Справа № 2-2538/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2010 року м. Кілія

16 квітня 2010 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бошкова М.І.

при секретарі Іваненко В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кілія цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

про

визнання права власності на спадщину

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача за довіреністю звернулася до суду з позовом про визнання, в якому вказала, що дід та бабка позивача - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 при житті володіли на праві приватної власності житловим будинком з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Будьонного, 13. В 2003 році померла ОСОБА_3, в 2004 році помер ОСОБА_2, після смерті яких єдиним спадкоємцем, що фактично прийняв спадщину був батько позивача - ОСОБА_4, який помер в 2006 році. На момент відкриття спадщини позивач, як єдиний спадкоємець за законом, що претендував на спадкове майно, фактично прийняв спадщину. У зв'язку з неможливістю оформити спадкові права інакше, ніж у судовому порядку, так як батько позивача при житті не оформив належним чином здобуті права на нерухоме майно, представник позивача просить суд визнати за позивачем, як за єдиним спадкоємцем за законом, який фактично унаслідував права на нерухоме майно, право на спадщину на житловий будинок після смерті ОСОБА_4, та, відповідно, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Будьонного, 13.

Представник позивач у судовому засіданні підтвердила пред'явлені позовні вимоги.

Судом були встановлені наступні юридичні факти з певними їм правовими відносинами, а саме:

Як вказано в акті про закінчення будівництва та введення будинку до експлуатації від 20.01.1969 року житловий будинок, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Будьонного, 13, був побудований в 1969 році та прийнятий до експлуатації.

Як вказано в свідоцтві про народження серія І-АК № 492013 від 18.02.1975 року позивач, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

ОСОБА_3 померла 19.12.2003 року, що підтверджується відповідною наданою суду копією актового запису про смерть № 188 від 19.12.2003.

ОСОБА_2 помер 26.02.2004 року, що підтверджується відповідною наданою суду копією актового запису про смерть № 35 від 26.02.2004 року.

ОСОБА_4, батько позивача, помер 07.11.2006 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серія 1-ЖД № 076060 від 07.11.2006 року.

В технічному паспорті, складеному КП «Кілійське РБТІ та РОН» 02.02.2009 року вказано, що житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який знаходиться в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Будьонного, 13 складається з: літ. А - житловий будинок (складається з 1-1 коридор, Г2 житлова кімната, 1-3 кухня, 1-4 житлова кімната, 1-5 житлова кімната, 1-6 житлова кімната ), літ. Б - літня кухня, літ. В - сарай, літ. Г - вбиральня, № 1-2, І - надвірні споруди та розташований на земельній ділянці площею 316,0 кв.м..

Згідно з статтею 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної

реєстрації.

Відповідно до ст. ст. 328, 386, 392 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності; власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право

оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народження після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Як встановлено ч.З ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

У судовому засіданні судом було встановлено, що батько позивача після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як наслідок фактичного прийняття спадщини та спадкового правонаступництва, став власником житлового будинку в м. Вилкове по вул. Будьонного, 13 відповідно до положень ст. 549 ЦК (редакція 1963 року), що мав юридичну силу та застосовувався відносно спадкових правовідносин на момент смерті спадкодавців, тобто відкриття спадщини, так як фактично вступив в володіння та управління спадковим майном. Спадкоємець, вступивши в володіння та управління спадковим майном, не звертався до нотаріальної кантори за належним оформленням спадкових прав. Після смерті батька позивача, що помер 07.11.2006 року, позивач, що є єдиним спадкоємцем за законом та претендує на спадкове майно, фактично прийняв спадщину відповідно до положень ст. 1268 чинного ЦК України, у зв'язку з відсутністю документу, підтверджуючого належність спадкодавцю спадкового майна, на даний момент оформлення спадкових прав позивача на таке майно можливе лише у судовому порядку. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, судом не виявлено.

Дослідивши письмові докази по справі, заслухавши пояснення представника позивача у судовому засіданні, беручі до уваги досліджені факти правонаступництва, у тому числі й спадкових прав спадкодавців законним спадкоємцям, та у зв'язку з неможливістю оформити спадкові права інакше, ніж у судовому засіданні, суд вважає пред'явлений позов, таким, що є заснованим на законі, не порушує законних прав та інтересів інших осіб, невизнане право підлягає захисту відповідно до положення п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, тобто, шляхом визнання такого права, а тому, враховуючі вищенаведене, задовольняє позов у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. З, 4, 8, 107, 209, 210, 212-215 ЦПК України та ст. ст. 15, 16, 316, 318, 319, 328, 331 ч.2, 386 та 392, 1261-1268 ЦК України суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Будьонного, 13 після смерті ОСОБА_4, померлого 07.11.2006 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Будьонного, 13 на земельній ділянці площею 316,0 кв.м..

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_6