Справа №2-1627/10 09.11.2010
Провадження №22-ц-8281/10
Державний герб України
Справа № 22ц-8281/10 Головуючий першої інстанції: Вуїв О.В.
Категорія: 19 Суддя-доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

9 листопада 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М..,

суддів: Колосовського С.Ю.,

ОСОБА_2,

при секретарі судового засіданні: ОСОБА_3,

за участю позивачки ОСОБА_4, її представника ОСОБА_5, відповідача ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6

на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 3 вересня 2010 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення коштів, сплачених за договором кредиту,

в с т а н о в и л а :

В липні 2010 р. ОСОБА_4 звернулася з позовом до ОСОБА_6 про стягнення коштів, сплачених за договором кредиту.

В обґрунтування своїх вимог позивачка вказувала, що з 28 квітня 2001 р. перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, рішенням суду від 30 квітня 2009 р. шлюб було розірвано, мають дочку ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1. Під час спільного проживання за кошти, отримані за договором кредиту, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» (Банк) та ОСОБА_6 26 квітня 2005 р., вони придбали для проживання сімї трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1.

З метою забезпечення кредитного зобовязання 26 квітня 2005 р. між Банком та позивачкою було укладено договір поруки, за яким вона поручилася за належне виконання позичальником умов кредитного договору.

Крім того, додатковою угодою про встановлення ліміту овердрафту № 1 до договору про відкриття карткового рахунку та видачу платіжної кратки від 15 квітня 2005 р. Банк надав ОСОБА_6 короткостроковий кредит 3967 грн. під 36% річних.

У звязку з наявністю заборгованості за договором кредиту та отриманням повідомлення від Банку про дострокове повернення кредиту позивачка як поручитель 18 жовтня 2006 р. внесла на рахунок Банку 35986 грн. 95 коп. заборгованості за договором кредиту та 4082 грн. за договором овердрафту, використавши 40000 грн., які взяла у борг за договором позики у своєї матері ОСОБА_8

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_4 просила суд поновити строк звернення до суду, стягнути з відповідача 35986 грн. 95 коп. за погашення кредиторських зобовязань, 4082 грн. за погашення зобовязань за договором про встановлення ліміту овердрафту та судові витрати.

В якості третьої особи до участі у справі залучено ПАТ «УкрСиббанк».

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 3 вересня 2010 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 17993 грн. 48 коп. коштів, оплачених за договором поруки, та 2041 грн. безпідставно отриманих коштів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 вказуючи на те, що суд помилково виходив з того, що зобовязання за кредитом були погашені за власні кошти позивачки, а не за спільні кошти сімї, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про відмову у позові.

Заслухавши доповідь судді, пояснення відповідача, позивачки, її представника, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що сторони з 28 квітня 2001 р. по 10 травня 2009 р. перебували у шлюбі.

В період спільного проживання для потреб сімї на імя ОСОБА_6 за нотаріально-посвідченим договором купівлі-продажу була придбана трьохкімнатна квартира АДРЕСА_2.

На її придбання були використані спільні кошти сімї, в тому числі, 39670 грн. отриманих за договором кредиту, укладеним між Банком та ОСОБА_6 від 26 квітня 2005 р. та 3967 грн., отриманих за додатковою угодою про встановлення ліміту овердрафту № 1 до договору про відкриття карткового рахунку та видачу платіжної кратки від 15 квітня 2005 р.

26 квітня 2005 р. з метою забезпечення кредитного зобовязання між Банком та позивачкою (поручитель) було укладено договір поруки, за яким вона поручилась за належне виконання позичальником умов кредитного договору.

18 жовтня 2006 р. ОСОБА_4 після отримання вимоги Банку в погашення заборгованості за договорами кредиту і дострокового повернення суми кредиту внесла на рахунок Банку 35986 грн. 95 коп. заборгованості за договором кредиту та 4082 грн. за договором овердрафту.

Задовольняючи частково позов, суд виходив із встановлення судовими рішеннями від 15 лютого 2010 р. та від 12 березня 2010 р. факту виконання позивачкою зобовязань за кредитним договором та договором про надання овердрафту самостійно за власні кошти, а тому вважав, що вона як поручитель, до якого перейшли всі права кредитора за договором кредиту, та в силу ч. 1 ст. 1212 ЦК України обґрунтовано вимагає повернення сплачених нею сум.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи та положенням процесуального закону, нормам матеріального права.

Так, згідно ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, які були одержані за договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

В силу ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використано в інтересах сімї.

Обставини щодо отримання ОСОБА_4 за договором від своєї матері ОСОБА_8 позики 40000 грн. з метою погашення кредитних зобовязань встановлені рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 лютого 2010 р. за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором позики.

Між тим, вказаним рішенням не встановлено факту безпосередньої сплати ОСОБА_4 заборгованості за договорами кредиту та надання овердрафту за рахунок коштів, отриманих за договором позики.

Більш того, ухвалюючи рішення від 15 лютого 2010 р., суд не знайшов підстав для задоволення позову до ОСОБА_6, оскільки договір позики укладено без його згоди, а отже не в інтересах сімї.

Також рішенням суду від 12 березня 2010 р. про поділ спільного майна сторін встановлена безпідставність посилань ОСОБА_4 на те, що погашення 40000 грн. кредитної заборгованості відбулося за рахунок її особистих коштів, отриманих за договором позики. Враховуючи таке, суд вважав рівними частки сторін в квартирі, придбаній за рахунок кредитних коштів.

За такого, в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню обставини, встановлені рішеннями судів від 15 лютого 2010 р. та від 12 березня 2010 р., а саме: недоведеність факту внесення позивачкою в погашення заборгованості за кредитним договором та договором про надання ОСОБА_6 овердрафту особистих коштів, отриманих за договором позики. Не надано позивачкою доказів на підтвердження таких обставин і в даній справі в порушення вимог ст. 60 ЦПК України.

Тому суд помилково вважав встановленим факт внесення ОСОБА_4 спірних сум за рахунок особистих коштів, отриманих за договором позики, враховуючи їх недоведеність.

Оскільки не доведено використання ОСОБА_4 особистих коштів для погашення грошових зобовязань 18 жовтня 2006 р., то в силу загальних принципів преюдиції спільності всього майна, яке є у подружжя (ст. 60, 65 СК України), за виключенням того, що законом віднесено до особистої приватної власності (ст. 57 СК України), слід вважати, що нею було використано спільні кошти подружжя.

Таким чином, ОСОБА_4 за договором кредиту виконала обовязок не лише як поручитель замість позичальника ОСОБА_6, а й обовязок як його дружина відносно договору кредиту та договору про надання овердрафту, укладених в інтересах сімї, та використала при цьому кошти подружжя, а тому відсутні передбачені ст. 556 ЦК України підстави для стягнення на користь позивачки внесених нею на рахунок Банку коштів.

З урахуванням викладеного та в силу пунктів 2, 3, 4 ст. 309 ЦПК України рішення суду необхідно скасувати, ухвалити нове про відмову у позові.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 3 вересня 2010 року скасувати, ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення коштів, сплачених за договором кредиту, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: