РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 2-2215/10

пр. № -

24 вересня 2010 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді: Т.О. Величко

при секретарі: В.О. Оберемко

ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

Позивач у справі ОСОБА_2 звернувся із вказаним позовом до відповідача ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що його за строковим трудовим договором було прийнято на посаду продавця непродовольчих товарів з 09 лютого 2010 року. Позивач зазначав, що 29 березня 2010 року його було звільнено з займаної посади за власним бажанням. Вважаючи свої звільнення незаконним, оскільки написав заяву про звільнення під тиском керівника сектору ОСОБА_3 О, просить поновити його на займаній посаді, стягнути середній заробіток та відшкодувати моральну шкоду.

В судовому засіданні позивач у справі підтримав заявлені позовні вимоги посилаючись на письмові докази долучені до матеріалів справи та пояснював, що він дійсно був прийнятий до ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет», на підставі строкового трудового договору з 09 лютого 2010 року та був звільнений з займаної посади за власним бажанням у порядку ст.38 КЗпП України.

Позивач зазначав, що під час роботи у нього виникла конфліктна ситуація із керівником сектору «Будівельні матеріали і побутова техніка» О.ОСОБА_3, яка постійно спілкується на підвищених тонах, після таких розмов позивач не може прийти в себе та працювати. Зазначав, що вказаний керівник сектору постійно нагадує. що його було прийнято із випробувальним терміном, і що такий термін може бути скорочений. Позивач зазначав,що цінить дбайливе відношення О. ОСОБА_3 до виконання своїх обов»язків, але манера її спілкування змушує людей на необдумані кроки, а тому він поспішив і написав заяву на звільнення.

Позивач у судовому засіданні пояснив, що після суперечок з керівником сектору «Будівельні матеріали і побутова техніка» О.ОСОБА_3, та під її тиском ним було написано заяву про звільнення за власним бажанням 29.03.2010 року, яка була погоджена вищім керівництвом, та про що у цей же день було видано наказ про звільнення. Позивач зазначав, що в цей же день ним було подано доповідну записку на ім»я директора ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет», де він повідомив про конфліктні відносини із керівником сектору «Будівельні матеріали і побутова техніка» О.ОСОБА_3, та просив вказане врахувати при прийнятті рішення щодо його постійного зарахування його на посаді.

В судовому засідання представник відповідача проти позову заперечувала, подала до суду письмові заперечення проти позову ( а.с.15-16), а також повідомляла, що позивача у справі ОСОБА_2 було звільнено з займаної посади за його поданою заявою про звільнення за власним бажанням, з того числа з якого просив позивач, у межах дії строкового трудового договору. Зазначала, що у відповідача не було виробничої необхідності встановлювати позивачу двотижневий строк відпрацювання з часу повідомлення про намір бути звільненим. Представник відповідача повідомляла, що позивач у справі в цей же день отримав трудову книжку. Представник відповідача просила суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у зв»язку із їх необґрунтованістю.

Правовідносини, які склалися між сторонами регулюються нормами Кодексу законів про працю України.

На підставі пояснень сторін у справі та пояснень свідків судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що позивача у справі за строковим трудовим договором ( а.с.2-4) було прийнято на посаду продавця непродовольчих товарів з 09 лютого 2010 року, згідно наказу від 09.02.2010 р №86-ОС ( а.с.6).

Судом встановлено, що позивача у справі було 29 березня 2010 року звільнено з займаної посади за власним бажанням, згідно поданої ним заяви (а.с.18), згідно наказу №151-ОС від 29.03.2010 року ( а.с.19).

Судом встановлено, що позивач у справі 29.03.2010 року звертався із доповідною запискою до директора ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет», де повідомляв про конфліктні ситуації, які у нього виникали з керівником сектору «Будівельні матеріали і побутова техніка» О.ОСОБА_3, та просив врахувати зазначене при прийнятті рішення щодо зарахування його на постійну посаду.

В судовому засіданні були допитані свідки. Свідок ОСОБА_3 повідомила суду, що не впливала своїми діями на волевиявлення позивача ОСОБА_2 щодо його звільнення, зазначала, що останній отримав бланк заяви про звільнення, заповнив її, підписав у безпосереднього керівника і відніс у відділ кадрів.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 повідомив суд, що також був звільнений з ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет», що йому та іншим працівникам не подобалися манери спілкування із підлеглими гр.ОСОБА_3, але свідком спорів та непорозумінь між позивачем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 він не був, свідком примусу щодо написання заяви про звільнення за власним бажанням позивачем він також не був.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи позивачем у справі доказами у справі не підтверджено ті обставини, на які посилався позивач, як на обґрунтування своїх позовних вимог, доказів щодо написання заяви під тиском керівника сектору «Будівельні матеріали і побутова техніка» О.Кушмірук суду подано не було, а також не повідомлено про підстави звільнення від доказування у порядку ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до ст. 39 КЗпП України строковий трудовий договір підлягає розірванню достроково на вимогу працівника в разі його хвороби або інвалідності, які перешкоджають виконанню роботи за договором, порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного або трудового договору та у випадках, передбачених частиною першою ст.38 КЗпП України.

Згідно ст. 38 КЗпП України працівник має право укласти трудовий договір укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу, у тому числі вихід на пенсію, власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Як вбачається із матеріалів справи та наданих пояснень позивач у справі дійсно особисто написав заяву про звільнення, підписав її у безпосереднього керівника та відніс до відділу кадрів для виконання. Позивач у справі повідомив суд, що зазначене він зробив в пориві емоцій та необдумано після непорозумінь із керівником сектору «Будівельні матеріали і побутова техніка» О.ОСОБА_3, але сподівався, що його в цей день не звільнять і у нього буде час відкликати свою заяву.

Позивач у судовому засіданні повідомив, що ним через чотири дні після звільнення та отримання трудової книжки було направлено на адресу відповідача заяву про відкликання заяви про звільнення, але відповідач її не отримав, вказану заяву з відміткою про відправлення позивачем суду у якості доказів подано не було.

Відповідно до ч.ч.1,2ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті чи міськрайонного суду у тримісячний строк з дня коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ст. 235КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Як вбачається із матеріалів справи та наданих доказів в обґрунтування позовних вимог позивач у справі ОСОБА_2 власноручно написав та подав заяву про звільнення з займаної посади за власним бажанням 29.03.2010 року, вказану заяву до видання наказу про звільнення не відкликав, звільнення відбулося за його ініціативою, доказів примусу на нього у написанні заяви до суду подано не було, а тому позов не доведений і задоволенню не підлягає.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 38, 39, 235КЗпП України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 61, 88, 208-209, 212-215,218, 294 ЦПК України ст. ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі відсутності осіб, які брали участь у справі протягом десяти днів з часу отримання копії рішення суду.

Суддя: Т.О. Величко