Макарівський районний суд Київської області
Макарівський районний суд Київської області в складі судді ДЗЮБИ Н.М. при секретарі Лизі Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Макарів справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Едем-Центр» с.Софіївська Борщагівка Києво- Святошинського району про виплату заробітку за час вимушеного прогулу,
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 01.12.2008 року він працював у відповідача охоронцем. 19.06.2009 року він був відсторонений керівництвом від посади, у нього був вилучений «бейджик» (нагрудне заламіноване посвідчення з фото на прищепці) та запропоновано наступного робочого дня - 22.06.2009 р. з"явитися на роботі та здати представникам роботодавця форменний одяг та службовий свисток.22.06.2009 року він прибув до відповідача,здав форменний одяг та службовий свисток. В цей же день, оскільки після відсторонення від роботи йому не запропонували іншу роботу, але і не звільнили, він подав керівнику відповідача заяву про звільнення за власним бажанням. В подальшому, з не зрозумілих причин, на протязі майже півроку представники відповідача відмовлялись розглянути його заяву про звільнення та видати його трудову книжку для влаштування на іншу роботу чи для звернення за допомогою до Центру зайнятості. Він кілька разів надсилав відповідачу письмові заяви з проханням задовольнити його заяву про звільнення та видати йому трудову книжку, але відповідач відмовляв у видачі трудової книжки під надуманими та несуттєвими приводами. Відповідач відмовився надіслати трудову книжку поштою, а також відмовився видати її його представникам. Без трудової книжки всі його намагання влаштуватись на роботу були марними. З цього приводу він двічі звертався до органів прокуратури. Після втручання працівників облпрокуратури 09.11.2009 року до нього додому приїхали працівники відповідача та запропонували прибути до. відповідача та отримати особисто трудову книжку. 11.11.2009 року трудову книжку у відповідача він отримав. Згідно запису в його трудовій книжці він був звільнений з посади охоронця ТОВ «Едем-Центр» з 22.06.2009 року за власним бажанням. Отже, трудова книжка була видана йому через 4 місяці 19 днів. На його звернення про видачу йому довідки про середній заробіток отримав відповідь, що така довідка буде видана йому після одужання бухгалтера ТОВ, яка на той час хворіла. Коли 24.11.2009 він прибув до відповідача, щоб отримати довідку та копії наказів, керівник відповідача нагрубив йому та його дружині, будь-які документи видавати відмовився, а також повідомив, що прокуратуру та суд він купив. За його підрахунками, його середній заробіток складає 1280 грн. на місяць, за час вимушеного прогулу йому слід виплатити 5930,73 грн., оскільки він опинився у вкрай скрутному матеріальному становищі. Тому за захистом своїх порушених прав він звернувся до суду та просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 5930,73 грн..
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, розмір стягнення збільшили до 9576,25 грн.( 6776,25 грн. середній заробіток за час вимушеного прогулу та 2800 грн. витрат на правову допомогу).
Представник відповідача- ТОВ «Едем-Центр»с.Софіївська-Борщагівка Києво- Святошинського району- Зулинська І.В. позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що 19.06.2009 року позивач ОСОБА_1 відпрацював зміну і повинен був вийти на роботу 23.06.2009 року, але до роботи ні 23.06.2009 р., ні 27.06.2009 р. не приступив, передбачені законом дві неділі після подання заяви про звільнення за власним бажанням не відпрацюв. Отже, вчинив прогул. Однак звільнити позивача за прогул не було можливості з-за відсутності останнього на роботі. Керівництво ТОВ приймало міри до того, щоб запросити позивача до ТОВ для з»ясування причини неявки на робочому місці та вирішення питання звільнення в телефонному режимі, але дружина позивача відповідала, що він хворий, або, щоб більше йому не телефонували, на роботу він не прийде. Щоб дотриматись процедури звільнення (звільнення під час хвороби неможливе) позивачу направлялись листи в серпні-листопаді 2009 р. з пропозицією прийти до відповідача для вирішення даного питання. В матеріалах кримінальної справи щодо ОСОБА_1К є його листи непрацездатності за вказаний період. 09.11.2009 р. додому до позивача була направлена група працівників ТОВ, але останній до них не вийшов. Позивачу було запропоновано з»явитися в ТОВ по питанню його звільнення. 11.11.2009 р. ОСОБА_1 разом з його представниками прибув до відповідача, але документи, що підтверджували б поважність його відсутності на роботі, не надав, відмовився також надати письмові пояснення. Позивачу було повідомлено, що він буде звільнений за прогул. В процесі переговорів, на прохання представника позивача, керівництво відповідача пішло назустріч позивачу і останнього було звільнено 22.06.2009 року за власним бажанням. ОСОБА_1 же зобов»язувався не висувати претензій та не звертатися з позовом до відповідача. В цей же день позивач отримав свою трудову книжку та підписався в журналі про її отримання, поставши дату 22.06.2009 року. Затримка у видачі трудової книжки вийшла не по вині відповідача. Заяву про своє звільнення ОСОБА_1 залишив директору з безпеки , який не уповноважений вирішувати питання щодо звільнення, дату звільнення не вказав. З письмовою заявою щодо пересилання його трудової книжки позивач до відповідача не звертався та не уповноважував іншу особу на отримання трудової книжки. Не було і вимушеного прогулу з вини відповідача. Позивач не надав суду доказів того, що відсутність трудової книжки перешкоджала його влаштуванню на роботу. А тому позовні вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають. Не підлягають стягненню з відповідача і витрати позивача на правову допомогу, так як відсутні докази того, що ФОП ОСОБА_2А_ є фахівцем у галузі права і за законом має право надавати правову допомогу, в процесі він діяв як представник позивача, а не адвокат. Крім того, в квитанції про сплату коштів 2800 грн. не зазначено, яка правова допомога оплачена, дата оплати 24.11.2010 року, розрахунок витрат 28.07.2010 р..
Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, покази свідків, дослідивши матеріали справи та матеріали закритої кримінальної справи №13-4435 щодо ОСОБА_1 за ст.185ч.З КК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що з 01.12.2008 року позивач ОСОБА_1 працював охоронцем у ТОВ «Едем-Центр». 16.06.2009 року, перебуваючи на своєму робочому місці в ТОВ «Едем-Центр» позивач ОСОБА_1 вчинив крадіжку запчастин до автомобілів з приміщення складу автоцентру на суму 530,53 грн., що підтверджено матеріалами кримінальної справи. 19.06.2009 року дана крадіжка була виявлена директором з безпека ОСОБА_3 та позивачу було запропоновано здати форменний одяг та службовий свисток, що позивач зробив 22.06.2009 року, а також залишив заяву про звільнення його з роботи за власним бажанням. 23.06.2009 року ОСОБА_1 на роботу у свою зміну не вийшов , на телефонні та письмові запрошення прибути до відповідача не реагував. Лише 11.11.2009 року позивач прибув до ТОВ «Едем-Центр», документів, що підтверджували б поважні причини відсутності на роботі, не надав, пояснення відмовився писати. В матеріалах кримінальної справи є медичні документи про хворобу позивача (а.с.77,100- 104 ) з 01.07.2009 р. по 11.07.2009 р., з 27.07.2009 р. по 15.08.2009 р.Після повідомлення позивача про те, що його звільняють за прогул, в результаті перемовин було домовлено, що керівництво ТОВ «Едем-Центр» звільнить позивача по його заяві за власним бажанням з 22.06.2009 року, а останній не буде мати претензій до відповідача та звертатись до суду. 11.11.2009 року позивач отримав свою трудову книжку та розписався в журналі про її отримання. Ці факти підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6.
Таким чином, з 23.06.2009 року до 11.11.2009 року питання звільнення позивача ОСОБА_1 відповідачем не могло бути вирішене з-за неявки позивача до ТОВ «Едем-Центр». Оскільки після подання заяви про звільнення позивач 2 неділі не відпрацював, на роботу не вийшов, підтверджуючих поважність відсутності на роботі документів не надав, відповідач мав всі підстави звільнити позивача ОСОБА_1 11.11.2009 року за прогул. Але в результаті перемовин керівництво ТОВ «Едем-Центр» пішло назустріч позивачу та звільнило його за власним бажанням з 22.06.2009 року .11.11.2009 року позивачу була видана трудова книжка.
Звертаючись з позовом до суду, позивач не вказав, з яких підстав він хоче стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу: в разі затримки видачі трудової книжки чи в разі незаконного звільнення. Однак, докази вини відповідача у незаконному звільненні позивача або у затримці видачі трудової книжки позивачу в матеріалах справи відсутні. Не надав позивач і доказів того, що вимушений прогул був: що він не міг працевлаштуватись саме з-за відсутності у нього трудової книжки.
За таких обставин позовні вимоги є необгрунтованими, не підтвердженими належними доказами і задоволенню не підлягають.
На підставі наведеного та керуючись ст.235 КЗпП України, ст.ст. 10,11,58- 60/79,84,209,215,294 ЦПК України,суд,
ОСОБА_1 в позові до ТОВ «Едем Центр» с.Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району про виплату заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає чинності відповідно до ст.223 ЦПК України.