Справа № 2-7/2010
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.05.2010 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:
головуючого - судці Горчакової О.І.,
при секретарі - Грідіній В. І., Зубенко І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи: приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу ОСОБА_3
«Про визнання недійсним спадкового договору та свідоцтва про право власності, визнання права власності на спадкове майно»,
за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Лозівська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4 «Про усунення від права на спадкування», -
Позивачка ОСОБА_1 19 липня 2007 року звернулася до суду з позовною заявою до відповідача - ОСОБА_2 «Про визнання недійсним спадкового договору та свідоцтва про право власності, визнання права власності на спадкове майно», посилаючись на те, що являється рідною донькою ОСОБА_5. Народилася в його шлюбі з ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище ОСОБА_6) ОСОБА_7. Батько мав сина, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, від першого шлюбу. ОСОБА_4 відмовився на її користь від прийняття спадщини, що підтверджується його заявою. Після смерті батька відкрилася спадщина, а саме - будинок у місті Лозова Харківської області по вулиці Володарського №58. Вона своєчасно звернулася з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини і дізналася, що 19 січня 2007 року був укладений спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу ОСОБА_8, на користь ОСОБА_2
На протязі останніх 5 років батько часто хворів, постійно лікувався з приводу ішемічної хвороби серця, атеросклеротичного кардіосклерозу, серцевої недостатності другого ступеня, гіпертонічної хвороби третього ступеня, цукровим діабетом другого типу середнього ступеня тяжкості, цирозу печінки в стадії декомпенсації, дисцеркуляторної енцефалопатії третього ступеня з психоорганічним синдромом.
19 вересня 2006 року батько переніс інсульт, гіпоглікемічну кому, лікувався в терапевтичному відділенні Лозівської ЦРЛ. Після цього стан його різко погіршився. Позивачка приїжджала провідати батька у жовтні 2006 року. Він був заторможений, майже не міг розмовляти, довести свою думку до кінця, говорив, що почуває себе дуже погано, особливо вночі, коли ОСОБА_2, яка проживала у нього, дає йому якісь ліки, після чого він не може розмовляти, не розуміє, що з ним відбувається. Вдень йому краще, він навіть намагався рухатися, але з дому не виходив, тому що боявся заблудитися. За період з вересня 2006 року по лютий 2007 року батько постійно лікувався амбулаторно, стаціонарно, обслуговувався станцією швидкої допомоги, опікувався сімейним лікарем. 17 січня 2007 року переніс печінкову кому, кардинальний цироз печінки, асцит. З 27 січня по 3 лютого 2007 року лікувався в стаціонарі на дому з діагнозом ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба, серцева недостатність, цироз печінки, цукровий діабет, дисцеркуляторна енцефалопатія з вестибулоатактичним синдромом. Вдруге переніс печінкову кому.
З 24 лютого по 26 лютого 2007 року - лікувався в стаціонарі на дому з тими ж діагнозами.
26 лютого 2007 року ОСОБА_9 помер.
Позивачка, ОСОБА_1 вважає, що спадковий договір було вчинено її батьком у стані, при якому він не усвідомлював, у силу своїх захворювань, значення своїх дій та не міг ними керувати, про що свідчать додані нею медичні документи. У зв'язку з викладеним позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про визнання недійсним спадкового договору.
Ухвалою судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області Горчаковою О.І. від 19 липня 2007 по зазначеній справі було відкрито провадження.
11 вересня 2007 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1, посилаючись на те, що на початку 2002 року вона познайомилася з ОСОБА_9, на весні 2003 року він запропонував позивачці жити однією сім'єю. В липні 2004 року переїхала до ОСОБА_9 і вони фактично проживали як подружжя. На час знайомства позивачка знала, що ОСОБА_9 має ряд хронічних захворювань серця, печінки, сахарного діабету. У зв'язку з цим, йому потрібен був .постійний догляд, який здійснювала позивачка. ОСОБА_10 позивачка зазначила, що за всі п'ять років її знайомства з ОСОБА_9, відповідач - його донька ОСОБА_1, двічі приїздила до батька і гостювала не більше двох годин. Ніякої допомоги від неї ОСОБА_9 не мав, хоча відповідач добре знала, що батько хворів і йому потрібна не тільки матеріальна, а - і моральна допомога.
19 січня 2007 року ОСОБА_9 і позивачка уклали спадковий договір. За договором на позивачку покладалися обов'язки забезпечувати ОСОБА_9 продуктами харчування та надавати йому необхідний догляд, забезпечувати лікувальними засобами, а після його смерті позивачці у власність перейде його житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами. Але після смерті ОСОБА_9, його дочка почала безпідставно претендувати як спадкоємець на все майно батька в тому числі і на будинок.
Ухвалою від 11 червня 2008 року цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи: приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 «Про визнання недійсним спадкового договору та свідоцтва про право власності, визнання права власності на спадкове майно» об'єднано в одне провадження з цивільною справою за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Лозівська державна нотаріальна контора «Про усунення від права на спадкування».
Позивач, вона ж за зустрічним позовом відповідач, ОСОБА_1 підтримала вимоги своєї позовної заяви у повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на те, що у 1998 році був розірваний шлюб між її батьками - ОСОБА_11 та ОСОБА_5, після чого вона з мамою переїхали жити до м. Полтава. Всі ці роки вони підтримували тісний зв'язок з батьком.
За період з 1998 року по 2007 рік у батька було п'ять жінок, з якими він прожив по два роки. У червні 2006 року вона приїхала до батька на день народження, йому виповнилося 70 років. Батько скаржився їй на погане самопочуття, високий тиск.
У кінці вересня 2006 року їй зателефонував батько та повідомив, що 29 вересня 2006 року він виписався із лікарні, де пролежав десять днів. До лікарні він потрапив через інсульт. По телефону батько скаржився на погане самопочуття, по голосу вона чула, що він був слабкий, забалакувався.
16 жовтня 2006 року вона приїхала до Лозової відвідати батька. Він скаржився їй на те, що у нього всю мову «потягло», не може скласти слова, починає розмовляти тільки під ранок,
оскільки голос з'являється тільки вранці. Батько їй пообіцяв, що все майно, що належить йому він залишить їй.
Вона часто телефонувала батькові, надсилала ліки від тиску та робила грошові переводи. У жовтні 2006 року вона надсилала батькові 200 гривень, а також - у січні 2007 року - 200 гривень.
14 грудня 2006 року її мати - ОСОБА_11 приїхала провідати батька, він погано розмовляв, не міг навіть згадати близьких родичів. У січня 2007 року вона - позивачка, часто телефонувала батькові, проте, замість нього майже завжди брала слухавку ОСОБА_2, яка не давала їй можливості поспілкуватися з батьком, обґрунтовуючи це тим, що він спить. 20 січня 2007 року позивачка знову зателефонувала батькові, але слухавку взяла невідома жінка, назвалася доглядальницею та сказала, що її найняла ОСОБА_2 для догляду за батьком. Ввечері цього ж дні її мати виїхала до
Лозової, з метою доглядати за батьком. Коли вона приїхала, то одразу викликала дільничного лікаря, дізналася про всі діагнози батька, який у свою чергу навіть не впізнав матір, лежав та рахував до десяти. Ввечері ОСОБА_2, повернувшись з роботи додому, вигнала ОСОБА_11 і викликала навіть міліцію, яким представилася громадянською дружиною. Після цього, батька позивачка живим не бачила.
26 лютого 2007 року їй зателефонував друг батька - ОСОБА_12 і повідомив, що батько помер. Вніч з 26 лютого на 27 лютого 2007 року позивачка виїхала до Лозової. 27 лютого 2007 року - батька поховали.
24 квітня 2007 року позивачка звернулася до Лозівської державної нотаріальної контори з питанням реєстрації спадщини після смерті батька де дізналася, що 19 січня 2007 року між батьком та ОСОБА_2 був укладений спадковий договір. Її рідний брат - ОСОБА_4, відмовився від своєї частки спадщини на користь позивачки, оригінал зазначеної відмови знаходиться у Лозівській державній нотаріальній конторі. Позивачка вважає, що її батько , підписуючи спадковий договір, не усвідомлював своїх дій. Вона є його законною спадкоємицею, оскільки вона виросла у спірному житловому будинку, там пройшло її дитинство. Зазначений будинок будували її дід та бабуся, для своїх дітей та онуків. На підставі викладеного позивачка вважає, що спірний будинок належить їй по праву.
На запитання адвоката ОСОБА_13 - ОСОБА_1 пояснила:
- що у 2006 році, у жовтні місяці, коли вона приїздила до батька, то він сам їй повідомив, що допоміг ОСОБА_2 купити квартиру;
- батько надавав і їй матеріальну допомогу завжди. Коли вона приїздила, то він давав і 300, і 400 грн., на свій ювілей він їй взагалі дав гроші на покупку холодильника. Таємно гроші він їй ніколи не давав і ОСОБА_2 напевно про це знала;
- у травні 2003 року вона приїздила до батька у гості зі своєю донькою та мамою. Вони разом ходили з ОСОБА_9 на ринок, де ОСОБА_9 купляв онучці речі, подарунки. Потім вони всі разом їздили на кладовище до бабусі і дідуся - батьків ОСОБА_5 З батьком вони листувалися, підтримували нормальні відносини, тому вона вважає, що надавала повною мірою батькові моральну підтримку;
- матеріальної допомоги батько ніколи не потребував і одного разу навіть накричав на неї за те, що вона йому надіслала поштою 200 грн. Прохав забрати гроші назад і казав, щоб вона так більше ніколи не робила;
- 05 лютого 2007 року вона приїздила до батька, він спав, а коханець ОСОБА_2 сказав їй - ОСОБА_1, щоб вона залишила свої документи. Потім він надіслав їй генеральну довіреність на автомобіль і сказав, що він сам в ній підписався замість батька у нотаріуса.
- за своє життя батько їй неодноразово казав, що будинок і автомобіль належать дітям і онукам;
- влітку ОСОБА_2 взяла кредит нібито на борги за поховання та помини батька. Але її знайома, яка працює у банку розповідала їй - ОСОБА_1, що ОСОБА_2 там «поливала її - ОСОБА_1, брудом» і кредит вона брала для сплати послуг адвоката;
вона, ОСОБА_1, заперечує, що залишила батька безпомічного та безпорадного.
На запитання ОСОБА_2 - ОСОБА_1 відповіла, що
- вона батькові неодноразово пропонувала переїхати до м. Полтава, почати лікуватися там, проте він відповідав, що не хворий та відмовлявся лікуватися; батьку останнім часом було погано, він більшу частину часу спав, вона вважає, що відповідачка - ОСОБА_2, давала йому снодійні лікарські засоби; - вона не викликала лікаря, щоб дізнатися, які ліки ОСОБА_2 дає батьку,оскільки довіряла їй. До міліції чи прокуратури зі скаргою з цього приводу не зверталася; - батькові вона надсилала ліки від тиску, які їй порадили в аптеці. Вкладиши до лікарського препарату, який вона надсилала батькові, вона читала, проте особливих протипоказань там не було зазначено; - останній грошовий переказ батько так і не встиг отримати, тому після його смерті вона сама прийшла на пошту та забрала ці гроші, які потім віддала ОСОБА_2, оскільки наближалися помини; - вона приїздила щоб відвідати батька і не хотіла, щоб та її отруїла, також, як і отруїла її батька; - батькова сестра казала їй, що коли батька поклали до лікарні восени 2006 року, то ОСОБА_2 не приїздила до нього протягом тижня і він просив її, сестру, привезти йому поїсти;
На питання адвоката ОСОБА_14 - ОСОБА_1 повідомила, що згідно довідки лікаря батько хворів з 2003 року.
з 2003 року і по день смерті батька, вона постійно з ним спілкувалася, що можуть підтвердити спільні фотографії, листування між ними, привітання зі святами; мати з батьком також підтримувала гарні стосунки, часто спілкувалися, вітали один одного зі святами. Батько також часто спілкувався з родичами по материнській лінії; протягом останніх п'яти років життя батька, вона періодично приїздила до нього, лише у 2005 році не приїздила, оскільки у неї на руках була маленька донька. Коли у 2006 році вона приїхала до батька на ювілей, познайомилася з ОСОБА_2; у 2003 році батько жив з жінкою на ім'я ОСОБА_15, яка померла у цьому ж році; у 2004 році він почав жити з ОСОБА_16, з якою прожив до літа, а у літку 2004 року він прийняв до себе ОСОБА_2;
у січні 2007 року мати приїздила до батька без неї. Зі слів матері, вона зі своєю родичкою - ОСОБА_17, 22 січня 2007 року прийшли у магазин «Дача» де працювала ОСОБА_18, і посварилися з нею через те, що ОСОБА_2 не повідомила про дійсний стан здоров*я ОСОБА_5;
-у будинку батька завжди було прибрано, за час проживання відповідачки з'явилися квіти, проте батько казав, що має намір вигнати ОСОБА_2, оскільки вона не хоче працювати на дачі;
батько ніколи їй не казав, що має намір одружитися з ОСОБА_2, оскільки у них була велика різниця у віці - тридцять років;
також батько їй нічого не казав з приводу того, що має намір залишити після смерті відповідачці своє майно, навпаки - говорив, що залишить все дітям та онукам; умови спадкового договору вона не читала;
-її батько любив жінок, у нього їх було багато, проте він любив і своїх дітей, а вона була найбільш любимою дитиною батьком;
вона говорила ОСОБА_2 , що має намір оскаржувати спадковий договір, оскільки саме діти є спадкоємцями батькового майна, а відповідачка не має жодного права на цей будинок;
вона не подавала заяву на ОСОБА_2 до прокуратури;
сімейні відносини між батьком та матір'ю припинилися в 1998 році, коли ми з нею
переїхали у місто Полтава;
-у 2000 році у неї, ОСОБА_1 народилася донька і це зблизило батьків, вонии почали передзвонюватися і спілкуватися;
-зі слів батька їй відомо, що у нього були немалі грошові заощадження, бо він мав свою підприємницьку справу;
-вона, ОСОБА_1, стверджувала, що ОСОБА_2 давала її батькові - ОСОБА_5 психотропні ліки. ОСОБА_6 розповідала їй, що коли зустріла її батька на ринку, він їй казав, що «ОСОБА_2 коле йому такі ін'єкції, що він весь нібито літає».
Трофімов на її запитання про його відносини з ОСОБА_19 ніколи нічого не відповідав, а батько 05 лютого 2007 року казав, що, напевне, вижене ОСОБА_2 тому що вона з Трофімовим постійно таємно шепочуться за його спиною. -Трофімов по телефону їй - ОСОБА_1 сказав, довіреність на автомобіль була оформлена у нотаріуса ОСОБА_20 і в реєстрі він, Трофімов, розписався замість ОСОБА_9.
На запитання головуючого - Рябоконь Е.А. відповіла:
-що її батько мав намір заповісти все майно, що належало йому, саме їй;
-коли вона приїздила до батька у жовтні 2006 року, то на її питання чи склав він заповіт, він відповів, що ні, але сказав, щоб вона не хвилювалася, оскільки все майно він залишить їй. ОСОБА_10 він сказав, що поки не хоче йти до нотаріуса, оскільки всі одразу почнуть говорити, що він умирає;
вона послала свою матір замість себе, щоб та забрала батька, оскільки у неї на руках була маленька дитина. Вона вважала, що якщо ОСОБА_2 виставила з дому її матір, то цим самим, вона виставила і її;
-робота печінки зупиняється внаслідок порушення мозкового кровообігу, це може статися з людиною у вісні;
на наступний день, після поховання батька, ОСОБА_2 сказала їй, що в неї є спадковий договір, але на прохання надати зазначений договір відповіла, що він якраз знаходиться у нотаріуса;
до ОСОБА_2, не дивлячись на своє захворювання, батько вів нормальний образ життя, працював на дачній ділянці, займався бізнесом-- шив різноманітні сезонні головні убори, у тому числі і хутряні.
з батьком у них завжди були гарні і теплі відносини, вони листувалися, передзвонювалися, і вона щороку приїздила до батька.
Відповідачка, вона ж - позивачка, ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала та пояснила, що з ОСОБА_5 познайомилася навесні 2003 року. Коли померла його дружина - ОСОБА_15, він запропонував їй переїхати до нього, але вона відмовила йому, оскільки тоді не була готова до цього.
Через деякий час, він почав проживати з ОСОБА_21 і лише у липні 2004 року вона - ОСОБА_2 та ОСОБА_9 почали жити у громадянському шлюбі. Через два тижні сумісного життя ОСОБА_9 представив її своїм друзям, а саме - ОСОБА_22 та ОСОБА_12 у якості дружини. Вона, у свою чергу, познайомила його зі своїми батьками: ОСОБА_23 та ОСОБА_24. Влітку 2005 року вони з ОСОБА_9 відпочивали на морі у м. Бердянськ, при цьому їздили вони на автомобілі і він був за кермом. 20 серпня 2005 року вони разом їздили на весілля доньки ОСОБА_2 - ОСОБА_25 у село Раденськ Цюрюлінського району Херсонської області, за кермом автомобіля був ОСОБА_9 ОСОБА_5 був людиною гостинною.
14 червня 2006 року вона познайомилася з ОСОБА_26 - донькою ОСОБА_9 У ОСОБА_27 у цей день була висока температура. ОСОБА_28 погостила і близько трьох годин і знову поїхала у Полтаву.
19 вересня 2006 року у ОСОБА_9 стався напад, вона викликала швидку допомоги, його І одразу повезли до терапевтичного відділення Лозівської ЦРЛ і лікар ОСОБА_29 його зразу не прийняла, сказала, що необхідно вести до неврологічного відділення, оскільки допускала, що у ОСОБА_9 стався інсульт.
Вони відвезли ОСОБА_5 до неврології, де його оглянули лікарі ОСОБА_30 та ОСОБА_31 які не підтвердили діагноз, тобто - інсульт і знову відвезли хворого до терапевтичного відділення.
ОСОБА_32 прийняла його, ввечері ОСОБА_9 прийшов до тями. У лікарні він пробув десять днів. Виписали його у задовільному стані. Після цього ОСОБА_9 вів звичайний спосіб життя, у жовтні 2006 року вони разом їздили на дачу, він сам керував автомобілем. Приблизно, у середині грудня 2006 року до нього приїздила ОСОБА_11. Якось ОСОБА_2 прийшла з роботи і почула, що на кухні хтось розмовляє, коли з будинку вийшов чоловік, на її питання ОСОБА_9 відповів, що приходив брат ОСОБА_11 - ОСОБА_33. Через декілька днів до них зайшла сама ОСОБА_11 сказавши, що приїхала на поховання сестри і вирішила зайти до них. У них вона побула недовго, оскільки ОСОБА_9 збирався кудись по справам.
Вранці 17 січня 2007 року, це був її робочий тиждень, з ОСОБА_9 стався знову напад печінкової коми, вона викликала швидку допомогу і його забрали до стаціонару. ОСОБА_32 погодилася поставити йому крапельницю. Через дві години, після крапельниці, приблизно о десятій годині ранку цього ж дня, ОСОБА_12 привіз їх з ОСОБА_9 додому.
У цей же день - 17 січня 2007 року у ОСОБА_9 відбулася зустріч з нотаріусом - ОСОБА_34, яка повинна була вручити йому дублікати документів на право власності на домоволодіння.
19 січня 2007 року ОСОБА_2 була на роботі. Приблизно о 09 годині 20 хвилин до неї приїхав ОСОБА_22 і сказав, що терміново потрібен її підпис. Коли вона приїхала до дому то спадковий договір ОСОБА_9 був уже підписаний, вона прочитала його та також поставила свій підпис.
30 січня 2007 року у ОСОБА_9 стався знову напад, печінкова кома. В цей час вона була на роботі, а з ним поряд знаходилася доглядальниця ОСОБА_13. Приблизно о 09 годині ранку до неї на роботу в магазин «Дача» забігла ОСОБА_11, почала сваритися, вимагала віддати їй ключі від будинку та якісь документи.
Коли ОСОБА_2 повернулася додому там знаходилися родичі ОСОБА_7 і доглядальниця ОСОБА_13. ОСОБА_2 викликала сімейного лікаря для того, щоб він поставив ОСОБА_9 крапельницю. Після 14 години приїхала лікар - ОСОБА_35, ОСОБА_5 зробили укол і він прийшов до тями. Вона, ОСОБА_2, знову пішла на роботу, а коли повернулася додому о 20 годині, то попросила ОСОБА_11 покинути будинок. В цей час біля хворого сиділа медична сестра - ОСОБА_36. На прохання ОСОБА_2 покинути будинок, ОСОБА_7 почала сваритися і тому вона змушена була викликати міліцію.
У вечорі 26 лютого 2007 року ОСОБА_9 помер, а оскільки номеру телефону його доньки - ОСОБА_1 у себе на роботі ОСОБА_2 не мала, то вона попрохала ОСОБА_12 зателефонувати дочці і повідомити про смерть батька.
На запитання ОСОБА_14 - ОСОБА_2 відповіла:
що з ОСОБА_9 вона проживала у громадянському шлюбі з 04 липня 2004 року. Різниця у віці їй не заважала;
ініціатором знайомства був ОСОБА_9, він був постійним покупцем магазину
«Дача», у якому вона працює;
разом вони прожили два з половиною роки;
вона не знала, що ОСОБА_9 має намір залишити їй своє домоволодіння. Про це їй
стало відомо 17 січня 2007 року;
до спадкового договору ОСОБА_9 заповів їй будинок, а вона, в свою чергу, повинна була доглядати за ним, купувати йому ліки. Вона прочитала зазначений договір та підписала його. Для неї не було дивним укладання спадкового договору. Вона виконувала у повному обсязі умови спадкового договору;
прогресуючими хворобами, на які страждав ОСОБА_9, були: цукровий діабет, цироз печінки. Артеріальний тиск у нього завжди був у нормі; ОСОБА_9 не перебував на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога; їй нічого не відомо з приводу того, чи був ОСОБА_9 визнаний недієздатним; колишня дружина ОСОБА_9 приїздила 30 січня 2007 року та стверджувала, що її нібито прислала донька доглядати за батьком, оскільки дочка сама не може доглянути батька, бо не може залишити малолітню дитину;
на початку лютого 2007 року стан здоров'я ОСОБА_9 почав погіршуватися. Він намагався триматися. На той момент вже прогресував цироз печінки, в черевній порожнині накопичилася рідина і його донька добре знала про ряд хронічних захворювань батька;
колишня дружина ОСОБА_9 приїздила ділити спадщину, а бажання допомогти у неї не було ніякого.
з ОСОБА_1 про спадщину вони розмовляли вже після смерті ОСОБА_9, а за автомобіль - 05 лютого 2007 року, що вона - ОСОБА_2, буквально змусила ОСОБА_5 написати довіреність на автомобіль на ім*я його доньки. Що стосується домоволодіння, то за нього вони не розмовляли;
вона не забороняла ОСОБА_1 приїздити до батька і навіть сама цікавилась у нього, чому донька не привозить онуку на літні канікули погостювати, у нього навіть не було жодної фотокартки онуки;
ОСОБА_1 крім ліків, більше нічим батьку не допомагала. На поховання вона купила вінок і дала 200 грн;
у неї - ОСОБА_2, самої є донька від першого шлюбу і якби вона так ставилася до свого батька, як ОСОБА_26 відносилися до ОСОБА_27 за його життя, то вона - ОСОБА_2 теж була б на боці колишнього чоловіка. ОСОБА_2 вважає, що таке відношення доньки сприяло воєвиявленню ОСОБА_9 щодо складання цього спадкового договору;
ОСОБА_1 присилала батькові поштою ліки - «Шоломник байкальський», але він протипоказаний при цирозі печінки тому, що виготовлений із застосуванням спирту, оскільки ОСОБА_9 його вживати не можна було, то він його просто викинув; ОСОБА_9 сам телефонував доньці, просив щоб вона робила йому ін'єкції, але вона відмовилася. їх сусідка медичний працівник, але вона боляче робила уколи і він сам попросив, щоб йому робила уколи ОСОБА_36. ОСОБА_2 ходила до неї і та погодилася надавати медичну допомогу. В кінці січня 2007 року стан здоров'я ОСОБА_9 погіршився. Тому вона звернулася з проханням до його сестри знайти сиділку, на що та відповіла: «навіщо воно тобі потрібно, закрий його в хаті і хай лежить», тоді ОСОБА_2 знайшла сиділку сама і та постійно його доглядала;
30 січня 2007 року приїздила колишня дружина ОСОБА_9 яка вчинила сварку, внаслідок чого у ОСОБА_9 стався черговий напад. ОСОБА_11 приводила свого племінника і вони хотіли поміняти замки, тому ОСОБА_2 була змушена викликати міліцію.
01 лютого 2007 року колишня дружина ОСОБА_9 влаштувала скандал у Лозівському БТІ, а потім зателефонувала ОСОБА_26 і запитувала коли можна приїхати, щоб оформити документи на автомобіль;
ОСОБА_1 приїхала 05 лютого 2007 року, залишила документи і поїхала. ОСОБА_9 тоді ще виходив у коридор, щоб її провести;
18 лютого 2007 року ОСОБА_27 сам телефонував доньці, просив привести онуку, тому, що за шість років він її бачив лише один раз', плакав і казав, що він
гроші на поховання ОСОБА_9 вона була змушена позичити, оскільки коштів на поховання не було. Вона отримала 700 грн. допомоги пов'язаної з похованням, які витратила на встановлення огорожі на кладовищі навколо могили ОСОБА_9; за таких умов вона вважає, що ОСОБА_1 повинна бути усунена від отримання спадщини після смерті батька;
їй від свого бізнесу ОСОБА_9 нічого не давав і про його заощадження їй нічого не відомо;
ОСОБА_1 дізналася про спадковий договір вже після смерті ОСОБА_27, оскільки він їй за життя нічого про це не казав. - у її присутності розмови про подальше розпорядження спадщиною ніколи не було.
На питання ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відповіла: що ОСОБА_11 приїздила 30 січня 2007 року;
17 січня 2007 року, приблизно о 12 годині, до ОСОБА_9 приходив нотаріус, який приносив документи на право власності;
17 січня 2007 року, приблизно з 07 години 30 хвилин до 10 години 00 хвилин ОСОБА_9 пролежав під крапельницею у терапевтичному відділенні Лозівської ЦРЛ у зв'язку з печінковою комою;
На запитання представника позивачки - адвоката ОСОБА_13 ОСОБА_2 відповіла:
що вона бачила перелік документів та знала хвороби, на які страждав ОСОБА_9; їй було відомо, що у ОСОБА_9 ,окрім цукрового діабету та цирозу печінки, ще були хвороби. Зазначені хвороби негативно впливали на самопочуття ОСОБА_9, він став слабкішим, почав більше спати;
17 січня 2007 року ОСОБА_9 перебував без свідомості дві години. Після того, як повернулися з лікарні о 10 годині, о 12 годині уже прийшов додому нотаріус. Цим питанням ОСОБА_9 займався сам.
17 січня 2007 року ОСОБА_12 привіз їх з лікарні додому о 10 годині ранку, оскільки на 12 годину дня у ОСОБА_9 була призначена зустріч з нотаріусом - ОСОБА_34;
-спочатку ОСОБА_9 попросив ОСОБА_12 за нього забрати документи у нотаріуса, але у зв'язку з тим, що потрібен був його підпис, документи привезли додому. Це були дублікати документів на право власності на домоволодіння; -17 січня 2007 року ОСОБА_9 перебував у комі з 07 години до 09 години ранку; -30 січня 2007 року ОСОБА_9 втрачав свідомість приблизно на 12 годин, після цього у нього більше не було печінкових ком, він просто помер;
-24 лютого 2007 року ОСОБА_9 перестав їсти, його стан погіршувався і 26 лютого 2007 року він помер вдома; -розтин тіла ОСОБА_9 не робили;
-причиною смерті лікар визначив гостру серцеву недостатність; -у ОСОБА_9 була ішемічна хвороба серця;
-17 січня 2007 року вона викликала швидку допомогу до ОСОБА_9, а також - 30 січня 2007 року та 01 лютого 2007 року;
-бачила, що стан здоров'я ОСОБА_9 погіршується. Вона вважала себе громадянською дружиною ОСОБА_9;
-під час розмов з ОСОБА_9, він їй казав: «Якщо я не залишу тобі домоволодіння
по спадковому договору, моя донька з колишньою дружиною тебе «з'їдять»;
-23 березня 2007 року вона прийняла спадщину. Спадковий договір був
зареєстрований 23 березня 2007 року, тобто з дня смерті ОСОБА_9 на той момент не минуло ще й 40 днів; - -ініціатором укладання спадкового договору був ОСОБА_27, він одноособово прийняв зазначене рішення. Спадковий договір був завірений приватним нотаріусом Лозівського міського. нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3 ОСОБА_9 розповідав їй, що питанням укладання спадкового договору він цікавився ще до нового 2007 року, йому порадили укласти саме спадковий договір;
-при укладанні договору окрім них з ОСОБА_9 був присутній нотаріус ОСОБА_3.
