Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

„03 листопада 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Товянської О.В.

суддів: Микитюк О.Ю.,

ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання : Сапінської Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 09 червня 2010 року, -

встановила:

У жовтні 2009р. ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом. Зазначав, що 09 січня 2007 року позичив ОСОБА_3 54000грн. для розвитку власного бізнесу, що підтверджується відповідною розпискою. У борговому документі відповідач зобовязувався повернути кошти протягом пятнадцяти календарних днів після заявленої письмової вимоги до нього. Таку вимогу позивач направив 08.08.2009р., проте ОСОБА_3 борг не повернув. Просив стягнути з відповідача 54000грн. боргу та 3% річних за користування коштами в сумі 1620 грн.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 09 червня 2010р. позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 54000грн. боргу, 1231,54грн. - 3% річних. В решті вимог відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, а також невідповідність рішення фактичним обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову за безпідставністю. Зазначає, що суд підійшов до розгляду справи однобоко, ухвалене по справі рішення ґрунтується лише на позовних вимогах та доводах ОСОБА_2, без дослідження і встановлення всіх обставин, доказів, свідчень, які надавалися відповідачем.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

За змістом ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець передає у власність другій стороні (позичальникові) гроші або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що відповідач отримав у борг від позивача 54000грн, які, згідно виданої ним розписки від 09.01.2007 року, зобовязався повернути через 15 днів після предявлення письмової вимоги (а.с.20).

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.1 ст. 1059 ЦК, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України, а саме 3% річних від несплаченої суми.

Відповідно до ст.. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

З врахуванням викладеного, положень ст.59 ЦПК України, безгрошевість розписки від 09.01.2007р., на що посилається відповідач, могла бути підтверджена лише вказаними вище доказами. Жодного з таких доказів ним не подано. Пояснення відповідача та одного свідка щодо цих обставин доказової сили не мають.

Доводи відповідача про те, що він не отримував грошей від позивача, про те, що він написав розписку під впливом обману, збігу тяжких обставин, помили тощо з боку позивача мали б значення при оспорюванні ним договору позики від 09.01.2007 року. Вимога про визнання договору позики з цих підстав недійсною не заявлялась і не була предметом розгляду, а показання свідків по грошовим зобов'язанням не допускаються.

За таких обставин суд першої інстанції правильно задовольнив заявлений позов, в зв'язку з чим підстави для скасування рішення і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Інші доводи скарги для вирішення справи правового значення не мають. Звернення до суду із позовом є письмовою вимогою про повернення грошей.

Керуючись ст.ст.209,218,303,304,307,308,313-315,324-325 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Малииського районного суду Житомирської області від 09 червня 2010 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: