Броварський міськрайонний суд Київської області
справа 2-805/10
РІШЕННЯ

Іменем України

«15» березня 2010року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

при секретарі - Пархоменко А.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, представника відповідача іноземного підприємства «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» - ОСОБА_3, представника третьої особи - відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до іноземного підприємства «Кока- Кола Беверіджиз Україна Лімітед» (далі - ІП «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед»), третя особа: відділ державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області (далі - відділ державної виконавчої служби), про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі,

встановив:

У січні 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовувала тим, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2009 року визнано незаконними накази щодо притягнення її до дисциплінарної відповідальності й звільнення з роботи, її поновлено на посаді консультанта по роботі зі споживачами та клієнтами в ІП «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед», стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також прийнято рішення про відшкодування моральної шкоди. Це судове рішення в частині поновлення на роботі допущене до негайного виконання. Разом із тим, з боку відповідача рішення суду в частині поновлення на роботі так і не виконане. ОСОБА_1 навіть позбавлена можливості працевлаштуватися через записи в її трудовій книжці, які характеризують її з негативної сторони, у звязку із чим не має засобів для існування, перебуває на утриманні батьків. Просить стягнути із ІП «Кока-Кола Беверіджис Україна Лімітед» на її користь середній заробіток за час затримки виконання судового рішення із 22 червня 2009 року по 13 січня 2010 року, а також моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. 00 коп.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги підтримали й просили їх задовольнити.

У судовому засіданні представнйк відповідача - ІП «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» ОСОБА_3 позов не визнала й просила у його задоволенні відмовити.

У судовому засіданні представник третьої особи - відділу державної виконавчої служби ОСОБА_4 підтримав позов ОСОБА_1 При цьому він наголосив, що судові рішення, які набрали законної сили, підлягають виконанню.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти й відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2009 року (постановленого в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ІП «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» про визнання незаконними наказів й звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також про відшкодування моральної шкоди) визнано незаконними накази ІП «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» № 30 від 09 січня 2009 року, № 327 від 28 січня 2009 року, № 394 від 11 лютого 2009 року щодо ОСОБА_1 Поновлено ОСОБА_1 на посаді консультанта по роботі зі споживачами та клієнтами ІП «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» з 11 лютого 2009 року й стягнуто на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 13 187 грн. 46 коп., а також на відшкодування моральної шкоди - 500 грн. 00 коп. Рішення суду в частині поновлення на роботі й стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більше ніж за один місяць, допущене до негайного виконання (а.с.5).

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 30 вересня 2009 року рішення суду першої інстанції від 22 червня 2009 року залишене без зміни (а.с.11).

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2009 року в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді консультанта по роботі зі споживачами та клієнтами ІП «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» цим іноземним підприємством не виконане.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 дала пояснення, що вона зверталася до ІП «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» із виконавчим листом про поновлення її на роботі, однак їй в цьому було відмовлено.

Як вбачається із копії виконавчого листа Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2009 року про негайне поновлення ОСОБА_1 на роботі - його було видано 03 липня 2009 року (а.с.80).

Із заявою про прийняття на виконання виконавчого листа ОСОБА_1 звернулася до відділу державної виконавчої служби - 10 липня 2009 року (а.с.69).

Виконавче провадження по виконанню виконавчого листа суду першої інстанції від 22 червня 2009 року щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді консультанта по роботі зі споживачами та клієнтами ІП «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» з 11 лютого 2009 року відкрито постановою старшого державного виконавця виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції від 14 липня 2009 року (а.с.81).

15 липня 2009 року ІП «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» звернулося до виконавчої служби із заявою вирішити питання щодо зміни способу та порядку виконання рішення суду від 22 червня 2009 року у звязку із тим, що у лютому 2009 року була проведена внутрішня реструктуризація й посада консультанта по роботі зі споживачами та клієнтами, на якій поновлено ОСОБА_1 з 11 лютого 2009 року, вже не передбачена організаційною структурою цього підприємства.

16 липня 2009 року відділ державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення цього ж суду від 22 червня 2009 року (а.с.77).

31 липня 2009 року суддею суду першої інстанції повернута заява про зміну способу та порядку виконання судового рішення до відділу державної виконавчої служби у звязку із тим, що справа направлена до Апеляційного суду Київської області (а.с.76).

20 жовтня 2009 року відділ державної виконавчої служби повторно звернувся до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Повторна заява про зміну способу та порядку виконання судового рішення на час розгляду цієї справи ще перебуває у провадженні суду й не вирішена.

З часу звільнення й постановлення рішення суду від 22 червня 2009 року про поновлення на роботі ОСОБА_1 не працевлаштована, на інших підприємствах, в установах та організаціях не працювала, самостійного заробітку чи доходу не має. Останній запис в її трудовій книжці вчинено ІП «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» про те, що вона звільнена з роботи за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених на неї трудовим договором - п.З ст.40 КЗпП України. Проживає з батьками пенсійного віку й навчається у вищому навчальному закладі за плату.

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (з наступними змінами та доповненнями) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Дійсно статтею 33 наведеного Закону України передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власного ініціативою або за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконаний, а також про встановлення чи зміну способу і порядку виконання.

Разом із тим, оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено, що звільнення з роботи ОСОБА_1 було проведене без законних підстав й поновлено її на роботі, то суд приходить до висновку, що вона повинна бути поновлена на попередній роботі незалежно від того, що у роботодавця - ІП «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» на час вирішення спору вже немає такої посади. В такій ситуації після поновлення працівника на роботі роботодавець сам має вирішити питання про можливість продовження трудових відносин відповідно до закону.

На думку суду положення статті 33 наведеного вище Закону України не може застосовуватися при вирішенні питання щодо негайного виконання судового рішення про поновлення незаконно звільненого працівника на роботі.

Не виконання судового рішення з підстав нібито відсутності посади на якій поновлено працівника на переконання суду насамперед порушує конституційні права громадян на працю, що включають можливість заробляти собі на життя працею, яку вони вільно обирають або на яку вільно погоджуються, рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, а також захист від незаконного звільнення (ст.43 Конституції України).

За змістом статті 235 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, що розглядає спір.

Частиною 5 статті 235 КЗпП України, пунктом 2 частини 1 статті 367 ЦПК України передбачено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Згідно із статтею 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Суд приходить до висновку, що оскільки рішення суду від 22 червня 2009 року не виконане ІП «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі, зі сторони відповідача протягом липня 2009 року - березня 2010 року не вчинялися жодні дії щодо вирішення ситуації, яка склалася із незаконним звільненням ОСОБА_1 з роботи, не пропонувалися варіанти поновлення на роботі на інших посадах, то на її користь підлягає стягненню середній заробіток за час затримки виконання судового рішення.

Доводи представника відповідача про те, що підприємство намагалося вирішити цю ситуацію шляхом звернення до державної виконавчої служби із заявою щодо зміни способу і порядку виконання рішення суду не заслуговують на увагу.

При цьому суд виходить із того, що час затримки виконання судового рішення від 22 червня 2009 року почався саме з дати відкриття виконавчого провадження, оскільки у судовому засіданні позивачем ОСОБА_1 не було надано суду жодних доказів того, що після ухвалення судового рішення від 22 червня 2009 року вона до винесення виконавчою службою 14 липня 2009 року постанови про відкриття виконавчого провадження в частині негайного поновлення її на роботі зверталася з цим питанням до відповідача.

Крім того, як вбачається із виконавчого листа Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2009 року він був виданий лише 03 липня

2009 року. Із заявою про прийняття на виконання виконавчого листа ОСОБА_1 звернулася до виконавчої служби 10 липня 2009 року. Станом на 15 березня 2010 року рішення суду не виконане, законодавством України про працю визначено, що середній заробіток повинен бути виплачений за час затримки виконання рішення відповідного органу про поновлення на роботі.

Імперативної норми про те, що працівник має право вимагати стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення лише після фактичного допуску до виконання посадових обовязків чинне трудове законодавство України не містить. Крім того, на думку суду, таке тлумачення трудового законодавства є неприйнятним з точки зору справедливості, оскільки незаконно звільнений працівник, очікуючи поновлення на роботі протягом часу затримки виконання рішення відповідного органу з цього питання, фактично позбавлений засобів для існування, а також можливості працевлаштування.

Таким чином, середній заробіток за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі підлягає стягненню з 14 липня 2009 року по 15 березня

2010 року включно.

При цьому суд вважає, що вирішуючи цю справу й стягуючи середній заробіток по день ухвалення судового рішення (15 березня 2010 року), а не на момент подачі позовної заяви (13 січня 2010 року) діє відповідно до вимог матеріального та процесуального права, оскільки час затримки виконання судового рішення тривав на час звернення позивача до суду й триває на час постановлення рішення суду в цій справі, а завданням цивільного судочинства є справедливий розгляд цивільних справ з метою захисту порушених прав.

Частиною 3 статті 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2009 року встановлено, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становила - 151 грн. 58 коп. На ІП «Кока-Кола Беверіджис Україна Лімітед» встановлено пятиденний робочий тиждень.

Ці обставини також підтверджуються дослідженими у судовому засіданні матеріалами цивільної справи № 2-1616/09 за позовом ОСОБА_1 до ІП «Кока- Кола Беверіджиз Україна Лімітед» про визнання незаконними наказів та звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу й про відшкодування моральної шкоди.

Період затримки виконання судового рішення складає з 14 липня 2009 року по 15 березня 2010 року. В цей період кількість робочих днів становить - 171.

Враховуючи кількість робочих днів за час затримки виконання судового рішення (171 день) й середньоденний заробіток ОСОБА_1, який вона одержувала до звільнення з роботи (151 грн. 58 коп.), середній заробіток за час затримки виконання судового рішення, що підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_1. становить - 25 920 грн. 18 коп.

З 14 по 31 липня 2009 року (14 робочих днів х 151 грн. 58 коп.) - 2 122 грн. 12 коп.; - з 03 по 31 серпня 2009 року (20 робочих днів х 151 грн. 58 коп.) - 3031 грн. 60 коп.; - з 01 по 30 вересня 2009 року (22 робочих дні х 151 грн. 58 коп.) - 3 334 грн. 76 коп.; - з 01 по 30 жовтня 2009 року (22 робочих дні х 151 грн. 58 коп.) - 3334 грн. 76 коп.; - з 02 по 30 листопада 2009 року (21 робочий день х 151 грн. 58 коп.) - З 183 грн. 18 коп.; - з 01 по 31 грудня 2009 року (23 робочих дні х 151 грн. 58 коп.)

- З 486 грн. 34 коп.; з 04 січня по 29 січня 2010 року (19 робочих дні х 151 грн. 58 коп.)

- 2 880 грн. 02 коп.; - з 01 по 26 лютого 2010 року (20 робочих дні х 151 грн. 58 коп.)

- З 031 грн. 60 коп.; з 01 по 15 березня 2010 року (10 робочих дні х 151 грн. 58 коп.) -1515 грн. 80 коп.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, завданої затримкою виконання судового рішення, то вирішуючи їх суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 237і КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно із пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

У судовому засіданні позивачем ОСОБА_1 не надано суду доказів заподіяння їй моральних страждань, а тому суд приходить до висновку, що в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 209, 212 - 215 ЦПК України Броварський міськрайонний суд Київської області,

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з іноземного підприємства «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2009 року про поновлення її на посаді консультанта по роботі зі споживачами та клієнтами цього підприємства з 14 липня 2009 року по 15 березня 2010 року включно у сумі - 25 920 (двадцять пять тисяч девятсот двадцять) грн. 18 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з іноземного підприємства «Кока-Кола Беверіджиз Україна Лімітед» на користь держави судовий збір у розмірі - 51 (пятдесят одна) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у зазначений вище строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин