Справа № 2-291/10
Провадження № ________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2010 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Прижигалінської Т.В.

за участю секретаря - Каліневич Ж.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частку жилого будинку в порядку спадкування за законом та на 1/2 частку жилого будинку у спільному майні подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 16.11.2009 року звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частку жилого будинку в порядку спадкування за законом та на 1/2 частку жилого будинку у спільному майні подружжя, в якій просить суд визнати за нею ОСОБА_1 право приватної власності в порядку спадкування за законом: на 1/2 частку жилого будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами розташованого АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_5, а також визнати за нею ОСОБА_1 право власності в спільному майні подружжя на 1/2 частку жилого буднику з відповідною частиною господарсько-побутових будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_5, який проживав за адресою: АДРЕСА_1, про що встановлено державним нотаріусом Другої синельниківської державної нотаріальної контори. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами розташованого в АДРЕСА_1. Вищевказаний жилий будинок належить померлому на підставі свідоцтва на право особистої власності видане 20.12.1983 року виконкомом Синельниківської міської Ради. ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5. У встановлений законом шестимісячний строк після його смерті, спадщину прийняла. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено у зв'язку з тим, що документів підтверджуючих право власності на спадковий жилий будинок вона нотаріусу не надала. Повідомлення Комунального підприємства «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області від 09.11.2009 року, про те що жилий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами належить ОСОБА_5, на підставі свідоцтва на право особистої власності видане 20.12.1983 року виконкомом Синельниківської міської Ради. На жилий будинок видано технічний паспорт. Прийняття спадщини, та звернення до державного нотаріуса за одержанням свідоцтва про право на спадщину, є здійснення правочину. У відповідності з ч.1,2,3 ст. 368, ч.2 ст. 370 Цивільного Кодексу України майно, що є у спільній власності, може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. У разі виділу частки із майна що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю. ОСОБА_1 з 1978 року до часу відкриття спадщини перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, тому має право на ? частку жилого будинку в спільному майні подружжя.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, пояснила обставини справи таким чином як вони викладені вище. Також пояснила, що шлюб з померлим ОСОБА_5 не розірваний. З 1984 року вони разом не проживали. Будинок будували з померлим в 1978 році за спільні кошти. В якому місяці 1978 року пояснити не може.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 у відкритому судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_3 у відкритому судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Також пояснила, що відмовляється від своєї частки спадщини на користь матері ОСОБА_1.

Представник відповідача ОСОБА_6 у відкритому судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, не згодна з розміром часток. Даний будинок не є спільною власністю позивача та ОСОБА_5 Він сам будував будинок.

У судовому засіданні досліджені наступні письмові докази: довідка виконавчого комітету Раївської сільської ради №1170 від 28.10.2009 року; довідка виконавчого комітету Раївської сільської ради №1171 від 28.10.2009 року; довідка виконавчого комітету Раївської сільської ради №1220 від 11.11.2009 року; довідка виконавчого комітету Раївської сільської ради №1221 від 11.11.2009 року; довідка виконавчого комітету Раївської сільської ради №554 від 07.09.2001 року; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_5; копія свідоцтва про укладення шлюбу від 20.05.1978 року; копія свідоцтва про народження ОСОБА_7; довідка КП «Синельниківське МБТІ» за № 1854 від 09.11.2009 року; довідка КП «Синельниківське МБТІ» за № 364 від 31.08.2001 року; копія технічного паспорту на житловий будинок; постанова державного нотаріуса Другої синельниківської державної нотаріальної контори №1012 від 31.10.2009 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії; копія виписки з історії хвороби №7154; копія спадкової справи №501/2001 року, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 гр. ОСОБА_5.

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що жилий будинок АДРЕСА_1 належав на праві власності ОСОБА_5, що підтверджується Свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок, виданим Виконкомом Синельниківської міської Ради народних депутатів 20 грудня 1989 року.

Після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина на зазначений будинок.

Заповіту ОСОБА_5 не складав.

До нотаріальної контори про прийняття спадщини звернулися: ОСОБА_8, яка діяла від імені своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_2, яка є донькою померлого, ОСОБА_4, яка є матір'ю померлого, ОСОБА_1, яка є дружиною померлого, та ОСОБА_3 - донька померлого.

Свідоцтво про право на спадщину не видавалося.

Постановою державного нотаріуса Другої синельниківської державної нотаріальної контори №1012 від 31.10.2009 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловіка ОСОБА_5, у зв'язку з тим, що гр. ОСОБА_1 документів підтверджуючих право власності за померлим ОСОБА_5 на жилий будинок НОМЕР_1, що знаходиться в АДРЕСА_1 не надала.

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України зазначений Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не булла прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Цивільні правовідносини виникли до набрання чинності ЦК України, оскільки ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і відповідно часом відкриття спадщини є день його смерті, а заяви про прийняття спадщини подані сторонами до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини протягом шести місяців, суд до спірних правовідносин застосовує правила ЦК УРСР (1963 року).

Згідно із ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Статтею 529 ЦК УРСР (1963 року) передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Таким чином ОСОБА_2, як донька померлого, ОСОБА_4, як матір померлого, ОСОБА_1, як дружина померлого, та ОСОБА_3 як донька померлого - є спадкоємцями першої черги за законом.

З пояснень відповідача ОСОБА_3 встановлено, що вона відмовляється від своєї частки спадщини на користь позивача. Але, суд не може прийняти до уваги доводи відповідача, так як згідно 553 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

З копії спадкової справи вбачається, що спадкоємець ОСОБА_3 не заявляла протягом шести місяців з дня відкриття спадщини про відмову від спадщини.

У зв'язку з вищевикладеними обставинами суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку жилого будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташованого АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5, підлягають частковому задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання права власності на ? частину в спільному майні подружжя суд виходить з наступного.

Згідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Цивільні правовідносини щодо спільної сумісної власності виникли до набрання чинності ЦК України і продовжують існувати. У зв'язку з цим суд застосовує правила ЦК України 2004 року.

Згідно ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено у судовому засіданні 20 травня 1978 року Раївською сільською радою Синельниківського району Дніпропетровської області за актовим записом №6 зареєстровано укладення шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_9. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_5.

Шлюб між спадкодавцем та позивачем у справі не розривався.

З матеріалів справи вбачається, що виконкомом Синельниківської міської Ради народних депутатів 20 грудня 1989 року ОСОБА_5 видане Свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок АДРЕСА_1.

Доводи позивача про те, що житловий будинок належить померлому на підставі свідоцтва на право особистої власності, виданому 20.12.1983 року, є необґрунтованими та такими, що не знайшли свого повного підтвердження.

Згідно технічного паспорту від 06.11.2009 року на житловий будинок АДРЕСА_1, рік забудови становить 1978 рік, а шлюб позивача з ОСОБА_5 укладено 20.05.1978 року. Посилання позивача на те, що спірний житловий будинок є їхньою з ОСОБА_5 спільною сумісною власністю, суд вважає необґрунтованими та такими, що не знайшли свого повного підтвердження, так як жодного доказу того, що будинок збудований після 20.05.1978 року ні позивачем, ні його представником суду не надано.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ті обставини, що спірний будинок є спільною сумісною власністю подружжя ні позивачем, ні його представником в суді не доведені.

У зв'язку з цим позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання за нею права власності в спільному майні подружжя на 1/2 частку жилого буднику з відповідною частиною господарсько-побутових будівель та споруд задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та ст. ст. 525, 529, 553 ЦК УРСР (1963 року), ч.3 ст.368 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частку жилого будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташованого АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Т. В. Прижигалінська