Справа № 2-6083/2010р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2010р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Ткаченко Н.В.

при секретарі Омарбековій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ПАТ КБ „ПриватБанк до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави

В С Т А Н О В И В:

08.10.2009р. ПАТ КБ „Приватбанк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави.

В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві посилався на те, що 17.08.2007р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № DNHDAK03400589, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 14536,50 доларів США з терміном повернення до 17.08.2012р., та зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в розмірі та в строки, порядку, встановлених умовами договору. На забезпечення виконання умов кредитного договору, 17.08.2007р. між сторонами був укладений договір застави рухомого майна № DNHDAK03400589, відповідно до якого відповідачем був переданий в заставу легковий автомобіль ВАЗ модель 21104, 2007 р.в., тип ТЗ: легковий седан -В, № кузова: XТА2894, державний номер AЕ8956ВО. Зі свого боку позивач виконав, передбачені кредитним договором умови та передав відповідачу грошові кошти в розмірі 14536,50 дол. США на купівлю автомобіля, а також на сплату страхових платежів, проте відповідач не виконував належним чином взяті на себе зобовязання у звязку з чим, у нього виникла заборгованість перед банком. Станом на 10.06.2009р. відповідач мав загальну заборгованість у розмірі 10609,20 дол. США, що у гривневому еквіваленті становить 81059,59 грн., яка складається із заборгованості за: кредитом у розмірі 9329,91 дол. США; по процентам за користування кредитом у розмірі 983,47 дол. США; по комісії за користування кредитом у розмірі 120,32 дол. США; крім того, відповідачу була нарахована пеня за несвоєчасне виконання зобовязань в розмірі 175,50 дол. США.

Представник позивача ОСОБА_2 (який діє на підставі доручення № 2062 від 02.11.2010р.) в наданій суду 02.12.2010р. заяві просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, передати в заклад ПАТ КБ „ ПриватБанк шляхом вилучення у відповідача належне йому на праві власності заставлене майно легковий автомобіль ВАЗ модель 21104, 2007 р.в., тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова: XТА2894, державний номер AЕ8956ВО та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, звернути стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль ВАЗ модель 21104, 2007 р.в., тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова: XТА2894, державний номер AЕ8956ВО, що належить на праві власності ОСОБА_1 шляхом надання ПАТ КБ „ПриватБанк права укладати від його імені договір купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, знявши автомобіль з обліку в органах ДАІ України, а також надання ПАТ КБ „ПриватБанк всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Крім того, в заяві від 02.12.2010р. представник позивача просив розглядати справу за його відсутності.

За таких обставин, на підставі ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника позивача з винесенням рішення на загальних підставах, встановлених ЦПК України.

Представник відповідача ОСОБА_3 (діє на підставі угоди від 28.10.2010р.), будучи присутнім в судовому засіданні 02.12.2010р. позовні вимоги не визнав в повному обсязі, свої заперечення проти позову обґрунтовував тим, що 13.01.2009р. предмет застави автомобіль ВАЗ модель 21104, 2007 р.в., тип ТЗ: легковий седан -В, № кузова: XТА2894, державний номер AЕ8956ВО, вже було передано працівникам банку для реалізації та виконання зобовязань за кредитним договором, про що між сторонами був складений акт. Виходячи з даних обставин, на думку представника відповідача, ОСОБА_1 були виконані всі умови договорів кредиту та застави рухомого майна, а отже заявлені позивачем вимоги є незаконні та необґрунтовані і такі, що не підлягають задоволенню.

Суд, вислухав представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 526, 530, 610 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет

застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки,

відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом та заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк ( термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» №1255-ІV від 18.11.2003р., позивач є обтяжувачем як кредитор за забезпеченим рухомим майном зобов'язанням.

Відповідно до ст. З Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» №1255-ІV від 18.11.2003р., обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних осіб і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» №1255-ІV від 18.11.2003р. предметом обтяження може бути рухоме майно, не вилучене з цивільного обороту, на яке згідно із законодавством може бути звернене стягнення.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Відповідно до ст. 22, 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» №1255-ІV від 18.11.2003р., обтяжувач має право в разі порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в повному обсязі або в частині, встановленій договором. Розмір забезпеченої обтяженням вимоги визначається на момент її задоволення і включає: відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги і зверненням стягнення на предмет обтяження; сплату процентів та неустойки; сплату основної суми боргу; відшкодування збитків, завданих порушенням боржником забезпеченого зобов'язання або умов обтяження; відшкодування витрат на утримання і збереження предмета обтяження.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» №1255-ІV від 18.11.2003р., звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом.

Відповідно до п.2 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» №1255-ІV від 18.11.2003р. передбачено можливість продажу обтяжувачем (кредитором) предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.

Судом встановлено, що 17.08.2007р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № DNHDAK03400589, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 14536,50 доларів США з терміном повернення до 17.08.2012р., та зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в розмірі та в строки, порядку, встановлених умовами договору.

На забезпечення виконання умов кредитного договору, 17.08.2007р. між сторонами був укладений договір застави рухомого майна № DNHDAK03400589, відповідно до якого відповідачем був переданий в заставу легковий автомобіль ВАЗ модель 21104, 2007р.в., тип ТЗ: легковий седан -В, № кузова: XТА2894, державний номер AЕ8956ВО.

Зі свого боку позивач виконав, передбачені кредитним договором умови та передав відповідачу грошові кошти в розмірі 14536,50 дол. США на купівлю автомобіля, а також на сплату страхових платежів, проте відповідач не виконував належним чином взяті на себе зобовязання у звязку з чим, у нього виникла заборгованість перед банком.

Станом на 10.06.2009р. відповідач мав загальну заборгованість у розмірі 10609,20 дол. США, що у гривневому еквіваленті становить 81059,59 грн., яка складається із заборгованості за: кредитом у розмірі 9329,91 дол. США; по процентам за користування кредитом у розмірі 983,47 дол. США; по комісії за користування кредитом у розмірі 120,32 дол. США; крім того, відповідачу була нарахована пеня за несвоєчасне виконання зобовязань в розмірі 175,50 дол. США.

Як вбачається з наданої суду довідки ПАБ КБ «Приватбанк» на день винесення рішення, тобто на 02.12.2010р. заборгованість відповідача перед банком не зменшилася, а навпаки, зросла та складає 15315,71 дол. США, в тому числі, є прострочена заборгованість по тілу кредиту 4595,77 дол. США та відсоткам 3624,85 дол. США, по комісії та пені 2299, 04 дол. США.

Проте, в розрахунках ціни позову (судових витрат) суд буде враховувати первісну ціну позову, оскільки на день винесення рішення банк позовні вимоги не уточнював.

При винесенні рішення, суд критично оцінює обставини, викладені відповідачем в письмових запереченнях та вважає, що вони не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог виходячи з наступного.

Згідно до п. 24 укладеного 17.08.2007р. між сторонами договору застави рухомого майна № DNHDAK03400589 звернення стягнення на предмет застави за вибором заставодержателя здійснюється з дотриманням встановленого законодавством порядку будь-яким із способів, зокрема, шляхом передачі предмета застави у власність заставодержателю в рахунок виконання зобовязань за кредитним договором, шляхом продажу заставодержателем предмета застави з укладанням договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем, в тому числі, з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмета застави від імені заставодавця.

Стаття 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначає право обтяжувача на продаж предмета забезпечувального обтяження, шляхом укладення обтяжувачем договору купівлі-продажу предмета застави від імені боржника, що і є правовою підставою для набуття покупцем права власності на відповідне рухоме майно.

Дійсно, за актом від 13.01.2009р. відповідач передав позивачу заставне майно - автомобіль ВАЗ модель 21104, 2007р.в., тип ТЗ: легковий седан -В, № кузова: XТА2894, державний номер AЕ8956ВО, проте, з передачею заставного майна для реалізації, відповідачем не була передана позивачу довіреність на право укладення договору з іншою особою покупцем, відсутність якої унеможливлює право заставодержателя на реалізацію предмета застави та задоволення його вимог за кредитним договором.

На ці ж обставини, представник відповідача посилається в наданих суду письмових поясненнях на заперечення відповідача проти позову.

Крім того, при винесені рішення, суд також приходить до висновку що, відповідач здійснивши передачу заставного майна банку для подальшої реалізації, фактично визнав факт існування заборгованості за кредитним договором і необхідності її погашення шляхом продажу заставного майна.

Виходячи з вищенаведеного, оцінюючи в сукупності обставини по справі викладені сторонами та письмові та усні докази по справі, з огляду на те, що відповідач не виконав належним чином взятих на себе зобовязань за кредитним договором, має значну суму простроченої заборгованості, сума заборгованості зростає, суд вважає за можливе передати в заклад ПАТ КБ „ПриватБанк шляхом вилучення у ОСОБА_1 належне йому на праві власності заставлене майно легковий автомобіль ВАЗ модель 21104, 2007 р.в., тип ТЗ: легковий седан -В, № кузова: XТА2894, державний номер AЕ8956ВО, а також в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DNHDAK03400589 від 17.08.2007р. в розмірі 81059 грн. 59коп. (що є еквівалентом 10609,20 дол. США) звернути стягнення на предмет застави, а саме: легковий автомобіль ВАЗ модель 21104, 2007р.в., тип ТЗ: легковий седан -В, № кузова: XТА2894, державний номер AЕ8956ВО, що належить на праві власності ОСОБА_1, шляхом надання ПАТ КБ „ПриватБанк права укладати від імені ОСОБА_1 договір купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, знявши автомобіль з обліку в органах ДАІ України, а також надання ПАТ КБ „ПриватБанк всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що для позивача ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 08.10.2009р. була відстрочена сплата цих витрат, а даним рішенням позовні вимоги задоволено в повному обсязі, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 810 грн. 60 коп. (1% від ціни позову в гривневому еквіваленті) та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 530, 589, 590, 610, 617 ч. 2 ст. 1050 ЦК України, ст. 2, З, 5, 20, 22, 23, 24, п.2 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» №1255-ІV від 18.11.2003р., ст. ст. 8, 10, 11, 60, 88, 169, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ПАТ КБ „ПриватБанк до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави задовольнити.

Передати в заклад ПАТ КБ „ ПриватБанк шляхом вилучення у ОСОБА_1 належне йому на праві власності заставлене майно легковий автомобіль марки ВАЗ модель 21104, 2007 р.в., тип ТЗ: легковий седан -В, № кузова: XТА2894, державний номер AЕ8956ВО.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DNHDAK03400589 від 17.08.2007р. в розмірі 81059 грн. 59коп. (що є еквівалентом 10609,20 дол. США) звернути стягнення на предмет застави, а саме: легковий автомобіль марки ВАЗ модель 21104, 2007 р.в., тип ТЗ: легковий седан-В, № кузова: XТА2894, державний номер AЕ8956ВО, що належить на праві власності ОСОБА_1, шляхом надання ПАТ КБ „ПриватБанк права укладати від імені ОСОБА_1 договір купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, знявши автомобіль з обліку в органах ДАІ України, а також надання ПАТ КБ „ПриватБанк всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі - 810 грн. 60коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя: Н.В.Ткаченко