Кагарлицький районний суд Київської області
Справа №2-245/10р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 грудня 2010 року Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Іванюта Т.Є.

при секретарі Зайченко О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлику справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування житлового будинку недійсним,

встановив :

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 23.12.2003 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений договір дарування житлового будинку в с.Стайки по вул..Київська,144. Позивач просить визнати вказаний договір недійсим, поскільки невдовзі після укладення договору ОСОБА_3 померла. Спадкоємцем після її смерті залишився племінник позивач. ОСОБА_3 мала похилий вік, за життя не вміла писати та читати, а тому не могла прочитати зміст договору, а тому була введена в оману щодо природи правочину, А також уклала договір під впливом тяжкої для неї обставини на вкрай невигідних умовах.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали.

Відповідачка та її представник проти позову заперечили і суду пояснили, що позивач не довів в суді своїх родинних відносин, а також ним пропущений строк позовної давності.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи. Суд вважає, що в позові слід відмовити з слідуючих підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 23.12.2003 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений договір дарування житлового будинку в с.Стайки по вул..Київська,144. 11 квітня 2004 року ОСОБА_3 померла. Остання проживала спільно з ОСОБА_4

Допитана в судовому засіданні свідок державний нотаріус Ржищівської держнотконтори ОСОБА_5 пояснила суду, що вона посвідчувала договір дарування між ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Також вона роз»Яснила права ОСОБА_3 та наслідки укладення договору даруваня, і остання добровільно уклала договір.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

В судовому засіданні також встановлено, що позивач ОСОБА_1 12.06.2004 року звертався до Ржищівської міської держноконтори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, з аналогічною заявою також зверталась ОСОБА_6 спадкоємиця за заповітом.

13.12.2004 року Ржищівська міська держнотконтора повідомила листом ОСОБА_7 про те, що свідоцтво про право на спадщину на грошові вклади ОСОБА_3, на прийняття спадщини після смерті якої він подавав, видано на підставі заповіту ОСОБА_6 . Нотаріальні дії не були позивачем оскаржені.

Поскільки позивачем не надано доказів про родинні відносини з померлою ОСОБА_3, а також позов подано за перебігом 5 років, тобто строку позовної давності передбаченого ст.. 257,258 ЦК України, то в задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.60,209,212,213,214,215,218 ЦПК України, ст.. 257,258 ЦК України суд,-

Вирішив :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування житлового будинку недійсним, відмовити.

Рішення набуває законної сили відповідно до ст. 223 ч.1 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області протягом 10 днів .

Суддя: