 вони були позбавлені права володіння, користування та розпорядження інженерними комунікаціями, димарем, вентиляційним трубопроводом та коридором запасного виходу. Крім того, в подальшому в квартирі №6 опалювальний котел без узгодження з відповідними службами був переставлений від свого димаря до димаря кв.№5 і підключений, а трубопроводи газових приладів кв.№5 відключені та знищені, у звязку з чим газопостачання в кв.№5 було припинено.

Таким чином, у судовому засіданні було достовірно встановлено, що позивач крім того, що позбавлена права володіння, користування та розпорядження інженерними комунікаціями, димарем, вентиляційним трубопроводом та коридором запасного виходу у теперішній час мешкає у квартирі, яка відключена від газопостачання, а тому суд вважає за необхідне рішення Старобільської міської ради від 30.09.1992 року № 244/97 в частині збільшення площі квартири АДРЕСА_2 відновивши становище, яке існувало між квартирами № 5 і № 6 в будинку № 39 по вул. Леніна в м. Старобільську та обладнати його відповідно до проектної документації згідно поверхового плану від 12.07.1971 року.

Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 укладеним між ОСОБА_6 та КП «СМКП» розмірів кімнати 6-4 та загальна площа квартири АДРЕСА_3 зазначені з урахуванням приєднаного до квартири коридору запасного виходу, а тому суд вважає за необхідне договір в частині зазначення загальної площі квартири та кімнати 6-4 визнати недійсним.

З пояснень представника Старобільськміжрайгаз судом встановлено, що умови

договору про надання послуг з газопостачання підприємством в квартирі №5 будинку №39

по вул. Леніна в м. Старобільську підприємством не порушувалися і газопостачання

припинено було не з вини підприємства, а суд в задоволені позовних вимог щодо негайного

забезпечення виконання договору про надання послуг з газопостачання від 14.07.2005 р. та

забезпечення технічного обслуговування газопроводів, газових приладів та пристроїв

позивачу відмовляє.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.41 Конституції України, ст.267, 391 ЦК

України, ст. ст. 10,11,60,79, 88, ч.З ст.209,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Старобільської міської ради, Комунального

підприємства «Старобільське міське комунальне підприємство», Старобільського

міжрайонного управління по експлуатації газового господарства відкритого акціонерного

товариства «Луганськгаз» про поновлення строку позовної давності, скасування рішення

виконкому Старобільської міської ради від 30 вересня 1992 року №244/97 в частині

збільшення площі квартири АДРЕСА_1, визнання

частково недійсним договору купівлі-продажу від 20.11.1992 року, зобовязання вчинити

певні дії задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк позовної давності для звернення до суду з

позовом до Старобільської міської ради, Комунального підприємства «Старобільське міське

комунальне підприємство», Старобільського міжрайонного управління по експлуатації

газового господарства відкритого акціонерного товариства «Луганськгаз» про поновлення

строку позовної давності, скасування рішення виконкому Старобільської міської ради від 30

вересня 1992 року №244/97 в частині збільшення площі квартири №6 у будинку №39 по вул.

Леніна в м.Старобільську, визнання частково недійсним договору купівлі-продажу від

20.11.1992 року, зобовязання вчинити певні дії.

Рішення виконавчого комітету Старобільської міської ради від 30 вересня 1992 року

№244/97 в зазначення загальної площі квартири АДРЕСА_7 в м.

Старобільську у розмірі 47,0 м2 та кімнати 6-4 у розмірі 12,6 м2 скасувати.

Відновити становище, яке існувало між квартирами № 5 і № 6 в будинку № 39 по

вул. Леніна в м. Старобільську та обладнати його відповідно до проектної документації

згідно поверхового плану від 12.07.1971 року.

Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_7 в м.

Старобільську укладеним між ОСОБА_6 та КП «СМКП» в

частині зазначення загальної площі квартири та кімнати 6-4 визнати недійсним.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Старобільського міжрайонного

управління по експлуатації газового господарства відкритого акціонерного товариства

«Луганськгаз» щодо негайного забезпечення виконання договору про надання послуг з

газопостачання від 14.07.2005 р. та забезпечення технічного обслуговування газопроводів,

газових приладів та пристроїв відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Луганської області через

Старобільський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заяву на апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом 10-ти днів

з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20-ти днів після подання

заяви про апеляційне оскарження.

Суддя О.О.Пелих

4