Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 2-1213/2010р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2010 року Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого - судді Кузьменка В.В.,

при секретарі Хаюк М.М.,

за участю представника позивачів ОСОБА_1,

помічника прокурора Чорної Л.B.,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до держави в особі прокуратури Миколаївської області, ОСОБА_5 управління Державного казначейства у Миколаївській області про стягнення моральної шкоди,-

встановив:

11.08.2010 року ОСОБА_3 звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовною заявою до Держави в особі прокуратури Миколаївської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 29.03.2000 року був незаконно затриманий працівниками міліції Очаківського МРВ УМВС України і за постановою старшого слідчого Очаківської міжрайонної прокуратури був поміщений в ізолятор тимчасового тримання. Утримуючи в нелюдських умовах, застосовували фізичне насилля, тим самим добивалися зізнань у вбивстві ОСОБА_6В, якого він не скоював. Під впливом психологічного та фізичного насильства зізнався у вбивстві та підписував усі документи, що йому давали. Протягом трьох місяців незаконно утримувався під' вартою, а в подальшому до 20.12.2000 року перебував на підписці про невиїзд.

Лише через тривалий час, особа, яка скоїла вбивство, була засуджена, вирок набрав чинності 16.07.2009 року.

У зв'язку з незаконними діями працівників прокуратури та УМВС він втратив роботу, внаслідок чого суттєво погіршився матеріальний стан сім'ї, були принижені його честь, гідність, репутація в очах односельчан, пережив моральні страждання, були порушені нормальні життєві зв'язки, через перенесений стрес загострилися хронічні хвороби та стало різко погіршуватися здоров'я.

Посилаючись на викладене просив стягнути з держави в особі прокуратури Миколаївської області моральну шкоду в сумі 700 000 гри, заподіяну під час проведення відносно нього слідчих дій.

21.09.2010 року ОСОБА_7 звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із позовною заявою до Держави в особі прокуратури Миколаївської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства.

Свої Свої вимоги обгрунтовував тим, що 29.03.2000 року був незаконно затриманий Працівниками міліції Очаківського МРВ УМВС України і за постановою старшого слідчого Очаківської міжрайонної прокуратури був поміщений в ізолятор тимчасового тримання. Утримуючи в нелюдських умовах, застосовували фізичне насилля, тим самим добивалися зізнань у вбивстві ОСОБА_6В, якого він не скоював. Потім запропонували дати свідчення, що він нібито був свідком того, що вбивство скоїв його вітчим ОСОБА_3П, Під впливом психологічного та фізичного насильства підписував усі документи, що йому давали. 02.04.2000 року його звільнили з ITT застосувавши підписку про невиїзд.

У звязку з незаконними діями працівників прокуратури та УМВС він, являючись студентом денного відділення 3 курсу Миколаївського, сільськогосподарського інституту втратив стипендію, були принижені його честь, гідність, репутація в очах односельчан, пережив моральні страждання, були порушені нормальні життєві зв'язки.

Посилаючись на викладене просив стягнути з держави в особі прокуратури Миколаївської області моральну шкоду в сумі 200 000 гри, заподіяну під час проведення відносно нього слідчих дій.

Судом позовні заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_7 об'єднані в одне провадження.

Представник позивачів ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив про задоволення позову.

Помічник прокурора позови ОСОБА_3 та ОСОБА_7 визнала частково, не погоджуючись з сумами моральної шкоди.

Ухвалою суду від 02.11.2010 року в порядку ст. 33 ЦПК України в якості співвідповідача залучено Головне управління Державного казначейства у Миколаївській області.

Представник відповідача ОСОБА_5 управління Державного казначейства у Миколаївській області позов не визнала. Заперечуючи проти позовних вимог зазначила, що позивачами не надано доказів, які б підтверджували ступінь та глибину моральних страждань. Крім того, головне управління, виконуючи свої повноваження , не здійснювало протиправних дій відносно позивачів, його прав та охоронюваних законом інтересів. Просила у позові відмовити у повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного.

Відповідно до п.1 ст. 1 Закону України від 01.12.1994 року № 266/94 ВР Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (далі Закон), шкода завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню, причому завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Право на відшкодування шкоди в розмірах і порядку, передбачених п.2 ст. 2 вказаного Закону, виникає у випадку закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину.

29.03.2000 року старшим слідчим Очаківської міжрайонної прокуратури ОСОБА_8 порушено кримінальну справу за фактом смерті ОСОБА_6 за ознаками злочину, передбаченого ст. 94 КК України (1961р.), Постановою від 02.04.2000 року у відношенні ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту, а 03.04.2000 року його притягнуто у якості обвинуваченого.

Постановою від 23,06.2000 року міру запобіжного заходу ОСОБА_3 тримання під вартою змінено на підписку про невиїзд.

20.12.2000 року старшим слідчим Очаківської міжрайонної прокуратури ОСОБА_9 винесено постанову про закриття кримінальної справи у відношенні ОСОБА_3 у зв'язку відсутністю фактів, що підтверджували його причетність до скоєного вбивства.

Згідно постанови від 02.04.2000 року ОСОБА_7 був звільнений з ізолятору тимчасового: тримання Очаківського МРВ УМВС . Запобіжний захід йому було обрано у вигляді підписки про невиїзд.

Відповідно до ч.1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду.

Частиною 3 ст. 13 Закону встановлено, що відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом, провадиться ВИХОДЯЧИ з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Відшкодування моральної шкоди в цих випадках згідно ст, 4 Закону, та п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, провадиться за рахунок коштів державного бюджету, а згідно п.9 цієї Постанови суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що дії органів прокуратури щодо порушення кримінальної Справи відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_7, обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а в подальшому підписки про невиїзд щодо ОСОБА_3, обрання запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд у відношенні ОСОБА_7 є незаконними. Зазначеними діями позивачам спричинено моральну шкоду. Тому спричинену шкоду має відшкодувати держава в особі Державного казначейства України.

Враховуючи мінімальний заробітної плати, встановлений ст. 2 Закону України Про

встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати від 20.10.2009 року № 1646- VI, розмір якої з 01.11.2010 року становить 907 грн. на місяць, враховуючи характер шкоди, обсяг заподіяних страждань, їх тривалості, а також засад розумності, виваженості та справедливості розмір моральної шкоди повинен становити ОСОБА_3 150 000 грн., ОСОБА_7 -10 000 грн.

Таким чином позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_7 підлягають частковому задоволенню.

Згідно ст. 29 Закону України Про Державний бюджет України на 2010 рік відшкодування шкоди, заподіяної незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду провадиться за рахунок коштів державного бюджету шляхом списання Державним казначейством України встановленої до відшкодування суми на користь фізичної особи з рахунку державного бюджету.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,60,212-215 ЦПК України,-

Вирішив:

Позов ОСОБА_3, ОСОБА_10 до держави в особі прокуратури Миколаївської області, ОСОБА_5 управління Державного казначейства у Миколаївській області про стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Зобов'язати Державне казначейство України списати з рахунку державного бюджету на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди 150000 (сто п'ятдесят тисяч) гривень, на користь ОСОБА_10 - 10000 (десять тисяч) гривень, заподіяної незаконними діями органів слідства.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області шляхом внесення апеляції через Очаківський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні під час проголошення - протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий

ш Про