Апеляційний суд Житомирської області
05 травня 2010 року апеляційний суд Житомирської області у складі:
головуючого: судді Миніч Т.І.,
суддів: Павицької Т.М.,
ОСОБА_1, при секретарі
судового засідання: ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в Овруцькому районі
на постанову Овруцького районного суду від 3 березня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного Фонду України в Овруцькому районі про визнання дій неправомірними, зобов'язання провести перерахунок пенсії та стягнення коштів,
У поданій апеляційній скарзі Управління Пенсійного Фонду України в Овруцькому районі порушує питання про скасування зазначеної постанови. При цьому апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що при призначенні пенсії позивачці не можуть застосовуватись мінімальні розміри пенсії за віком, оскільки на пенсії в такому розмірі не проводиться фінансування управлінням праці та соцзахисту населення, яке є розпорядником коштів. Витрачання бюджетних коштів у розмірі, не передбаченому фінансуванням, призведе до їх нецільового використання. На думку апелянта, суд не звернув уваги на те, що розміри пенсій по інвалідності, щодо яких встановлено причинний зв"язок з насідками аварії на ЧАЕС, встановлені постановами Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року та № 654 від 16.07.2008 року, виходячи із реальної можливості видаткової частини Державного Бюджету. Вважає, що рішення в частині стягнення пенсії суперечить процесуальному закону.
Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що позивачка має статус потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, їй встановлено 2 групу інвалідності внаслідок захворювання, викликаного впливом аварії на ЧАЕС (а.с.2-6). їй призначено пенсію в розмірі 793 грн.50 коп.
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обгрунтованість вимог позивачки, зважаючи на наступне.
Статтею 49 Закону передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії, б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров"ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Відповідно до ч.4 ст.54 цього Закону, в якій наведено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів 2 групи, щодо яких установлено зв"язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими ніж вісім мінімальних пенсій за віком.
Відповідно до ст.50 Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров"ю, зокрема інвалідам 2 групи - у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.
За наведених обставин, суд першої інстанції правильно вважав, що вихідним критерієм розрахунку пенсії позивачці має бути мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі ст.28 Закону України „Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Крім того, з огляду на загальні засади пріоритету законів над підзаконними актами суд дійшов обгрунтованого висновку, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених ст.ст.50,54 Закону, застосуванню підлягає саме розмір прожиткового мінімуму для осіб, котрі втратили працездатність, установлений у Законі про Державний бюджет України на
відповідний рік, з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.
Положення ст.28 Закону України „Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" не є перешкодою для застосування мінімальної пенсії за віком для розрахунку інших пов"язаних із нею пенсій чи доплат,оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого ч.1 цієї статті.
Крім того, Законом України „Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" саме на Пенсійний фонд України та його відповідні територіальні органи покладено обов"язок щодо призначення пенсій, забезпечення їх своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати. Тому суд правильно вважав, що невиплачену позивачці внаслідок неправильного нарахування пенсію слід стягнути саме з цього відповідача.
Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності оскаржуваної постанови процесуальному законові - безпідставні, оскільки повноваження суду в частині стягнення з відповідача коштів передбачені п.4 ч.2 ст.162 КАС України.
Апеляційна скарга не містить доводів в частині правильності розрахунку стягнутих з відповідача сум. Тому в цій частині законність оскаржуваного судового рішення не перевіряється.
За наведених обставин апеляційний суд не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 209,307,308,313-315 ЦПК України, суд
Апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в Овруцькому районі відхилити.
Постанову Овруцького районного суду від 3 березня 2010 року залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня її проголошення.

Головуючий: Судді: