Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

Іменем України

23 березня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області

в складі: головуючої - судді Косигіної Л.М.

суддів: Котік Т.С., Трояновської Г.С.

при секретарі Порохня М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом Комунального підприємства Новоград-Волинськжитлосервіс до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2

на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12 січня 2010 року, -

встановила:

У квітні 2008 року Новоград-Волинське орендне підприємство Житлосервіс звернулось до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначило, що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 В квартирі також проживає її чоловік - ОСОБА_2 Відповідно до ст.ст. 901, 903 ЦК України власник квартири зобовязаний щомісячно вносити плату за отримані житлово-комунальні послуги. В порушення вимог закону відповідачі проводять оплату за отримані послуги в неповному розмірі, в звязку з чим утворилась заборгованість в сумі 253 грн. 54 коп. за період з 01.01.2007 по 31.03.2008, яку позивач просить стягнути з відповідачів.

У листопаді 2008 року позивач уточнив свої вимоги та просив стягнути з відповідачів 403 грн. 46 коп. заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2007 року по 01.11.2008 року /а.с. 96 /.

Під час розгляду справи, відповідно до рішення ОСОБА_3 міської ради від 29.12.2008 року №449, проведена заміна позивача ОСОБА_3 орендного підприємства Житлосервіс на його правонаступника - Комунальне підприємство Новоград-Волинськжитлосервіс /а.с. 127, 13б-137/.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 12 січня 2010 року стягнуто в солідарному порядку з Цвєткової-Г.Б. та ОСОБА_2 на користь позивача 361 грн. 46 коп. заборгованості з утримання будинку та прибудинкової території. Стягнуто з відповідачів на користь позивача по 15 грн. з кожного на відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та на користь держави по 25 грн. 50 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та їх неповне дослідження, просять рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд. Зокрема зазначили, що суд не звернув увагу на те, що в порушення вимог п. 2.3 ст. 21 Закону України Про житлово комунальні послуги, позивач не уклав з ними новий договір про надання послуг, оскільки попередній договір втратив чинність з 01.01.2006 року. У звязку з відсутністю договору, у них не винимо будь-якого обовязку перед позивачем щодо оплати понесених ним витрат /ст. 11 ЦК України/. Крім того, суд першої інстанції не перевірив розрахунки орендного підприємства Житлосервіс, не взяв до уваги те, що позивач надавав неякісні послуги.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог п 2 ст. 10 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями власники приватизованого житла у багатоквартирних будинках є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання, і повинні сплачувати свою частку витрат у загальних витратах на утримання будинку /житла/ та прибудинкової території пропорційно до займаної площі /загальної/. Послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території зобовязані спрачувати як квартиронаймачі, так і власники викуплених та приватизовких квартир.

Згідно з ч. З ст. 156 ЖК України повнолітні члени сімї власника будинку /квартири/ зобовязані брати участь у витратах по утриманню будинку /квартири/ і придомової території.

Стягнувши з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, суд першої інстанції не зясував, хто є власником квартири АДРЕСА_1 та на підтвердження цього не витребував жодних документів.

Під час апеляційного розгляду відповідачем надано копію свідоцтва від 17.12.2002 року про право власності на житло - на квартиру АДРЕСА_1, з якого вбачається, що дана квартира належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та її повнолітньому сину ОСОБА_4 /а.с. 189/.

ОСОБА_2 - чоловік ОСОБА_1, зареєстрований у вищезазначеній квартирі з 2004 року і не є власником житла /а.с. 5/.

Отже, відповідальність за утримання будинку і споруд та прибудинкової території зобовязані нести, у разі доведеності, як ОСОБА_1 і ОСОБА_2, так і інший співвласник житла - ОСОБА_4, незважаючи на те, що він у вказаній квартирі не проживає.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в порядку п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України, з направленням справи на новий розгляд до того ж суд>' іншим суддею.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 311, 313 - 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 12 січня 20 10 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до того ж суду іншим суддею.

Ухвала апеляційного суду' набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України про тягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуюча Судді