Справа № 2-56/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2010 року м. Кілія

21 травня 2010 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області в складі головуючого судді Гавриш М.З., при секретарі Єгоровій Л.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кілія Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення порушень тримання дворової собаки та стягнення моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду 06.08.2008 року з позовом до ОСОБА_3 з вимогою перенести місце тримання дворової собаки відповідачки на більшу відстань від спільної межі земельних ділянок та стягнути моральну шкоду в розмірі 5000 грн посилаючись на тривале порушення спокою та погіршення стану зров'я, яке сталося з причини тримання відповідачкою собаки безпосередньо перед вікнами належного ОСОБА_1 житлового будинку, в тому числі зблизу спальні доньки та кухні. Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка посилається на те, що відстань вікна спальні дитини до місця розташування собаки складає приблизно 1 метр, собака постійно гавкає, скулить, грюкає ланцюгом, молодша донька, яка є ученицею школи, тривалий час не має можливості виспатися вночі , скаржиться на головний біль, старша донька - студентка перед сесією вимушена знімати житло щоб отримати можливість підготуватися до екзаменів. Вікна приміщень неможливо відкрити, оскільки запах тварини та місця її утримання заповнює житло, в тому числі приміщення кухні. Посилаючись на порушення відповідачкою правил тримання тварин ОСОБА_1 просить позов задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в в повному обсязі.

ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, пояснила, що є власницею житлового будинку по вул. Т.Шевченко 132 - б в м.Кілія має право утримувати дворову собаку у власному подвір» і. Доводи позивачки вважає необґрунтованими , та зазначає, що в цей час місце триманні собаки змінено, але заборонити собаці лаяти вона може.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази судом встановлені

ступні факти та відповідні їм правовідносини.

Суд визнає доведеними і порядку ст. 61 ЦПК такими, що не-потребують доказування обставини, які визнаються сторонами, а саме:

ОСОБА_1 володіє на праві власності житловим будинком по вул. ОСОБА_4 № 132 - а в м.Кілія , ОСОБА_3 володіє на праві власності житловим будинком по вул. Т.Шевченко № 132 - б в м.Кілія, житловий будинок, належний позивачці розташований на відстані 2 метрів від межі земельної ділянки відповідачки, огородженої забором, в бік якого виходять вікна житлового будинку , належного позивачці ( кухні та спальні) Сторони визнають, що місцем тримання дворової собаки в житловому будинку по вул. Т.Шевченко № 132-6 в м.Кілія була ділянка двору на межі з житловим будинком по вул.Т.Шевченко № 132-а напроти вікон спальні та кухні будинку. Останні роки сторони перебувають в неприязнених стосунках з приводу тримання ОСОБА_3 собаки на межі будівель, що підтверджується також зверненнями позивачкои правоохоронні органи та органи місцевого самоврядування з даного приводу починаючи з 2 007 року.

З пояснень допитаних в суді в якості свідків сусідів сторін ОСОБА_5, ОСОБА_6 вбачається,що ОСОБА_1 неодноразово скаржилась їм з приводу поганого самопочуття пов'язаного з постійним гавканням собаки сусідки крім того ОСОБА_5 пояснила, що кілька разів заходила вдень в гості і бачила вдома доньку сусідки, вікторію ОСОБА_7, яка мала бути в школі. На питання, чому та не на заняттях , дівчинка скаржилась на головний біль в зв'язку з не висипанням із - за гавкання собаки вночі.

Допитана в якості свідка неповнолітня ОСОБА_8 пояснила, що собака сусідів тримається під вікном її спальні, вдеї вночі собака постійно гавкає, щоб заснути вона вимушена включати світло та музику, щоб не слухати лай. Вранці від не висипані болить голова, вчити уроки важко. Як пояснила свідок, вона змушена влітку переходити жити на іншу половину будинку, але: взимку знов повертатися, бо інша кімната не утеплена і приміщенням загального користування членами родини.

ОСОБА_9, класний керівник ОСОБА_7 з 5 по 8 клас пояснила, що були моменти, що ОСОБА_7 засинала на уроках, були прояви роздратованості та втоми, дитина часто скаржилась на головні болі. З цього приводу вона розмовляла матір'ю дівчини, яка пояснила, що поведінка доньки обумовлена недосипанням вночі із - за постійного лаю сусідського собаки.

Як вбачається з листа виконавчого комітету Кілійської міської ради від 18.05.2007 року з приводу звернення громадянки ОСОБА_1 щодо утримання ОСОБА_3 собаки біля вікон її будинку, ОСОБА_3 рекомендовано перевести місце утримай собаки на більшу відстань .

Згідно п.2 Правил тримання собак, котів і хижих тварин

у

населених пунктах УРСР від 18.06.1980 року, затверджених Міністерством житлово- комунального господарства УРСР, Міністерством сільського господарства УРСР, Міністерством охорони здоров'я УРСР, підприємства, установи, організації і громадяни власники собак , котів, хижих тварин зобов'язані суворо дотримуватися санітарно - гігієнічних норм і правил іх тримання при умові обов'язкового забезпечення безпеки людей Згідно п.8 вказаних Правил забороняється тримати собак незареєстрованими.

З матеріалів справи вбачається , і відповідачкою не заперечується, що належна їй собака, яка тримається в дворі житлового будинку по вул.Т.Шевченко № 132-6 в м.Кілія не зареєстрована у встановленому порядку, реєстраційного посвідчення та номерного знаку не має.

Згідно ст.4 Закону України « Про забезпечення санітарно -епідеміологічного благополуччя населення» передбачено, що громадяни мають право на безпечні для здоров'я і життя умови побуту, відпочинку та навколишнє природне середовище, що відповідає конституційному положенню про право на безпечне для життя та здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди ( ст.50 Конституції України)

Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Відповідно до Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення" шум відноситься до фізичних факторів середовища життєдіяльності, що впливають або можуть впливати на здоров'я людини чи на здоров'я майбутніх поколінь. Шум на захищених об'єктах при здійсненні будь-яких видів діяльності не повинен перевищувати рівнів, установлених санітарними нормами для відповідного часу доби.

"Санитарные нормы допустимого шума в помещениях жилых и общественных зданий и на территории жилой застройки", затверджені наказом Головного державного санітарного лікаря СРСР від 03.08.1984р. № 3077-84, встановили науково обґрунтовані рівні допустимого шуму в житлових приміщеннях, громадських будівлях, на територіях житлової забудови, закритих приміщеннях, відкритих площадках для відповідного часу доби. Зазначені рівні шуму встановлені на підставі проведених наукових досліджень щодо впливу шуму та його специфічної і не специфічної дії на організм людини. Науково обґрунтовані допустимі рівні шуму диференційовані в залежності від призначення приміщення/території та часу доби (з 7-00 до 23-00 годин та з 23-00 до 7-0 0 години).

Фізіолого- біологічної адаптації людини до шуму практично не існує. Факт того,що з боку відповідачки допущені умови створення

ситуації щодо порушення права ОСОБА_1 та членів її сім'ї на безпечне середовище суд визнає доведеним.

За правилами ст.23 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди , завданої внаслідок порушення її права. Зокрема, моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої , членів її сім'ї чи близьких людей.( п.2 ч.2 ст.23 ЦК).

Зважаючи на обставини справи та доведеність моральних страждань суд при визначенні розміру грошового відшкодування бере до уваги той факт, що позивачка та члені її родини позбавлені без відповідних дій відповідачки права безперешкодного користування житлом, тривалості порушень, враховуючи вимоги розумності і справедливості, визначає розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 1000 грн.

Керуючись ст. ст.,10, 11, 60,209, 214-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити частково. Зобов'язати ОСОБА_3 усунути порушення щодо тримання дворової собаки в житловому будинку по вул. Т. Шевченко 132 -а в м.Кілія Одеської області.

Зобов'язати ОСОБА_3 не допускати тримання дворової собаки в безпосередньої близькості до меж земельної ділянки житлового будинку по вул. Т. Шевченко 132 -б в м.Кілія Одеської області та перенести місце її утримування від вікон сусіднього житлового будинку на відстань, достатню для забезпечення правил добросусідства.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 1000 грн. та судові витрати по справі в сумі 15 грн., всього 1015 грн.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана

протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга може

бути подана протягом 20 днів з моменту подання заяви про апеляційне

оскарження або в порядку ч.4 ст. 2 95 ЦПК України.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_10