РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 2-348/10

21 грудня 2010 року

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючої - судді Михайловської А.В.,

при секретарі Ковальовій З.С.,

сторони по справі:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Новоград-Волинський справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої власнику незаконним розпорядженням його особистою приватною власністю,

встановив:

ОСОБА_1 - позивач по справі, звернувся до суду та просив постановити рішення суду, яким стягнути з ОСОБА_2 - відповідача по справі, 11400 гри. майнової шкоди, завданої незаконним розпорядженням його особистою приватною власністю.

Позовні вимоги мотивує тим. що до шлюбу з відповідачкою мав особисті речі та майно, що перейшло до нього по заповіту від батьків, які завіз після одруження з останньою до будинку № 36 по вул. Дружби в с. Олександрівка Новоград-Волинського р-ну Житомирської області, який придбав, продавши в м. Конотопі власний будинок. Із-за постійних сварок шлюбне життя у них не склалося, у результат чого вони припинили шлюбні відносини, розірвали шлюб та стали проживати окремо. Вказує, що розпоряджатися своїм майном, набутим до шлюбу, не має змоги, оскільки воно відсутнє по місцю його проживання з відповідачкою у шлюбі так, як остання розпорядилася ним на власний розсуд, а тому він звернувся до суду з цим позовом.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, які просив задовольнити. Відповідач позов на визнала, просила відмовити у його задоволенні.

Вислухавши сторони, проглянувши відеозапис, наданий позивачем, дослідивши матеріали справи, допитавши свідка, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони з 11.07.2008 року по 06.07.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що стверджується копією свідоцтва про шлюб та копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.6,7) та проживали ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Олександрівка Новоград- Волинського р-ну Житомирської області.

Згідно ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею. ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Особистою приватною власністю дружини та чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя.

У судовому засіданні позивач пояснив, що після одруження з відповідачкою, привіз до місця їх проживання особисті речі на суму 3400 грн. та майно, яке йому перейшло по заповіту від батьків на суму 8000 грн.. Проте, після розірвання шлюбу, на неодноразові пропозиції повернути вище вказане майно відповідачка не реагує, не пускає його в будинок, чинить всякі перешкоди, чим протиправно позбавляє його права власності на майно, яке перебувало у нього ще до шлюбу.

Відповідачка у судовому засіданні пояснила, що дійсно позивач привіз до місця їх проживання деякі речі. Не заперечувала, що речі, згідно списку, що знаходиться у матеріалах справи, є особистими речами позивача, окрім ланцюжка золотого. Стверджує про те, що останні позивач забрав так, як неодноразово приїжджавав в с. Олександрівка по місцю їх проживання.

Із опису майна слідує, що до особистих речей та майна, належного йому до шлюбу з відповідачкою входять: ланцюжок золотий, машинка для стрижки волосся, зумова куртка зелена, зимова куртка чорна, зимова шапка-кепка, зимові ботинки, джемпер синій на молнії та штани коричневі, які він оцінює у сумі 3400 грн. та до майна, отриманого по заповіту: шкаф для одягу, диван, тахта, стіл кухонний для посуду, стіл кухонний, стіл розкладний, стіл з ящиками, кресло-кровать 4 шт., стол-тумба. подушки 6 шт., телевізор Elenberg, чайний сервіз, покривала 4 шт., простині 10 шт., одіяло 4 шт., холодильник та пральна машина, які він оцінює у сумі 8000 грн. (а.с.13).

Однак, доказів на підтвердження того, що вартість вище зазначеного майна складає 3400 грн. та 8000 грн. та того, що даним майном розпорядилася позивачка не надано та не встановлено судом.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивач не надав доказів на підтвердження того факту, що відповідачка завдала останньому майнової шкоди незаконним розпорядженням його особистою приватною власністю, а тому його вимоги про її відшкодування є необгрунтованими та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. З, 29, 57, 60, 88, 208, 212 - 215 ЦПК України, ст. 57 СК України, суд, -

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої власнику незаконним розпорядженням його особистою приватною власністю, за його необґрунтованістю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуюча: