АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-3455/10 Головуючий у 1-й інстанції Окунь Т.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: судді Буленка О.О.

Суддів: Бондаревської С.М., Омельченко Л.М.

При секретарі: Буряк С.М.

З участю представника позивачів ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ВАТ «ОСОБА_4 АТП - 15347» " '

на рішення Комсомольського міського суду м.Полтави від 28 січня 2010 року

по справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до БАТ «ОСОБА_4 АТП - 15347», третя особа - ОСОБА_7,- про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача' апеляційного суду ОСОБА_1

Л.М.,'

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2009 року ОСОБА_5 і ОСОБА_8 звернулися в суд з вищевказаним позовом.

Посилались на те, що 27.07.2006 року близько 8 год.40 хв. на пе'рехрксті вулиць ОСОБА_2 та Добровольського м.Комсомольська Полтавської області сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої водій ВАТ «ОСОБА_4 АТП - 15347» ОСОБА_9, керуючи належним вищевказаному підприємству автобусом ЛАЗ-695 Н», держ.номерний знак НОМЕР_1, скоїв наїзд на їх сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В результаті ДТП син позивачів отримав тяжкі травми, був госпіталізований до ОСОБА_4 центральної районної лікарні, де від отриманих травм помер 1 червня 2006 року.

Посилаючись на вищевикладене і на те, що під час знаходження малолітнього ОСОБА_11 в лікарні позивачами були витрачені кошти на лікування та догляд за ним, а в подальшому ; чи понесли витрати, пов»язані з похованням сина, тому просили суд стягнути з ВАТ «ОСОБА_4 АТП - 15347», як із власника джерела підвищеної небезпеки, заподіяну їм матеріальну шкоду на загальну суму 9530 грн.47 коп. і моральну шкоду по 100 000 гривень кожному.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 28 січня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_8 задоволено частково.

Постановлено стягти з ВАТ «ОСОБА_4 АТП - 15347» на користь ОСОБА_5, ОСОБА_8 матеріальну шкоду, завдану смертю фізичної особи, в розмірі по 4765 грн.24 коп. кожному та компенсацію моральної шкоди по 50 000 грн. кожному.

Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 103 грн,80 коп.

На користь УДК в м.Комсомольську Полтавської області стягнуто з відповідача витрати на ІТЗ в розмірі 120 грн.

Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 15 березня 2010 року відмовлено ОСОБА_5, ОСОБА_8 в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення по даній цивільній справі про допущення рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 28.01.2010 року до негайного виконання. :

Рішення місцевого суду в апеляційному порядку оскаржило ВАТ «ОСОБА_4 АТП - 15347» в особі голови правління ОСОБА_12

Апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову позивачам у задоволенні їх вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

У запереченні на апеляційну скаргу позивачі прохають її відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обгрунтованість.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст.309 ч.І п.п.З, 4 ЦПК України, підставами для зміни рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи і порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що 27 травня 2006 року близько 8 год 40 хв. водій ВАТ «ОСОБА_4 АТП - 15347» ОСОБА_7, керуючи належним підприємству автобусом марки «ЛАЗ - 695 Н». реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, під час проїзду перехрестя вулиць ОСОБА_2 - Добровольського в м.Комсомольську'Полтавської області здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, який є сином позивачів і який без супроводу батьків в порушення п.п.4.7, 4.9 та 4.14 Правил дорожнього руху перебігав проїжджу частину дороги.

Внаслідок отриманих тяжких травм ОСОБА_11 1 червня 2006 року помер у ОСОБА_4 центральній районній лікарні (а.с. 4-5).

Також правильно з»ясовано, що за фактом даної дорожньо-транспортної пригоди слідчим відділу розслідування ДТП СУ ГУМВС України в Полтавській області була порушена кримінальна справа, провадження по якій неодноразово закривалось на підставі п.2 ст.6 КПК України (а.с. 19, 32). На даний час провадження по кримінальній справі відновлено, оскільки слідчим не були вжиті заходи, направлені на встановлення свідків події, їх допит, призначення додаткової судово-автотехнічної експертизи.

Згідно висновку експерта НДЕКЦ УМВС України в Полтавській області №26 від 11.01.2007 року водій ОСОБА_9 не мав технічної можливості запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_11 І'Г. шляхом екстреиного гальмування і будь-яких невідповідностей з вимогами Правил дорожнього руху, які б з технічної точки зору знаходилися в причиному зв»язку з виникненням даної пригоди, в діях ОСОБА_7 не вбачається. Разом з цим, в діях пішохода ОСОБА_11 вбачаються порушення Правил дорожнього руху України, а саме: п.п.4.7, 4.9, 4.14 (а.с.45-49).

Відповідно до висновків додаткової судово-автотехнічної експертизи Харківського НДІСЕ ім.засл.професора ОСОБА_13 № 58 від 30.01.2007 року також встановлені грубі порушення з боку потерпілого ОСОБА_11 п.п. 4.7, 4.9 та 4.14 Правил дорожнього руху (а.с.41-44).

Постановляючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_5О, і ОСОБА_5 1.1.. місцевий суд виходив з того, що власник джерела підвищеної небезпеки за відсутності договорів страхування від нещасних випадків та цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів повністю несе відповідальність за завдану шкоду, а поведінка потерпілого малолітнього ОСОБА_11 не може прийматися до уваги при визначенні розміру заподіяної шкоди, оскільки його дії в цивільному праві не визнаються винними.

Однак, з висновками суду повністю погодитися не можна.

Згідно ч.2 ст.1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то, залежно від ступеня вини потерпілого, розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, а також Закону України «Про охорону дитинства» батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини.

Згідно ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов»язані. .піклуватися про здоровая дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Вирішуючи питання про розмір заподіяної позивачам моральної шкоди, місцевий суд не врахував вищевказаних положень законів, не дав належної оцінки обставинам справи, . за яких сталася дорожньо-транспортна пригода, у зв»язку з чим невірно визначив розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_8

За таких обставин, рішення місцевого суду про стягнення моральної шкоди слід змінити, зменшивши її розмір з 50 000 грн. до 25 000 гри. на користь кожного позивача.

В частині стягнення з ВАТ «ОСОБА_4 АТП - 15347» матеріальної шкоди рішення суду є законним, обгрунтованим, а наведені відповідачем доводи не грунтуються на вимогах «закону, оскільки Цивільний Кодекс не допускає повного звільнення особи, відповідальної за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, від обов»язку відшкодувати шкоду у зв»язку з необережністю ( в тому, .числі грубою) потерпілого. У зв»язку з цим рішення місцевого суду в даній частині слід залишити без змін, як таке, що постановлене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303, 307 ч,1 п.З, 309 ч.І п.п.З, 4, 314. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства «ОСОБА_4П- 15347» частково задовольнити.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 28 січня 2010 року в частині стягнення на користь ОСОБА_5 і ОСОБА_8 з ВАТ «ОСОБА_4 АТП 15347» моральної шкоди змінити, зменшивши її розмір з 50 000 гривень на користь кожного позивача до 25 000 гри (двадцяти п»яти тисяч гривень) кожному.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом двох місяців з дня набрання ним чинності шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий: суддя (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно: