УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2010 року м. Львів

Колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - Богонюка М.Я.

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина A.B.

при секретарі - Луньо К.А.,

за участю: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 14 квітня 2010 року,-

встановила:

оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_6 задоволено, ухвалено про виселення Яремко Н.М. разом із неповнолітніми дітьми з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

Відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання нечинним розпорядження Жовківського міського бюро по приватизації державного житлового фонду та рішення виконкому Жовківської міської ради про передачу у приватну власність ОСОБА_6 спірної квартири; про скасування свідоцтва про право власності ОСОБА_6 на спірну квартиру; про зобовязання Жовківського міського виробничого управління житлово-комунального господарства в місячний термін укласти з ОСОБА_1 договір найму на спірну квартиру.

Рішення оскаржила ОСОБА_1, просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові ОСОБА_6 та задовольнити її вимоги по зустрічному позову.

У апеляційній скарзі зазначає, що суд неповно встановив обставини справи і порушив норми процесуального права. Зокрема, апелянт посилається на те, що суд не залучив до участі у розгляді справи орган опіки і піклування, безпідставно відхилив клопотання її представника про витребування доказів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 і її представника ОСОБА_2 0.3. на підтримання апеляційної скарги, пояснення представника ОСОБА_6 - ОСОБА_3 і представників інших учасників процесу на заперечення скарги, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги колегія судців приходить до висновку про безпідставність апеляційної скарги та вважає, що рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Згідно ст. 1 ЖК України громадяни України мають право на житло; 5гке забезпечується розвитком і охороною державного і громадського житлового фонду, сприянням кооперативному та індивідуальному житловому будівництву, справедливим розподілом під громадським контролем жилої площі тощо.

За змістом ст. 4 цього ж Кодексу житловий фонд включає державний житловий фонд, громадський житловий фонд, фонд житлово-будівельних кооперативів, приватний житловий, фонд, житловий фонд соціального призначення.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 14.04.1993 року ОСОБА_6 є власником квартири АДРЕСА_2, яку вона одноосібно приватизувала, як наймач, у порядку Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ЖК України, жилі приміщення, що їх займають наймачі та члени їх сімей, бронюються при виїзді на роботу в райони Крайньої Півночі в прирівнянні до них місцевості - на весь час дії трудового договору, а у випадках, передбачених законодавством на весь час перебування в районах Крайньої Півночі і в прирівнянні до них місцевостях.

Відповідно до ч. З ст. 78 ЖК України, наймач вправі здати жиле приміщення в піднайом або поселити в нього тимчасових жильців на умовах і в порядку, передбачених статтями 91-99 цього Кодексу.

Із матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 із сімєю користується спірною квартирою з 21.08.1984 року, на підставі відповідного договору ( а.с. 214 т. 1), укладеного між колишнім квартиронаймачем ОСОБА_7 - батьком позивачки за первісним позовом та піднаймачем ОСОБА_8 - чоловіком відповідачки.

Відповідно до абзацу 2 п. 2 цього договору, ОСОБА_1 зобовязана звільнити спірну квартиру у зв»язку із вимогою про це ОСОБА_6

Доводи апелянта ОСОБА_1 про її право користування квартирою №16 по вул. Гагаріна, 22 у м. Жовква, не заслуговують на увагу, т.я. таке право припинено на підставі наведеного вище договору піднайму, а самостійної підстави для виникнення права користування квартирою ОСОБА_1 не набула.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Таким чином, суд вірно прийшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_6 про виселення ОСОБА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1, судом вірно встановлено, що ні ОСОБА_1, ні члени його сім»ї не перебувають на квартирному обліку осіб, які потребують покрашення житлових умов у Жовківській міській раді. Крім того, ОСОБА_1 в м. Жовкві було надано окрему квартиру, яку вона приватизувала і відчужила, а відтак вже використала своє право на житло відповідно до ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», що й стверджується матеріалами справи.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної екарги не спростовують правильність висновків суду, а тому рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

На підставі наведеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст.315, 317 ЦПК України, колегія судців,

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 14 квітня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: