рішення

Іменем україни

30 вересня 2010 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого -ОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі -ОСОБА_4,

за участю: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7, до якої приєдналось Державне територіально-галузеве обєднання «Львівська залізниця» (далі ДТГО «Львівська залізниця») на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26 червня 2009 року,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_8 звернулась до суду із позовом до Стрийської міської ради, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_9 про визнання права власності на гараж загальною площею 21,6 м2 по вул. Лесі Українки, №1-А у м. Стрию Львівської області, який вона збудувала самочинно на підставі ст. 376 ЦК України.

Оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_8 задоволено.

Рішення оскаржила ОСОБА_7, просить його скасувати і направити справу на новий розгляд. Зазначає, що суд прийшов до помилкового висновку про відсутність порушення її прав самочинним будівництвом ОСОБА_8, адже гараж збудований на прибудинковій території і перешкоджає у повній мірі нею користуватись. Посилається і на те, що судовими рішеннями скасовано рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу ОСОБА_8 на реконструкцію господарської комори та добудову гаражу, зобовязано позивачку усунути перешкоди в користуванні прибудинковою територією шляхом знесення самочинного будівництва. Крім цього вказує на порушення судом норм процесуального права, який не залучив до участі у справі осіб, чиї права зачіпаються судовим рішенням. Зазначає апелянт і про те, що будівництво гаража проведено із порушенням будівельних норм.

До апеляційної скарги приєдналось ДТГО «Львівська залізниця». Зазначає, що рішенням суду порушені його права, так як в порушення санітарних норм гараж збудовано біля його магістрального водогону діаметром 200 мм.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника апелянта ОСОБА_5, представника ДТГО «Львівська залізниця» ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Частиною першою статті 376 ЦК України передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Згідно з частиною пятою цієї статті на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Задовольняючи позов ОСОБА_8 суд першої інстанції прийшов до висновку, що самочинним будівництвом ОСОБА_8 не порушила права інших осіб, будівництво проведено без істотних порушень будівельних норм і правил. При цьому суд зазначив, що будівництво гаража було проведено згідно дозволу, наданого рішенням виконавчого комітету Стрийської міської ради №59 від 21.02.2007 року, а відповідність будівництва будівельним нормам і правилам суд підтверджується висновками №283/22 від 27.03.2008 року та №10/131 від 19.03.2008 року.

Однак з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, так як вони не відповідають матеріалам справи і чинному законодавству.

Так, постановою Стрийського міського суду Львівської області від 12.06.2009 року (яка набрала законної сили) пункт 1.9 рішення виконавчого комітету Стрийської міської ради №59 від 21.02.2007 року «Про надання дозволу на будівництво, добудову, реконструкцію житлових будинків, громадських споруд та визнання правомірними самочинно побудовані будівлі громадянами міста», яким позивачу надано дозвіл на добудову гаражу визнаний незаконним.

Як убачається із цієї постанови, збудований гараж знаходиться у санітарній зоні магістрального водогону діаметром 200 мм, власником якого є землекористувач ДТГО «Львівська залізниця», що не відповідає вимогам СНИП 2-89-80, а також порушує вимоги табл.1 дод.3.1 ДБН 360-92** щодо забезпечення протипожежного розриву між будівлями.

Посилання суду на висновки №283/22 від 27.03.2008 року та №10/131 від 19.03.2008 року про відповідність самочинного будівництва будівельним нормам і правилам є безпідставним, так як ці висновки відділу архітектури та містобудування виконкому Стрийської міської ради та відділення Стрийського районного відділу ГУ МНС у Львівській області стосувались лише робочого проекту і жодним чином не визначають відповідність проведеного будівництва будівельним нормам. До того ж, як убачається із матеріалів технічної інвентаризації Стрийського МБТІ на гараж, цей обєкт збудовано з відхиленням від проекту (а.с. 12).

Згідно до ч. 2 названої вище ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила чи здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності.

Так як позивачі не довели факту будівництва гаража з дотриманням будівельних норм і правил, самочинне будівництво порушує права інших осіб, то колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції безпідставно визнав право власності ОСОБА_8 на це нерухоме майно.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

На підставі наведеного, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 3, 4 ст. 309, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_7, до якої приєдналось Державне територіально-галузеве обєднання «Львівська залізниця» (далі ДТГО «Львівська залізниця») задовольнити частково

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26 червня 2009 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_8 в задоволенні позову про визнання права власності на гараж по вул. Лесі Українки, 1-А у м. Стрию Львівської області, загальною площею 21,6 м2 та про зобовязання Стрийського МБТІ зареєструвати її право власності на даний гараж.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: