Справа № 2-626/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2010 Заставнівський районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді: Стрільця Я.С.

при секретарі: Задорожняк О.М.

розглянувши у судовому засіданні в м. Заставна справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та стягнення матеріальної і моральної шкоди, -

встановив:

В серпні 2010 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та стягнення матеріальної і моральної шкоди.

Посилається на те, що йому на праві власності в с.Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області належить земельна ділянка цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1132 га, що складається з двох ділянок: ділянка №1 площею 0,019 га та ділянка №2 площею 0,0942 га. В 2009 році відповідач без його згоди самовільно зорала земельну ділянку №2. Він став заперечувати їй проти цього та не дозволив проводити сільськогосподарські роботи на ній. Остання погодилася з ним, однак на початку квітня 2010 року ОСОБА_2 самовільно без його згоди засіяла земельну ділянку №2 картоплею, горохом та кабачками. Своєї згоди на користування вказаною земельною ділянкою відповідачу він не надавав, тому він вважає, що ОСОБА_2 самовільно захопила земельну ділянку під №2 власником якої він є.

Зазначив, що в результаті дій відповідача він не посіяв на спірній земельній ділянці картоплю та не зібрав урожай, внаслідок чого йому заподіяно збитки в сумі 2000 гривень, які складаються із вартості недоодержаного врожаю картоплі, обчисленої за ринковими цінами виходячи із середньої врожайності картоплі у господарствах Заставнівського району. Добровільно відшкодувати завдані збитки відповідач відмовилася. Саме тому, він просить зобовязати ОСОБА_2 повернути самовільно зайняту земельну ділянку №2 площею 0,0942 га та стягнути на його користь з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 2000 гривень та моральну шкоду в розмірі 5000 гривень.

В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю і підтвердив викладені в позовній заяві обставини.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, та вказала, що спірну земельну ділянку вона обробляє протягом останніх 6-7 років, однак 21 серпня 2009 року їхня мати подарувала позивачу ОСОБА_1 земельну ділянку разом з будинком. Разом з тим, жодних претензій до неї щодо користування земельною ділянкою він не висував, хоча і домовленості про її обробіток між ними не було. Що ж до понесеної позивачем шкоди, то вказала, що матеріальну шкоду не визнає, бо ОСОБА_1 має іншу земельну ділянку, яку також не обробляє і не має на меті вирощувати на ній сільськогосподарську продукцію. Вважає, що моральної шкоди внаслідок її дій він також не поніс. Просила відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с. 7) та договору дарування земельних ділянок від 21 серпня 2009 року (а.с. 8) власником земельних ділянок загальною площею 0,1132 га в с.Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області є ОСОБА_1. Цільове призначення земельних ділянок: земельної ділянки №1 площею 0,0190 га та земельної ділянки №2 площею 0,0942 га для ведення особистого селянського господарства. Земельна ділянка №2 оброблялася відповідачем ОСОБА_2 протягом останніх 6-7 років на підставі погодження із попереднім власником, а саме матірю сторін ОСОБА_3

У відповідності до ч.1 ст.212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Виходячи із положень вказаної норми закону, самовільним зайняттям землі є заволодіння земельною ділянкою, що не спирається на законі і відбувається з порушенням визначеного порядку надання земельних ділянок, здійснюване без відведення землі в натурі й одержання документа, що засвідчує право на землю.

Факт відсутності згоди ОСОБА_1 на користування спірною земельною ділянкою №2 ОСОБА_2 протягом 2010 року в судовому засідання сторонами не заперечувався, хоча він став її власником ще 21 серпня 2009 року. Таким чином, суд вважає, що самовільне захоплення формально відбулося за мовчазної згоди позивача, внаслідок зміни власника земельної ділянки, який не висував претензій відповідачу, щодо продовження обробітку останньою спірної земельної ділянки.

Згідно ч.1 ст.78 ЗК України, право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Саме тому, відповідача необхідно зобовязати повернути самовільно зайняту земельну ділянку №2 її законному власнику ОСОБА_1

Позивач також просить стягнути з відповідача матеріальну та моральну шкоду, якої він зазнав внаслідок самовільного зайняття належної йому земельної ділянки.

Згідно ст. 1166 ч.1 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, яка складається з земельної ділянки №1 та спірної земельної ділянки №2. Крім того він є власником присадибної ділянки біля будинку в якому він проживає і власником якого є. Як вказав позивач, на присадибній земельній ділянці він вирощує сільськогосподарську продукцію для власного споживання, земельну ділянку №1 він використовує для сіножаті. Жодної продукції сільськогосподарського характеру для продажу він не вирощує та не мав наміру вирощувати. Потреби в додатковому обробітку землі не має.

З показів свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вбачається, що позивач не забороняв ОСОБА_2 обробляти спірну земельну ділянку, хоча і домовленості між ними про її обробіток не було. Позивач посилається на недоотриманий урожай картоплі вартістю 2000 гривень, однак в матеріалах справи відсутні докази з цього приводу.

Таким чином, суд вважає, що позивачу ОСОБА_1 діями відповідача ОСОБА_2 матеріальної шкоди завдано не було. Цей факт в судовому засіданні доведений не був. Він не ставив перед нею вимогу про заборону обробітку та використання земельної ділянки №2.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів. Частина 2 ст. 23 ЦК України передбачає, що моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. В матеріалах справи відсутні докази характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач та моральної шкоди понесеної ним в розмірі 5000 гривень, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 23, 1166 ЦК України, ст. 212 ЗК України, ст.ст. 10,11, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 повернути самовільно зайняту земельну ділянку №2 площею 0,0942 га, за адресою с.Веренчанка, Заставнівський район Чернівецької області, ОСОБА_1.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: