Справа № 2-4129/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2010 р. року Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді Сувертак І.В.

при секретарі Мамренко Г.Г.

розглянув в відкритому судовому засіданні в місті Одесі

справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/6 частину квартири в порядку спадкування, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/6 частину квартири в порядку спадкування.

Установив:

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 , в яких він просить визнати за ним право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1. Свої вимоги позивач ОСОБА_1 мотивує тим, що квартира АДРЕСА_1 згідно довідки кооперативу «Ленінський - ЗО» №5 від 16 січня 2004 року належала його матері ОСОБА_3 і вітчимові ОСОБА_4.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла мати позивача. Після її смерті відкрилася спадщина в тому числі і на спірну квартиру , особисті речі, інше майно.

Після смерті матері він поховав її і прийняв спадщину, тому що на момент смерті матері проживав і користувався спірною квартирою, робив у ній ремонт, оплачував комунальні послуги. У квартирі по дійсний час знаходяться його особисті речі, одяг, посуд, книги , меблі й інше майно.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року вмер вітчим позивача - ОСОБА_5

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 13 липня 2006 року за мною визнано право власності на 1/6 частини квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування.

За відповідачкою ОСОБА_2, яка є рідною сестрою позивача по матері, визнано право власності на 2/3 частини вищевказаної квартири.

Інших спадкоємців немає. Однак 1/6 і 2/3 частини виходить 5/6 частини квартири. Він вважає, що суд допустив технічну помилку визнавши за мною право власності на 1/6, а не на 1/3 частини спірної квартири, тому він звернувся з дійсним позовом у суд.

Відповідач ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1, в якій просить суд визнати за нею право власності на 1/6 частину спірної квартири, в своїх вимогах ОСОБА_2 посилається на те, що квартира АДРЕСА_3, спір про 1/6 частину якої є предметом розгляду даного розгляду , належала її покійним батькам: батьку - ОСОБА_4, померлому у 2002 році та матері - ОСОБА_3, померлій у 1994 році у рівних частках на праві спільної сумісної власності згідно ст. 28 КпШС України.

Після смерті матері, ОСОБА_3 у 1994 році відкрилась спадщина на 1/2 частину вищевказаної квартири.

Шляхом вступу до фактичного володіння майном в порядку ст. 549 ЦК України 1963 року спадщину прийняло троє осіб (спадкоємців першої черги спадкування за законом згідно ст. 529 ЦК України 1963 року): чоловік спадкодавця та одночасно ОСОБА_2 рідний батько - ОСОБА_4, рідний син спадкодавця, відповідач, - ОСОБА_1 та відповідачка - рідна донька спадкодавця, ОСОБА_2, у рівних частках - по 1/6 частини квартири кожен.

Після цього частка покійного батька, частка ОСОБА_2 та частка ОСОБА_1 склали 2/3, 1/6 та 1/6 частина квартири відповідно.

Після смерті батька відповідачка звернулась до відповідної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину в чому їй було відмовлено в зв'язку з тим, що покійні батьки за життя не оформили правовстановлюючі документи на квартиру. Після чого відповідачка звернулась до суду з заявою про визнання за нею права власності на частину квартири.

Згідно рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13.07.2006 року, яке частково змінено ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15.11.2006 року за ОСОБА_2 визнано право власності на 2/3 частини квартири, що належали її батьку за життя. За відповідачем визнано 1/6 частину квартири, яку він успадкував після смерті їх спільної матері.

Питання про визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/6 частину квартири, яку вона , як і відповідач, успадкувала після покійної матері, ОСОБА_3 на розгляд суду нею не ставилось. Позовними вимогами було визнання за ОСОБА_2 права власності на 2/3 частини квартири, які за життя належали її покійному батькові. Тому суд як першої так і апеляційної інстанції в межах заявлених сторонами позовних вимог визнав за нами право власності на частину квартири, яка загалом складає лише 5/6.

В теперішній час постало питання про визнання права власності на 1/6 частину квартиру, яку ОСОБА_2 повинна успадкувати після смерті матері, що не було предметом розгляду попередніх судових справ , ОСОБА_2 і звернулась до суду з відповідним зустрічним позовом.

Позивач в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги, просив суд їх задовольнити з зазначених вище підстав, а в задоволенні зустрічного позову відмовити як в безпідставному.

Відповідач і її представник ОСОБА_6 , за усною заявою, в судовому засіданні не визнала позов ОСОБА_1 повністю, свій зустрічний позов підтримала, просив суд його задовольнити.

З,ясував обставини справи, заслухав пояснення сторін, дослідив та проаналізував матеріали справ №2-4129/2010 рік і №2-69/2006 рік, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 та в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 повністю.

Судом встановлено , що квартира АДРЕСА_4, належала покійним батькам сторін, а саме матері ОСОБА_1, та батьку - ОСОБА_4, померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 року(а.с.22) і матері - ОСОБА_3, померлій у 1994 році - відповідачки ОСОБА_2 , у рівних частках на праві спільної сумісної власності згідно ст. 28 КпШС України (а.с.19).

Після смерті матері, ОСОБА_3 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.23) відкрилась спадщина на 1/2 частину вищевказаної квартири.

Шляхом вступу до фактичного володіння майном в порядку ст. 549 ЦК України 1963 року спадщину прийняло троє осіб (спадкоємців першої черги спадкування за законом згідно ст. 529 ЦК України 1963 року): це чоловік спадкодавця та одночасно ОСОБА_2 рідний батько - ОСОБА_4, рідний син спадкодавця, відповідач - ОСОБА_1 та відповідачка - рідна донька спадкодавця, ОСОБА_2, у рівних частках - по 1/6 частини квартири кожен.

Після цього частка покійного батька відповідачки ОСОБА_2, частка ОСОБА_2 та частка ОСОБА_1 склали 2/3, 1/6 та 1/6 частини квартири відповідно.

Після смерті батька відповідачка звернулась до відповідної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину в чому їй було відмовлено в зв'язку з тим, що покійні батьки за життя не оформили правовстановлюючі документи на квартиру. Після чого відповідачка звернулась до суду з заявою про визнання за нею права власності на частину квартири.

Згідно рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 липня 2006 року (а.с.121-122 т.2 оригінал ,справа № 2-69/2006 рік), яке частково змінено ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15 листопада 2006 року (а.с. 161-164 т.2 оригінал, справа № 2-69/2006 рік) за ОСОБА_2 визнано право власності на 2/3 частини квартири, що належали моєму батьку за життя. За ОСОБА_1 визнано 1/6 частину квартири, яку він успадкував після смерті їх спільної матері .

Питання про визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/6 частину квартири, яку вона , як і відповідач, успадкувала після покійної матері - ОСОБА_3 на розгляд суду ОСОБА_2 не ставила. Позовними вимогами було визнання за ОСОБА_2 права власності на 2/3 частини квартири, які за життя належали її покійному батькові. Тому суд як першої так і апеляційної інстанції в межах заявлених сторонами позовних вимог визнав за нами право власності на частину квартири, яка загалом складає лише 5/6.

Тому, суд визнає за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_5 в порядку спадкування за законом, після смерті її матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відповідно до вимог статті 529 ЦК України в редакції 1963 року зі змінами, « при успадкуванні за законом спадкоємцями першої черги являються в рівних частках діти( в тому числі і усиновленні), супруг і батьки (усиновителі) померлого…..» . Позивач ОСОБА_1 успадкував свою 1/6 частку спірної квартири після смерті спільної з ОСОБА_2 матері, згідно рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 липня 2006 року (а.с.121-122 т.2 оригінал ,справа № 2-69/2006 рік), яке частково змінено ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15 листопада 2006 року (а.с. 161-164 т.2 оригінал, справа № 2-69/2006 рік). Однак , ОСОБА_2 не ставила питання про визнання за нею право власності 1/6 частини в спірній квартирі, після смерті матері, тому суд розглядав позовні вимоги сторін в заявлених межах.

Відповідачка ОСОБА_2 діяла відповідно до вимог ст.ст. 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року, « для прийняття спадку необхідно, щоб спадкоємець його прийняв…Прийнятим спадок визнається належним спадкоємцю з часу відкриття спадщини», « визнається, що спадкоємець прийняв спадок,якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном…».

З урахуванням встановленого, суд вважає зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 законними, обґрунтованими, доказаними та задовольняє їх в повному обсязі, а в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовляє.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4,11, 57,60, 130, 174, 175, 212- 215 ,218 ЦПК України , ст. 524,529,548,549 ЦК України в редакції зі змінами 1963 року, суд,-

Вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_6, в порядку спадкування - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_2, в порядку спадкування після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 - задовольнити повністю.

Визнати право власності за ОСОБА_2 на 1/6 частину квартири АДРЕСА_6, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд Суворовського району міста Одеси шляхом подачі в 10 денний трок з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя