Справа №22-ц-2944/10 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

і м е н е м У к р а ї н и

01 вересня 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого Маслова В.О.,

суддів Попруги С.В., Дубровної В.В.,

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Путивльського районного суду Сумської області від 15 червня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Волокитинської сільської ради Путивльського району Сумської області, треті особи: Путивльське бюро технічної інвентаризації та проектування, Сумська товарна універсальна біржа, про визнання права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и л а :

26 травня 2010 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Волокитинської сільської ради, в якому зазначав, що 29 січня 2009 року на Сумській товарній універсальній біржі придбав конюшню у ВСГК «Кочерезький». Вказував, що у грудні 2009 року було проведено державну реєстрацію припинення кооперативу, у звязку з чим він не може нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу.

Посилаючись на зазначені обставини, просив визнати за ним право власності на конюшню, що знаходиться у селі Кубареве по вул. Миру, буд. 18 у Путивльському районі Сумської області.

Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 15 червня 2010 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, розглянувши матеріалами справи, колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга підлягає задоволенню на підставі ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Як встановлено судом і вбачається з копії біржового контракту №2, яка є на а. с. 8,

29 січня 2009 року ОСОБА_2 придбав у ВСГК «Кочерезький» за 7906 грн. конюшню.

Згідно з абз. 2 п. 6 зазначеного Контракту право власності на зазначене майно виникає у покупця після повної сплати згідно з п. 2 даного біржового контракту та підписання акту приймання-передачі майна у власність.

Як визнав представник позивача в суді першої інстанції акту приймання-передачі майна сторонами підписано не було.

07 грудня 2009 року було проведено державну реєстрацію припинення

СГВК «Кочерезький» у звязку з визнанням його банкротом (а. с. 20-23).

24 січня 2010 року позивач звернувся до Путивльського БТІ з приводу реєстрації за ним права власності на конюшню, надавши при цьому біржовий контракт. Листом від

04 березня 2010 року №56 Путивльське БТІ повідомило, що відповідно до «Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно» від 17 травня

2004 року не може зареєструвати право власності за ОСОБА_2, оскільки біржовий контракт відсутній у переліку правовстановлювальних документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на обєкти нерухомого майна (а. с. 15).

30 квітня 2010 року ОСОБА_2 звертався до Путивльської державної нотаріальної контори з приводу оформлення договору купівлі-продажу нежитлових споруд по

вул. Миру, 18 у с. Кубареве Путивльського району, на яке отримав відмову у звязку з відсутністю однієї зі сторін договору (а. с. 17).

Рішенням Виконавчого комітету Волокитинської сільської ради Путивльського району Сумської області від 15 травня 2010 року №14 також було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва на право власності на нежилу будівлю (колишню конюшню) у звязку з тим, що біржовий контракт не входить до переліку правоустановчих документів на підставі яких виконком сільської ради визнає право власності на нерухоме майно (а. с. 16).

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що уклавши біржовий контракт, але не посвідчивши договір купівлі-продажу нотаріально і не зареєструвавши в БТІ цього договору і власності позивач не набув право власності на спірну нерухомість. У той же час колегія суддів знаходить, що даний спір судом першої інстанції вирішений без урахування правила, яке викладене у ч. 2 ст. 220 ЦПК України, згідно з яким, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна зі сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Вбачаючи підстави для скасування рішення місцевого суду і постановлення нового рішення про задоволення позову колегія суддів враховує наступне.

У справі є копія біржового контракту №2 від 29 січня 2009 року, укладеного на Сумській товарній універсальній біржі, з якого вбачається, що виробничий сільськогосподарський кооператив «Кочеризький» продав, а ОСОБА_2 купив конюшню, перерахувавши продавцю 7906 грн. Факт перерахування цих грошей кооперативу підтверджується квитанцією, копія якої є на а. с. 26. Ці обставини ніким не оспорюються.

З копії єдиного державного реєстру на а. с. 23 вбачається, що 07 грудня 2009 року відбулась державна реєстрація припинення кооперативу. Отже, остаточно втрачена можливість нотаріального посвідчення укладеного вище договору купівлі-продажу будівлі.

Колегія суддів приймає до уваги і пояснення позивача стосовно того, що згідно зі

ст. 15 Закону України від 10 грудня 1991 року №1957 «Про товарну біржу» (у редакції, яка діяла на час укладення на біржі договору купівлі-продажу) біржова угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі та не підлягає нотаріальному посвідченню. Це його дезорієнтувало у правовому полі, а про зміну в законодавстві щодо обовязкового нотаріального посвідчення біржового договору він не був ознайомлений, оскільки за фахом не правник, а інженер-механік.

Колегія суддів приймає також до уваги той факт, що Волокитинська сільська рада, на території якої знаходиться ця будівля, Путивльське БТІ, Сумська товарна універсальна біржа згодні на визнання за позивачем права власності на куплену ним будівлю.

Позивач також пояснив, що після купівлі цієї будівлі він розпочав упорядковувати її з метою обладнання під ферму по відгодівлі худоби (бо вона стара, довгий час не використовувалася і частково почала руйнуватись).

Враховуючи, що позивач купив цю будівлю у відповідності з ч. 10 ст. 30 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», що при укладенні договору купівлі-продажу між позивачем і особою, яка уповноважена власником на продаж будівлі була досягнута домовленість по всім суттєвим умовам угоди, що продавець кооператив припинив свою діяльність як юридична особа і знятий з державного реєстру, що умови договору виконані сторонами, що зараз немає можливості посвідчити цей договір у нотаріуса, що у позивача немає можливості повернути гроші, сплачені ним кооперативу, оскільки вони вже використані на погашення заборгованості кооперативу, що позивач володіє і користується цією спорудою після укладення договору купівлі-продажу, що даний договір не порушує публічний порядок та моральні засади суспільства, колегія суддів вважає можливим визнати укладеним договір купівлі-продажу дійсним та визнати за позивачем право власності на цю будівлю.

Підлягає задоволення заява позивача про повернення судового збору і витрат на ІТЗ, які сплачені ним на неправильні рахунки.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 88, 303, 307, ч. 1 ст. 309, ст. ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Путивльського районного суду Сумської області від 15 червня 2010 року в даній справі скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на нежитлову будівлю (колишня конюшня) у селі Кубареве по вул. Миру, буд. 18 у Путивльському районі Сумської області.

Повернути ОСОБА_2 207 грн. 42 коп. державного мита, сплаченого ним 12 липня 2010 року на р/р 0278, МФО 837013 та 120 грн. витрат на ІТЗ, сплачених ним 12 липня 2010 року на р/р 0278, МФО 837013.

Рішення апеляційного суду набрало законної сили, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -