Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Жигановської О.С. суддів: Котік Т.С., Микитюк О.Ю.

при секретарі судового засідання Порохня М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „Фірма Агропромсервіс" (надалі - ТОВ „Фірма Агропромсервіс") на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 20 жовтня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ „Фірма Агропромсервіс" про усунення перешкод у користуванні майном,

встановила :

У лютому 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ „Фірма Агропромсервіс" про усунення перешкод в користуванні належним йому на праві власності майном, шляхом примусового звільнення будівлі, розташованої по вулиці Лісова, 1 в с.Зарічани Житомирського району. Зазначив, що відповідач без будь-яких правових підстав користується цехом ОГМ, токарним цехом зварювання та цехом сипучих матеріалів, які знаходяться у названому приміщенні, позначеному в технічній документації під літерою „П".

В процесі розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги. Просив усунути перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження належним йому за договором купівлі-продажу майном, шляхом примусового виселення відповідача із зварювального цеху та цеху сипучих матеріалів.

Рішенням Житомирського районного суду від 20.10.2010 року позов ОСОБА_1А задоволено. Зобов'язано ТОВ "Фірма Агропромсервіс" звільнити зварювальний цех і цех сипучих матеріалів, які знаходяться в будівлі під літ. „П" по вулиці Лісова, 1 с. Зарічани. Стягнуто на користь позивача 40 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ТОВ "Фірма Агропромсервіс" просить рішення скасувати та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, допущених судом першої інстанції. Зокрема, вказує на те, що ОСОБА_1 не надав жодного доказу, який би свідчив про вчинення відповідачем перешкод в користуванні спірним майном. ОСОБА_1 вимагав примусового виселення відповідача із зварювального цеху та цеху сипучих матеріалів, а суд зобов'язав товариство звільнити вказані приміщення, що свідчить про вихід за межі позовних вимог. Крім того, суд не врахував, що приміщення складу сипучих матеріалів загальною площею 161 кв.м. передано до статутного фонду та прийнято на баланс ТОВ „Фірма Агропромсервіс", а тому відповідно до ст. 128 ЦК України 1963 року, ст. 12 Закону України „Про господарські товариства" є його власністю.

Вислухавши доводи осіб, які з'явились у судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд, з урахуванням зібраних та досліджених доказів, прийшов до обґрунтованого висновку про зобов'язання відповідача усунути перешкоди в користуванні майном, що належить позивачу.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно копії договору купівлі-продажу від 21.05.2007 року, витягу з Державного реєстру правочинів, ОСОБА_1 прийняв у власність (купив) будівлю позначену в технічній документації під літерою „П", що знаходиться за адресою: с. Зарічани Житомирського району Житомирської області, вулиця Лісова, 1, в якій розташовані цех ОГМ, токарний цех зварювання, цех сипучих матеріалів, загальною площею 2 64,0 кв.м, тому він, відповідно до ст. 391 ЦК України, як власник вище згаданих приміщень, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права на користування та розпорядження цими приміщеннями.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, в тому числі посилання на порушення норм матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції не спростовують.

Доведеним є той факт, що відповідач спірні приміщення використовує для здійснення підприємницької діяльності. Добровільно залишати їх не бажає, на ґрунті чого між сторонами виникають постійні конфлікти, тому суд, відповідно до п. З ч. 2 ст. 16 ЦПК України, з урахуванням ст. 391 ЦК України, правильно визначив спосіб захисту цивільних прав позивача. При цьому за межі позовних вимог не вийшов.

Судом зобов'язано відповідача звільнити зварювальний цех, площею 99,7 кв.м., цех сипучих матеріалів, площею 67,3 кв.м., тобто ті приміщення, які за договором купівлі-продажу належать позивачу.

За обставин, коли правовстановлюючі документи ОСОБА_1 на спірні приміщення є чинними і ніким не оспорені, передання даних будівель до статутного фонду та прийняття їх на баланс ТОВ „Фірма Агропромсервіс", не має жодного правового значення для вирішення спору.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „Фірма Агропромсервіс" відхилити, а рішення Житомирського районного суду від 20 жовтня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуючий Судді