Справа №22-ц-3098/10 Суддя-доповідач - Ільченко
УХВАЛА

30 вересня 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Смирнової Т.В.

суддів - Ільченко О.Ю., Ведмедь Н.І.

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 06 червня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,

встановила:

У травні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, який обґрунтовував тим, що у березні 2006 року позичив ОСОБА_2 50000 грн., які останній зобов'язався повернути до кінця травня 2006 року, але 31 травня 2006 повернув лише 25000 грн., що становить половину боргу, а щодо решти написав розписку про обов'язок повернути до 01 липня 2006 року 5000 доларів США (еквівалент 25000 грн. станом на липень 2006 року). У зв'язку з тим, що відповідач боргу не повернув, просив стягнути з нього 25000 грн. суму боргу, 12700 грн. інфляційних збитків та 2125 грн. - 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 06 червня 2010 року позов ОСОБА_1 задоволено частково - стягнуто на його користь з ОСОБА_3 27125 грн. суми боргу, 271 грн. повернення судового збору та 250 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить змінити зазначене рішення суду, задовольнивши його позов у повному обсязі. Зокрема, зазначає, що кошти у борг він надавав у борг в національній валюті, а тому має право на відшкодування інфляційних збитків.

Як встановлено судом першої інстанції, 31 травня 2006 року ОСОБА_2 складено розписку про те, що він отримав від ОСОБА_1 5000 доларів США, які зобов'язався повернути до 01 липня 2006 року (а.с.5). Отримані грошові кошти відповідач позивачу не повернув.

Заслухавши пояснення представника апелянта, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши

законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - частковому скасуванню з ухваленням нового рішення, виходячи з наступного.

Суд вірно встановив фактичні обставини справи та визначився у спірних правовідносинах і дійшов обґрунтованого висновку щодо задоволення вимог про стягнення суми боргу та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання, однак, що стосується інфляційних збитків, то суд безпідставно відмовив у цій частині позову.

Згідно з ч.І ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання його позикодавцем визначеної грошової суми.

Ст.625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просив стягнути суму боргу у національній валюті, а не у доларах США, суму ним визначено, виходячи з розміру боргу 5000 доларів США за курсом, встановленим НБУ на час надання позики відповідачу.

Крім того, він вказував, що позику він надавав у гривні, на підтвердження чого надав копію платіжного доручення, згідно з яким 23 березня 2006 року він отримав у банку 60000 грн. (а.с.7).

Зазначених обставин відповідач у суді апеляційної інстанції не спростував.

Суд же не звернув уваги на те, що в даному випадку грошове зобов'язання визначено у гривні, борг за яким сплачується з урахуванням встановленого індексу інфляції, а не в іноземній валюті, борг за яким визначається за офіційним курсом цієї валюти на день його сплати.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні інфляційних збитків скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення цієї вимоги.

Враховуючи дані Держкомстату України, приріст індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів за період з липня 2006 року по квітень 2009 року становив: 1,009 х 1,00 х 1,02 х 1,026 х 1,018 х 1,009 х 1,005 х 1,006 х 1,002 х 1,00 х 1,006 х 1,022 х 1,014 х 1,006 х 1,022 х 1,029 х 1,022 х 1,021 х 1,029 х 1,027 х 1,038 х 1,031 х 1,013 х 1,008 х 0,995 х 0,999 х 1,011 х 1,017 х 1,015 х 1,021 х 1,029 х 1.015 х 1,014 х 1,009 х 100 - 100 = 50,8%.

Зважаючи на викладене, на користь позивача слід стягнути інфляційні збитки у розмірі 50,8% від суми заборгованості, тобто 25000 грн. : 100% х 50,8% = 12700 грн.

У зв'язку з зим підлягають розподілу і судові витрати відповідно до ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307 ч.З п.1, 309 ч.І п.1, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 06 червня 2010 року в частині відмови у стягненні інфляційних збитків скасувати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні збитки в сумі 12700 грн., а також 127 грн. повернення сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий

Судді -