ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
справа № 2-2124/10
провадження № Б/Н 1830
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2010 р.

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Шараповій A.B.

з участю позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя шляхом компенсації вартості її частки у грошовій формі, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя шляхом компенсації вартості її частки у грошовій формі. Посилаючись на те, що у період шлюбу ними, як подружжям, був придбаний гаражний бокс, розташований за адресою: м. Київ, вул. Гмирі, 7, який належить відповідачу згідно Свідоцтва про право власності від 17 липня 1997 року. Вважає, що оскільки гараж був придбаний у період шлюбу вона, як його співвласник, має право на виділ його частки. Згідно Звіту незалежної експертної оцінки ринкова вартість гаражного боксу складає 243 954 грн., тому має право на одержання від відповідача грошової вартості 'Л цієї частки, що складає 121 977 грн. Вона зверталась до відповідача з метою урегулювання спору у поза судовому порядку - сплатити їй половину вартості гаражного боксу, але відповідач відмовився від такої пропозиції, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з тих же підстав, просила їх задовольнити - зобов»язати відповідача сплатити їй в якості компенсації /г частину вартості гаражного боксу, що становить 121 977 грн.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3, діючий на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 09.03.2010 року (а.с.49), позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає відмові у його задоволенні із наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач та відповідач ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.11.1995 року (а.с.5), який розірвали 11.01.2007 року (а.с.6).

Гаражний бокс № 529 в багатоповерховому гаражі площею 19,2 кв. м., який розташований по вул. Б.Гмирі,7 в м. Києві згідно Свідоцтва про право власності від 17 липня 1997 року належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_4 (а.с.40).

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя шляхом компенсації вартості її частки у грошовій формі, без надання доказів про те, що вона є співвласником спірного майна, та без вимог про визнання спірного майна спільним сумісним майном подружжя.

Суд вважає, що вимоги про поділ спільного майна подружжя шляхом компенсації вартості її частки у грошовій формі - є похідними вимогами про визнання спірного майна спільним сумісним майном подружжя, та мають заявлятися одночасно, або після визнання судом спірного майна - спільним сумісними майном подружжя,

якщо про це позивачем не надані докази - Свідоцтво про право власності, рішень: - суду тощо.

За таких обставин суд не може зобов»язати відповідача сплатити компенсація позивачу, яка юридично не є співвласником цього майна.

Суд не вправі виходити за межі позовних вимог, що є порушенням принцип диспозитивності цивільного судочинства.

Відповідно до ч.І ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакші як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь / справі.

Співвласник, відповідно до ч. ч.І, 2 ст. 364 ЦК України, має право на виділ / натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натур: частки не допускається згідно із законом або є неможливим (частина 2 статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової компенсації або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Як встановлено в ході розгляду справи відповідач є одноособовим власником спірного гаражного боксу на підставі Свідоцтва про право власності від17 липня 199 року (а.с.40).

Крім того, компенсація співвласникові, відповідно до ч.2 ст. 364 ЦПК України, може бути надана лише за його згодою, проте такої згоди відповідач не надав.

Позивач не надала суду доказів про те, що вона є співвласником спірного майна, й вимоги про визнання права власності на це майно нею не заявлялися.

Відтак правових підстав для задоволення позовних вимог позивача немає.

За таких обставин позов є необгрунтованим, безпідставним і задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, Постанови Пленуму Верховного Суду Україні! № 11 від 21 грудня 2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, керуючись ст.ст. 183, 364, 368, 370 ЦК України, ст. ст. З, 4, 8, 10, 11, 13, 57- 60, 81, 88, 213-215, 218 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя шляхом компенсації вартості її частки у грошовій формі - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду м. Києва шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення та апеляційної скарги на рішення суду протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 294 ЦПК України, рішення набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.