Справа № 2-7668/10
Провадження № 2-7668/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2010 м.Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Павлової Ж.П., секретаря Іваненко Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ДАХК «ЧСЗ» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації витрат по відрядженню,

ВСТАНОВИВ

23.09.2010р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ДАХК «ЧСЗ» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсування коштів, витрачених під час знаходження у відрядженні.

В заяві він вказав, що працює у відділі менеджерів проектів ДАХК «ЧСЗ». Протягом трьох місяців, з 04.05.2010р. по 02.08.2010р.вінзнаходився у службовому відрядженні на підприємстві ЗАТ «ПО Севмаш» м. Северодвінська, Росія. І за вказаний період бухгалтерією підприємства невірно нараховано та виплачено йому заробітну плату.

Також підприємством , не повністю компенсовано йому витрати за проїзд при поверненні із відрядження, із м. Київ до м. Миколаєва. Так, йому компенсовано 140 грн., в той час як вартість автобусного квитка, якого він придбав становить 395грн.

Посилаючись на положення ст.115 та ст. 121 КЗпП України просив зобов'язати ДАХК «ЧСЗ» сплатити належну йому заробітну плату в сумі 4235 грн. за липень та серпень 2010р., та доплатити йому 255 грн. вартості придбаного ним автобусного квитка.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні, посилаючись на їх необґрунтованість та недоведеність.

Вислухавши пояснення позивача та представників відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до наказу від 21.04.2010р., №168 ОСОБА_1, який працює заступником начальника відділу менеджерів проекту ДАХК «ЧСЗ» був відряджений до м. Северодвінська (Росія) строком на 3 місяці з 03.05.2010р. по 02.08.2010р.

Відповідно до ст. 121 КЗпП України, працівники мають право на відшкодування витрат на одержання інших компенсацій у зв'язку з службовими відрядженням.

Працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку та розмірах, встановлених законодавством.

За відрядженими працівниками зберігається протягом усього часу відрядження місце роботи ( посада) і середній заробіток.

Як встановлено судом , позивачу за вказаний період знаходження у відрядженні сплачено підприємством 100 % добових витрат, в той час, як діючим законодавством передбачено таку сплату в розмірі 80% та сплачено 60 відсотків середньомісячної заробітної плати, відповідно до п.5 Постанови КМ України від 08.06.1990 року №225 «Про вдосконалення організації та оплати праці радянських спеціалістів, відряджених за кордон по лінії економічного та технічного співробітництва».

Оскільки протягом травня-липня 2010р. бухгалтерією ДАХК « ЧСЗ» позивачу було сплачено безпідставно 100 % середньої заробітної плати , то в серпні 2010р. ОСОБА_1 було проведено перерахунок за вказані вище три місяці знаходження у відрядженні, з розрахунку 60 відсотків середньої заробітної плати.

Крім того, відповідно до п.1.7 Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом Міністерством Фінансів України 13.03.98р №59, витрати на проїзд до місця відрядження і назад відшкодовуються в розмірі вартості проїзду , в тому числі автомобільним транспортом загального користування, з урахуванням усіх витрат, пов'язаних із придбанням проїзних * квитків і користування постільними речами в поїздах, та страхових платежів на транспорті.

ОСОБА_1 надав до бухгалтерії ДАХК «ЧСЗ» квиток на проїзд від Києва до Миколаєва вартістю 395 грн.

В той час, як відповідно до довідки, від 05.08.2010р., виданої Миколаївським обласним підприємством автобусних станцій вартість проїзду Миколаїв-Київ становить 121 грн.53 коп. Тому позивачу було правомірно компенсовано суму вартості витрат на проїзд лише 121 грн.53 коп.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли і тому в їх задоволенні слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10,60,212 - 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ

В задоволенні позову відмовити.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів з дня його проголошення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м. Миколаєва через Заводський районний суд м. Миколаєва в порядку передбаченого ст. 294 ЦПК України.

СУДДЯ: підпис: ОСОБА_2