Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області
Справа №2-16/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2010 року

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді П»ятковського В.І.

секретарів : Ваташко О .Я., Іванишин Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання разом з спадкодавцем на день його смерті однією сім»єю, зміну черговості та визнання права власності на спадкове майно, стягнення витрат на поховання та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, співвідповідачі ОСОБА_4 та Рунгурська сільська рада Коломийського району, третя особа без самостійних вимог : Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації, про скасування державної реєстрації будинковолодіння № 103 по вул. Шевченка в с. Рунгури Коломийського району за ОСОБА_1, визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

27 травня 2007 року ОСОБА_1 подала заяву про встановлення факту спільного проживання однією сімєю, визнання права власності на спадкове майно. 04 листопада 2008 року ОСОБА_2 подала зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1, за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача про визнання права власності на спадкове майно. 27 листопада 2008 року додаткову зустрічну позовну заяву про скасування державної про скасування державної реєстрації в Коломийському МБТІ права власності та визнання права власності. 05 грудня 2008 року ОСОБА_1 звернулася в суд з додатковою позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про встановлення факту спільного проживання однією сім»єю, визнання права власності на спадкове майно та про усунення від спадкування. 16 грудня 2009 року подано додаткову позовну заяву про зміну позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім»єю, зміну черговості та визнання права власності на спадкове майно. 31 травня 2010 року подано додаткову позовну заяву про зміну позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім»єю, зміну черговості, визнання права власності на спадкове майно ta стягнення витрат на поховання. 10 травня 2010 року ОСОБА_2 подала заяву про зміну підстав позову.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що з ОСОБА_5 познайомилась ще в 1983 році, так як разом працювали в Слобідському лісництві Коломийського держлісгоспу, вони зустрічались, але шлюб не реєстрували, так як обоє перебували у шлюбі. 30 квітня 1986 р. у них народилась донька, ОСОБА_6, але в свідоцтві про її народження батьком записаний чоловік ОСОБА_1, ОСОБА_7, з яким вона перебувала у шлюбі. Однак незважаючи на це, ОСОБА_5 визнавав ОСОБА_6 своєю донькою, робив їй подарунки, вітав з святами, цікавився її життям, допомагав матеріально. З ОСОБА_5 проживала однією сімєю з січня 2002 року в належному останньому на праві власності будинковолодінні № 103 по вул. Шевченка в с. Рунгури Коломийського району, вела з ним спільне господарство, обоє підтримували сімейно-шлюбні стосунки як подружжя, мали спільний бюджет. В останні роки ОСОБА_5 тяжко хворів та потребував постійної сторонньої допомоги. Він не міг ходити, не міг самостійно себе обслуговувати, самостійно відправляти фізіологічні потреби, тому вона опікувалася ним,

надавала матеріальну допомогу та моральну підтримку, а після його смерті здійснила поховання.

Просить суд ухвалити рішення, яким: встановити факт її проживання однією сімєю з ОСОБА_5, як чоловіка та жінки без шлюбу, з січня 2002 року по день смерті, 31 березня 2007 року; змінити черговість одержання права на спадкування, надавши їй право на спадкування разом зі спадкоємцем другої черги - сестрою померлого ОСОБА_2. Також враховуючи те, що спільне сумісне користування вказаним житловим будинком між нею і відповідачкою неможливе, а житлом остання забезпечена, припинити право власності ОСОБА_2 на належну їй частку і стягнути з неї, позивачки вартість 1/2 житлового будинку. 1/2 цієї частки вона уже внесла на рахунок Івано-Франківського обласного територіального управління ДСА, іншу 1/2 частину, яка складає 8875 грн. просить суд зарахувати за рахунок понесених нею витрат на лікування та поховання спадкодавця.

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали заявлений позов та просили його задовольнити. Зазначили, що позивач проживала з ОСОБА_5 в будинковолодінні № 103 по вул. Шевченка в с. Рунгури, готувала, прала, купувала продукти на двох, оскільки ОСОБА_5 останні роки не міг ходити. Позивач відвідувала ОСОБА_5 у лікарні, купувала ліки, турбувалась та опікувалась ним, оскільки вони проживали разом як сімя, у них народилась спільна дитина і вони вважали себе подружжям. Сестра, ОСОБА_2 відсторонилась від брата, його здоров»ям не цікавилась, ніякої допомоги йому не надавала. Таким же чином вела себе і друга сестра ОСОБА_4, яка взагалі вела замкнутий спосіб життя ні з ким не спілкуючись.

В задоволенні зустрічного позову просить відмовити.

Відповідач та її представник проти задоволення позову заперечили. ОСОБА_2 пояснила суду, що ОСОБА_1 разом з ОСОБА_5 не проживала, приходила до нього періодично, спільного господарства вони не вели. ОСОБА_5 ні з ким однією сімєю не проживав та сторонньої допомоги не потребував, міг самостійно себе обслуговувати.

Також не погоджується з тим, що ОСОБА_1 понесла зазначені нею витрати по лікуванню і похоронах ОСОБА_5, оскільки достатніх доказів цього вона не подала. Однозначно не згідна з тим, щоб ця сума була зарахоана їй як відшкодування частки за 1/2 в спільному сумісному майні.

В своїх зустрічних позовних вимогах ОСОБА_2 посилається на те, що крім неї право на спадкове майно брата також мала її сестра ОСОБА_4, яка 15 червня 2009 року померла і за своє життя не встигла подати заяву про отримання спадщини, хоча такі наміри мала. Тому вона як її спадкоємиця просить визнати за нею право власності на спадкове майно брата після його смерті та смерті сестри. Також при цьому скасувати державну реєстрацію в Коломийському МЕТІ права власності на зазначене будинковолодіння зареєстроване за ОСОБА_1.

Заслухавши пояснення сторін та показання свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення первісного позову та відмови у зустрічному, виходячи із наступного.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що ОСОБА_5 був зареєстрований та постійно мешкав у будинку № 103 по вул. Шевченка в с. Рунгури Коломийського району, яке йому належало, однак свідоцтва про право власності у нього не було. Наведене підтверджується технічним паспортом та довідкою Рунгурської сільської ради від 22 травня 2007 р. № 934, в якій зазначено, що згідно погосподарської книги № 5 та особового рахунку № 395 за ОСОБА_5 числиться житловий будинок по вул. Шевченка 103, не зареєстрований у Коломийському МЕТІ.

13 грудня 2001 р. померла дружина ОСОБА_5, ОСОБА_8, що підтверджується довідкою Рунгурської сільської ради від 22 травня 2007 р. № 932, а з січня 2002 року він став проживати в фактичних шлюбних відносинах однією сім»єю у даному будинку із ОСОБА_1 та їх спільною донькою ОСОБА_6, батьком якої хоч і був записаний інший чоловік, проте насправді ним являвся ОСОБА_5.

31березня 2007 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-НМ № 068351.

На підтвердження факту проживання ОСОБА_1 однією сімєю із ОСОБА_5, як чоловіка та жінки, без шлюбу, вказують показання допитаних свідків та письмові докази.

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України.

Згідно ч. 2 ст. 1259 ЦК України за рішенням суду фізична особа, яка є спадкоємцем може одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалась, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік чи тяжку хворобу був у безпорадному стані.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями другої черги за законом являються брати і сестри спадкодавця.

Згідно зі ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що право на спадкування у позивача може виникнути в разі доведення ним підстав для зміни черговості та доведення ним права на спадкування за законом у четверту чергу.

Оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позивач надав їх суду на підтвердження своїх вимог.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 зазначили, що знають ОСОБА_1 і знали покійного ОСОБА_5, оскільки проживають по сусідству, часто бували у них. Після смерті його дружини, ОСОБА_8, ОСОБА_1 у січні 2002 р. переїхала до ОСОБА_5 проживати в ІНФОРМАЦІЯ_1, де більше 5 років разом проживали. Вони проживали як чоловік і дружина, однією сімєю. Позивачка готувала, прала, прибирала для нього і для себе. ОСОБА_5 останні роки хворів, майже не міг ходити. Коли він лежав у лікарні ОСОБА_1 постійно провідувала його, купувала ліки, доглядала. ОСОБА_2 братом не цікавилась, а коли приходила до нього, то з її ініціативи між ними постійно виникали конфлікти, про що покійний неодноразово говорив свідкам. Зазначені свідки також підтвердили, що їм відомо про те, що у них є спільна дочка, ОСОБА_6. ОСОБА_5 визнавав ОСОБА_6 своєю дочкою, робив їй подарунки, вітав з святами, цікавився її життям, допомагав матеріально. Коли дочка одружувалась ОСОБА_5 брав участь у витратах та інших заходах для проведення обряду весілля.

Наведені обставини також підтверджуються довідкою Рунгурської сільської ради від 22 травня 2007 р. № 933.

За таких обставин, оцінивши наданні докази, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 тривалий час,, більше пяти років, спільно проживала однією сімєю з ОСОБА_5, була повязана з ним спільним побутом, мала взаємні права та обовязки. Тому суд вважає доведеною та такою, що підлягає задоволенню, вимогу позивача, ОСОБА_1 про встановлення факту її спільного проживання з ОСОБА_5.

Також у судовому засіданні встановлено наявність підстав для зміни черговості одержання права на спадкування та надання ОСОБА_1 права на спадкування разом із спадкоємцем другої черги, ОСОБА_3, після смерті ОСОБА_5.

Той факт, що ОСОБА_5 дійсно хворів, потребував догляду та допомоги і періодично знаходився на стаціонарному та амбулаторному лікуванні підтверджується довідкою Печеніжинської міської поліклініки від 10 грудня 2009 р. № 7/09 в якій зазначено, що він перебував на диспансерному обліку з діагнозом: ішемічна хвороба серця, стенокардія напруги. Атеросклеротичного кардіосклерозу.

Крім того з 1989 р. як хворий перебував на диспансерному обліку з діагнозом: гіпертонічна хвороба серця II ст. з переважним пораженням судин серця та мозку. Переніс декілька інфарктів міокарду, щороку оглядався дільничним терапевтом, неодноразово лікувався в кардіологічному відділенні Коломийської ЦРЛ та в стаціонарі Печеніжинської міської лікарні.

Це ж підтверджується довідкою Коломийської центральної районної лікарні від 08 грудня 2009 р. № 2079/01-05/06 та довідкою лікаря, Тацюка згідно яких ОСОБА_5 тяжко хворів, лікувався стаціонарно, амбулаторно та потребував стороннього догляду.

Згідно наказу МОЗ від 07 квітня 2004 р. № 183 «Про затвердження Інструкції про встановлення груп інвалідності» передбачено, що здатність до самообслуговування це можливість ефективно виконувати повсякденну побутову діяльність і задовольняти потреби без допомоги інших осіб.

З показань свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_4 та ОСОБА_12 та вищевказаних письмових вбачається, що ОСОБА_5 не був здатним до самообслуговування і потребував стороннього догляду.

Твердження ОСОБА_2, що доказом про потребу особи у сторонньому догляді є висновок МСЕК а оскільки він відсутній, то слід відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову, судом відхиляються. В постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» не зазначено, що доказом потреби стороннього догляду - є лише висновок МСЕК. В даній справі будь-які інші докази можуть підтверджувати дану обставину.

На спростування доводів позивачки, відповідачка теж посилається на показання свідків.

Допитана судом свідок, ОСОБА_13 зазначила, що їй відомо про обставини даної справи зі слів ОСОБА_2, тому суд їх до уваги не бере.

Свідки, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 не змогли підтвердити з якого часу ОСОБА_1 перейшла проживати до ОСОБА_2, проте зазначили, що вони жили разом, вели спільне господарство, у ОСОБА_5 був хворобливий стан ОСОБА_5, проте він не був лежачим.

З підстав наявності письмових доказів про стан здоров»я ОСОБА_5 в останні роки його життя суд критично оцінює показання свідків допитаних з ініціативи ОСОБА_2.

В звязку з наведеним суд приходить до висновку, що надані відповідачем докази та показання свідків доводів позивача не спростовують.

Із висновку будівельно-технічної експертизи від 30 березня 2010 року вбачається, що загальна вартість спадкового будинковолодіння складає 48220 грн. і що розподілу в натурі між двома співвласниками воно не підлягає.

Цивільним законодавством України передбачено, що суд може припинити право на частку у спільному майні за вимогою одного із співвласників, якщо частка другого є незначною і не може бути виділена в натурі. І хоч у даному випадку частки обох співвласників є значними, все ж виходячи із технічної неможливості поділу будинку та стосунків, які склалися між сторонами, суд не вважає для них можливим спільне володіння і користування будинком.

Виходячи із цього спадкове будинковолодіння слід виділити одній із сторін. При вирішенні питання про передачу його у цілому ОСОБА_1 чи ОСОБА_2 суд бере до уваги, що перша проживає у ньому з січня 2002 року, а друга тривалий час проживає у м. Коломиї і забезпечена житлом. Також суд враховує, що ОСОБА_1 внесла на рахунок теруправління ДСА в області 12235 грн., що складає 1/2 від необхідної суми для припинення права ОСОБА_2 у спільній сумісній власності. Із вказаних вище міркувань суд вважає, що таке припинення не завдасть ОСОБА_2 істотну шкоду.

Ст. 1232 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов»язані відшкодувати витрати, які були зроблені одним із них на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Проте на думку суду ОСОБА_1 не навела суду переконливі докази про суми понесених витрат, а тому в задоволенні її просьби про зарахування частини коштів, які вона витратила на лікування та похорони ОСОБА_5, в рахунок компенсації ОСОБА_2 за частку в спадковому майні, слід відмовити. Виходячи з цього решту суми, вартості частки ОСОБА_2 у спадковому майні брата, слід стягнути із ОСОБА_1 в примусовому порядку.

Вимога відповідачки про застосування строку позовної давності судом залишена без задоволення з тих підстав, що відповідно до вимог ст. 261 ЦК України перебіг строку позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. ОСОБА_1 дізналась про порушення свого права 01 серпня 2008 року, тобто з моменту коли ОСОБА_3 звернулась до Коломийського міськрайонного суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

На підставі наведеного та ст. ст. 328, 365, 392, 1222, 1232, 1259, 1264, керуючись ст.ст. 213, 215, 223, 256-259, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

В позові ОСОБА_2 - відмовити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали однією сімєю та вели спільно домашнє господарство з січня 2002 року по 31 березня 2007 року і що ОСОБА_1 являється спадкоємицею четвертої черги після смерті ОСОБА_5.

Змінити черговість одержання права на спадкування. Надати ОСОБА_1 право на спадкування разом із спадкоємцем другої черги, ОСОБА_3, після смерті ОСОБА_5, який помер 31 березня 2007 року.

Припинити право ОСОБА_3 на У частину будинковолодіння № 103 по зул. Шевченка в с. Рунгури Коломийського району.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинковолодіння N° 103 по вул. Шевченка в с. Рунгури Коломийського району.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 11875 грн. різниці і господарські будівлі вартості частки в будинковолодінні.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1500 грн. вартості судової будівельно-технічної експертизи.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

У випадку не подання апеляційної скарги рішення суду набирає набирає чинності 08 січня 2010 року.

СУДДЯ: