Ленінський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 2-134/2010р.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2010р. Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого

судді Мусієнко Н.М.,

при секретарі Ковальові Є.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади ОСОБА_2 міської ради, КП ВРЕЖО №9 про визнання права користування житловим приміщенням, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права користування житловим приміщенням квартирою №1 будинку №2 по вул. Лісній в м. Запоріжжя.

В уточненій позовній заяві вказав, що в АДРЕСА_1, з 1956р. мешкала його мати ОСОБА_3.

23.06.2003р. вона зверталася до ВАТ ЗП «Агротехсервіс» з приводу безоплатної приватизації свого житла на підставі ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», та отримала відповідь про не заперечення такої з боку останнього.

Однак, з вини КП ВРЕЖО №9, не змогла цього зробити, а 27.08.2008р. померла.

З 10.01.2005р. через сімейний стан, з-за неможливості продовження сумісного проживання з дружиною ОСОБА_4, він переїхав до своєї матері ОСОБА_3 и жив з нею спільно як член сімї, утримував спільну квартиру, виконував поточний її ремонт, впорядковував прилеглу територію. 04.04.2006р. їх шлюб з дружиною ОСОБА_4 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу Хортицького РАЦС а/з №120 від 06.07.2006р.

Вважає, що набув право користування квартирою матері, та просить визнати за ним право користування житловим приміщенням та укласти самостійний договір найму житлового приміщення.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, визнати за ОСОБА_6 право користування житловим квартирою №1 буд.№8 по вул. Лісній та зобовязати КП ВРЕЖО №9 укласти з ним договір найму житлового приміщення на спірну квартиру, та у подальшому не перешкоджати користуватися спірною квартирою.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради проти задоволення позову заперечує, надав суду письмові заперечення в яких право члена сімї наймача за позивачем ОСОБА_1 вважає не набутим, та пояснив, що 4-х кімнатна квартира є комунальною власністю з 28.02.2008р. на підставі рішення ОСОБА_2 міської ради №80/2.

За зазначеною адресою мешкала та була зареєстрована одна ОСОБА_3, 1921р.н. Після її смерті, відповідач ОСОБА_1, 13.10.2008р. звернувся до КП ВРЕЖО №9 за переукладенням договору найму житлового приміщення на його імя.

Згідно ордеру на квартиру №5581 від 26.10.1992р. виданого Ленінським райвиконкомом, позивач отримав чотирьох кімнатну квартиру АДРЕСА_2, на сімю з шести осіб, у тому числі і на померлу ОСОБА_3, де мешкає до теперішнього часу. (а.с.40,63).

В квартирі померлої ОСОБА_3, згідно актів КП ВРЕЖО №9, знаходиться його сестра ОСОБА_5 представник позивача по справі, речей позивача немає.

Оскільки позивач зберігає своє право на частину житлової площі в квартирі АДРЕСА_3, він не може претендувати на іншу житлову площу.

Представник співвідповідача КП ВРЕЖО №9 позов не визнав, з аналогічних підстав, суду пояснив, що позивач у судовому засіданні 11.06.2009р. підтвердив, що цілеспрямовано зберігає своє право в квартирі своєї дружини, оскільки вважає, що оскільки він внесений в ордер, то має безперечне право на частку в цій квартирі, підтвердив, що на теперішній час в ній мешкає та ж сама кількість осіб, що й при отриманні ордеру на квартиру.

Згідно журналу обліку про звернення громадян в ЖЕД №12 КП ВРЕЖО №9 заяви ОСОБА_6 про реєстрацію за адресою вул. Лісна 8/1 не подавались. Крім того оплата за технічне обслуговування спірної квартири позивачем не проваджувалась взагалі.

Допитані судом свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 підтвердити суду, що дійсно бачили позивача к квартирі його померлої матері ОСОБА_3, він допомагав їй по господарству, іноді залишався ночувати, але постійно мешкав зі своєю родиною на вул. Калнишевського 18/389. Разом з ним за їх померлою матірю доглядала його сестра ОСОБА_5

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_8, пояснили, що померла ОСОБА_3 не могла приватизувати свою квартиру, оскільки в неї не було відповідних документів, до Ленінської райадміністрації з документами вона не зверталася.

Зазначене підтверджується письмовою відповіддю Ленінської райадміністраціїї м. Запоріжжя (а.с. 77).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Відповідно до свідоцтва на нерухоме майно від 15.09.2008р., виданого управлінням житлового господарства ОСОБА_2 міської ради квартира №1 в житловому будинку №8 по вул. Лісній в м. Запоріжжя, належить територіальній громаді м. Запоріжжя в особі ОСОБА_2 міської ради.

Ст. 345 УК України передбачено, що фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Згідно зі ст. 1 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), квартир у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд це фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться в повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

До обєктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, кімнати в гуртожитках, кімнати у квартирах та однокімнатних будинках, де мешкають наймачі, які використовуються громадянами на умовах найму (ст.2 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду»).

На КП ВРЕЖО №9 ОСОБА_2 міською радою не покладені обовязки і не надані повноваження щодо здійснення приватизації державного житлового фонду та оформлення документів з приватизації державного житлового фонду.

Суд не може взяти до уваги, посилання позивача, на те, що його матір ОСОБА_3 мала намір приватизувати спірну квартиру на себе і нього, оскільки приватизація померлою не була здійснена, а факти звернення нею лише за відповідними розясненнями до ВАТ ЗП «Агротехсервіс» ніким не оспорюються.

Згідно ст. 65 ЖК України, за особою, яка проживає у наймача житлового приміщення як член його сімї не може бути визнано право користування цим жилим приміщенням, якщо вона зберігає право користування в іншому жилому приміщенні.

З доказів наданих суду позивачем в т.ч. показів свідків, не вбачається, що він постійно мешкав з померлою матірю ОСОБА_3 та був членом її сімї, судом встановлено, що діти померлої ОСОБА_5 та ОСОБА_1 однаково опікувалися хворою матірю допомагали їй по господарству, що є їх моральних обовязком.

З письмовою заявою про вселення позивача до спірної квартири, його матір не зверталася, він ніколи не був прописаний за зазначеною адресою, його постійним місцем проживання з моменту отримання ордеру є помешкання за адресою вул. Калнишевського 18/289 в м. Запоріжжя, між померлою і позивачем ніяких угод з порядку користування спірною квартирою ніколи не обумовлялося. У судовому засіданні позивач підтвердив суду, що користується послугами лікарні, пошти та ін. в Хортицькому районі м. Запоріжжя.

Згідно з актом КП ВРЕЖО №9 від 14.09.2009р. при обстеженні квартири АДРЕСА_4, що позивач ОСОБА_1 мешкає в спірній квартирі після смерті матері ОСОБА_3, зі слів представника позивача ОСОБА_5 Інших доказів його постійного мешкання в спірній квартирі не встановлено.

Тому суд вважає вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10,60,212-215 ЦПК України, ст.405 ЦК України, ст.ст. 61,63-65 ЖК України, ЗУ України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.04.1992р., Постановою Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985р. зі змінами постанови Пленуму від 10.03.1989р., та від 25.12.1992р. №13 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами ЖК України», суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Територіальної громади ОСОБА_2 міської ради, КП ВРЕЖО №9 м. Запоріжжя про визнання права користування житловим приміщенням, укладання договору найму житлового приміщення відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя. Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів з дня подачі заяви про апеляційне оскарження.

Суддя :