Справа №2-2875/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2010 року м.Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Овсієнко Ю.К.

при секретарі Безкоровайній Н.В.

з участю: позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_6 державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в:

13 липня 2010 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_6 державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для прийняття спадщини протягом трьох місяців. Свої вимоги мотивувало тим, що 27 лютого 2006 року померла мати позивача - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мала тривалу тяжку хворобу та потребувала стороннього догляду, яку утримувала ОСОБА_1, доглядала до смерті і поховала, та яка на день смерті мешкала в м. Чернігові по вулиці 50 років ВЛКСМ, в будинку № 4 а, в квартирі № 54. Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина, яка складається з двокімнатної квартири № 54, яка знаходиться в місті Чернігові по вулиці 50 років ВЛКСМ в будинку № 4а, що належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Новозаводської районної ради міста Чернігова, 30 січня 1995 року, що зареєстровано ОСОБА_6 міжміським бюро технічної інвентаризації за № 3803 в книзі № 9, та грошових заощаджень в сумі 883,25 грн. та 0,18 грн., що знаходилися на її рахунках в ТВБВ № 10024/0їв ОПЕРВ Чернігівського обласного управління ВАТ «Державний ощадний банк України. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_7 є її діти: ОСОБА_5 та ОСОБА_8 ОСОБА_8 проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2, вважається таким, що прийняв спадщину, та мав право на отримання у спадщину 1/3 її частину, оскільки інші спадкоємці, ОСОБА_1 та ОСОБА_5, не відмовлялися від прийняття спадщини на його користь. Позивач вважала себе такою, що фактично прийняла спадщину, оскільки користувалася квартирою, речами, що в ній знаходилися, сплачувала комунальні та інші послуги, володіла домовою книгою, технічним паспортом, оригіналом свідоцтва про смерть матері, проте у встановлений законом шестимісячний строк не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини з поважних причин. З 02.03.2006 р. по 07.04.2006 року позивач перебувала на стаціонарному лікуванні, була виписана з рекомендацією продовжити лікування. Протягом травня - вересня 2006 року лікувалася амбулаторно. Строк прийняття спадщини закінчився 27.08.2006 року, коли позивач була хвора. Таким чином, пропуск строку для прийняття спадщини, визначений ст. 1270 ЦК України, пов'язаний з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача, як спадкоємця, на вчинення цих дій. Після 27.08.2006 року ОСОБА_1 продовжувала лікування в умовах стаціонару та амбулаторно, а коли тяжко захворів батько її чоловіка ОСОБА_9, доглядала й його до дня його смерті 07 березня 2008 року, приймала участь у його похованні; потім доглядала тяжко хворого чоловіка, ОСОБА_10, який був визнаний інвалідом, до дня його смерті 09 грудня 2008 року, поховала й його. Нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з пропуском нею строку для прийняття спадщини, було рекомендовано звернутися до суду. Крім того, позивач зазначає, що не була юридично обізнана щодо порядку і умов прийняття спадщини, вважала, що фактично її прийняла, а ОСОБА_8 завжди визнавав за нею та ОСОБА_5 право на цю спадщину. Між ними існувала домовленість про поділ спадкового майна на 3 рівні частини. На даний час письмову згоду спадкоємця ОСОБА_8, який прийняв спадщину, на подання позивачем заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини отримати неможливо у зв'язку із його раптовою смертю, що сталася 21.12.2009 року. Позивач поховала й ОСОБА_8, продовжувала користуватися квартирою № 54 будинку № 4а по вулиці 50 років ВЛКСМ в м. Чернігові, несе всі витрати по її утриманню. Через деякий час дізналася, що він одноособово, не поставивши до відома мене та іншого брата, вступив у спадок та отримав свідоцтво про право на спадщину; при цьому, при зверненні до нотаріальної контори ОСОБА_8 зазначив, що інших спадкоємців немає, що свідчить про оману з його боку. Після смерті ОСОБА_8 із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини звернувся його син від першого шлюбу, ОСОБА_3.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просить їх задовольнити, послались на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявився. Про місце та час розгляду справи були повідомлений у встановленому порядку. Надіслав суду заяву, в який зазначив, що проти позову не заперечує, позовні вимоги ОСОБА_1 визнає, справу просить розглянути без його участі. Суд вважає за можливе відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглядати справу на підставі наявних доказів у справі у відсутність відповідача ОСОБА_5

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. В їх задоволені просив відмовити, пояснив, що у позивача було достатньо часу для звернення до нотаріальної контори для прийняття спадщини. На питання представника позивача пояснив, що спочатку визнавав право на поділ майна між всіма сторонами по справі.

Представник третьої особи в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, оскільки вважає, що вразі його задоволення, нотаріальна контора не в змозі буде виконати дане рішення суду оскільки було видано свідоцтво про спадщину ОСОБА_8, а він вже помер. Крім того вважає, що звернення позивача за медичною допомогою не заважало їй звернутись із заявою до нотаріальної контори протягом шестимісячного строку.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 лютого 2006 року померла мати позивача - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на день смерті мешкала в м. Чернігові по вулиці 50 років ВЛКСМ, в будинку № 4 а, в квартирі № 54 (а.с. 7).

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина, яка складається з двокімнатної квартири № 54, яка знаходиться в місті Чернігові по вулиці 50 років ВЛКСМ в будинку № 4а, що належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Новозаводської районної ради міста Чернігова, 30 січня 1995 року, що зареєстровано ОСОБА_6 міжміським бюро технічної інвентаризації за № 3803 в книзі № 9, та грошових заощаджень в сумі 883,25 грн. та 0,18 грн., що знаходилися на її рахунках в ТВБВ № 10024/0їв ОПЕРВ Чернігівського обласного управління ВАТ «Державний ощадний банк України (а.с.12, 13).

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_7 є її діти: ОСОБА_5 та ОСОБА_8 ОСОБА_8 проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2, вважається таким, що прийняв спадщину, та мав право на отримання у спадщину 1/3 її частину, оскільки інші спадкоємці, ОСОБА_1 та ОСОБА_5, не відмовлялися від прийняття спадщини на його користь.

Другою ОСОБА_6 державною нотаріальною конторою заведено спадкові справи після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

На даний час письмову згоду спадкоємця ОСОБА_8, який прийняв спадщину, на подання позивачем заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини отримати неможливо у зв'язку із його смертю, що сталася 21.12.2009 року (а.с. 8).

Після смерті ОСОБА_8 із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини звернувся його син від першого шлюбу, ОСОБА_3.

З 02.03.2006 р. по 07.04.2006 року позивач перебувала на стаціонарному лікуванні, була виписана з рекомендацією продовжити лікування. Протягом травня - вересня 2006 року лікувалася амбулаторно. Строк прийняття спадщини закінчився 27.08.2006 року, коли позивач була хвора (а.с. 42-50).

Після 27.08.2006 року ОСОБА_1 продовжувала лікування в умовах стаціонару та амбулаторно, а коли тяжко захворів батько її чоловіка ОСОБА_9, доглядала й його до дня його смерті 07 березня 2008 року, приймала участь у його похованні; потім доглядала тяжко хворого чоловіка, ОСОБА_10, який був визнаний інвалідом, до дня його смерті 09 грудня 2008 року, поховала й його (а.с. 33-39).

Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину.

Враховуючи, що позивач протягом встановленого строку прийняття спадщини перебувала на стаціонарному лікуванні суду та неодноразово зверталась за медичною допомогою, має постійне захворювання, суд визнає причини пропуску строку поважними і вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, яка померла 27 лютого 2006 року протягом трьох місяців.

Керуючись ст. 10, 11, 57-61, 213, 215, 218 ЦПК України, ст. ст.3, 15, 16, 1261, 1270, 1272 ЦК України, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визначити додатковий строк для подання ОСОБА_1 до Другої ОСОБА_6 державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7, яка померла 27 лютого 2006 року, протягом трьох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд м. Чернігова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Ю.К.Овсієнко