Справа №2-5330/09 21.01.2010 21.01.2010 21.01.2010
Справа № 22ц-15/10р. Головуючий 1 інстанції Костюченко Г.С.
Категорія 37 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справ апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Козаченка В.І.,

суддів: Мурлигіної О.Я., Довжук Т.С.,

при секретарі судового засідання Аніщенко Д.В.,

за участю позивачки ОСОБА_2,

представника позивачки ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу

за апеляційною скаргою представника Миколаївської міської ради

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 вересня 2009 року за позовом

ОСОБА_2

до

Миколаївської міської ради (далі міськрада)

про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИЛА:

28 липня 2009 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до міськради про встановлення факту родинних стосунків з ОСОБА_5, факту її проживання на протязі 5 років зі спадкодавцем та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Позивачка зазначала, що 11 серпня 2008 року помер її дядько за материнською лінією ОСОБА_5, а 11 грудня 2008 року померла його дружина ОСОБА_6 Після їх смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 та грошових вкладів на загальну суму 54 945 грн. 25 коп., які зберігаються на рахунках державного Ощадбанку України. Між тим, видати свідоцтво про право на спадщину нотаріус не може в звязку з наявністю потертості у документах, які підтверджують її родинні стосунки з ОСОБА_5 та відсутності можливості прочитати печатки на цих документах.

Посилаючись на викладене, позивачка просила позов задовольнити та встановити факт родинних стосунків з ОСОБА_5, факт її проживання на протязі 5 років зі спадкодавцем та визнання права власності на вищезазначене спадкове майно.

В подальшому позивачка уточнила позовні вимоги та остаточно просила визнати за нею право власності на вказану квартиру, грошові вклади у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на підставі ст. 1264 ЦК України, тобто проживання зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 вересня 2009 року позов задоволений. Постановлено визнати за ОСОБА_2 право власності на вказане спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_5

В апеляційній скарзі представник міськради просить рішення скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову. На думку апелянта, оскаржене рішення постановлено без зясування всіх обставин по справі, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки, її представника та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що позивачка довела суду факт її проживання однією сімєю з померлими ОСОБА_5 і ОСОБА_6 не менш пяти років до часу відкриття спадщини, вона є єдиною спадкоємицею четвертої черги за законом та фактично прийняла спадщину.

Між тим, з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки суд неповно з'ясував всі обставини справи та постановив рішення з порушенням норм матеріального права, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваного рішення та постановлення нового рішення.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 помер 11 серпня 2008 року, а його дружина ОСОБА_6 померла 11 грудня 2008 року (а.с. 29, 33).

Після їх смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_2, яка належала їм на праві спільної часткової власності по Ѕ частки (а.с. 14-16), та грошові вклади на загальну суму 54 945 грн. 25 коп. (а.с. 18-26).

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

Згідно норм Сімейного кодексу України, а саме ст. 3 СК сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

Тобто, для підтвердження проживання однією сімєю необхідно підтвердити факт ведення спільного господарства зі спадкодавцями, наявність спільного бюджету, піклування та підтримку один одного морально і матеріально.

Між тим, в матеріалах справи відсутні документи підтверджуючі спільне проживання позивачки зі спадкодавцями, час спільного проживання, що вони були повязані між собою спільним побутом, та що зазначений пятирічний строк виповнився на момент відкриття спадщини.

Навпаки, з наданих в судовому засіданні апеляційної інстанції документів вбачається, що позивачка з 2006 року по 2008 рік неодноразово проходила обстеження та лікування за місцем свого проживання у міських лікарнях № 27 та № 28 м. Харкова, клініки інституту проблем ендокринології ім. Данилевського м. Харкова та має у приватній власності квартиру АДРЕСА_3 в якій до 03 вересня 2009 року була зареєстрована. Тобто позивачка не втрачала звязку з місцем свого постійного проживання.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу.

Проте, в підтвердження свого постійного проживання зі спадкодавцями не менш як пять років позивачкою надані суду тільки свідчення про її реєстрацію за місцем проживання ОСОБА_5 і ОСОБА_6 з 26 вересня 2008 року (а.с. 6).

Надана суду апеляційної інстанції квитанція про отримання позивачкою 13 жовтня 2009 року в Миколаївському банкоматі грошей не є належним доказом, так як вимоги закону передбачають проживання зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

Тобто ОСОБА_2 не надала суду докази проживання зі спадкодавцями однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини, а тому не можна вважати її спадкоємцем четвертої черги за законом.

Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника Миколаївської міської ради задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 вересня 2009 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий

Судді