ОСОБА_1 казала, що її чоловік архітектор, але ОСОБА_9 його ніколи не бачив. ОСОБА_9 не знав достовірно чи заміжня його донька, чи - ні. ОСОБА_10 казав, що у його доньки є квартира, але за його переїзд до неї мови ніколи не йшло;
-ОСОБА_9 займався бізнесом до вересня 2006 року і матеріальної підтримки не потребував, але йому була потрібна моральна підтримка рідних людей; -ОСОБА_9 спілкувався з донькою у період її рідких приїздів і дзвінків, онуку він бачив лише один раз, а він їх вітав зі святами, її та її чоловіка, донька дзвонила йому лише по телефону, вітала з днем народження і це були нормальні відносини; ОСОБА_1 могла спокійно приїхати з дитиною і жити тут разом з батьком, -коли ОСОБА_9 вирішив продати свою стару машину наприкінці 2006 року, то купив автомобіль «Таврія» майже нову і в довіреності спочатку він записав лише себе, доньку не включав і сказав, що вона не заслужила цей автомобіль. На початку лютого та довіреність була анульована і 07 лютого 2007 року було оформлена нова довіреність на доньку.
На запитання головуючого - Семенихіна О.М. відповіла:
що з 19 лютого 2007 року по 25 лютого 2007 року у неї були вихідні, вона знаходилися вдома, а саме в день смерті ОСОБА_9, 26 лютого 2007 року, вона вийшла на роботу;
-на день укладання спадкового договору у неї був робочий тиждень, вона працювала з 15 січня 2007 року по 22 січня 2007 року;
-спадковий договір був укладений 19 січня 2007 року, в цей день вона працювала. 19 січня 2007 року о 09 годині 20 хвилин за нею на роботу заїхав ОСОБА_22 Вона попрохала бухгалтера ОСОБА_37 замінити її на робочому місці, а сама поїхала додому, де підписала спадковий договір.
-в цей день на роботу вона вийшла як завжди о 08 годині ранку. ОСОБА_9 почував себе добре. Він встав, поголився, одягнувся та поснідав разом з нею, після чого вона пішла на роботу, а він залишився вдома;
-19 січня 2007 року доглядальниці ще не було, вона з'явилася 29 січня 2007 року; -додому нотаріуса ОСОБА_34 ніхто не викликав. Спочатку ОСОБА_9 попросив ОСОБА_22 забрати документи у нотаріуса, але потрібен був особистий підпис ОСОБА_27. Вона не знає, що ОСОБА_9 робив з цими документами. І коли приїздив нотаріус ОСОБА_34 додому вона також не знає, про приїзд нотаріуса вона дізналася від ОСОБА_27. Вона бачила ці документи, це було свідоцтво про право на спадкування за заповітом; -17 січня 2007 року ОСОБА_9 не залишився на стаціонарному лікуванні, оскільки лікар ОСОБА_32 сказала, що у цьому немає потреби;
Вранці 17 січня 2007 року ОСОБА_2 звернула увагу на те, що ОСОБА_9 не підіймається, вона підійшла до нього і стала його будити, але він не реагував, тоді вона викликала швидку допомогу. Вона зразу зрозуміла, що у вісні він знову впав в печінкову кому;
-кожного ранку ОСОБА_9 пив по пів пігулки «манінілу». Не зважаючи на ге, що він був хворий на цукровий діабет, він не вживав інсуліну;
-з умов спадкового договору, вона розуміла, що він почне діяти після смерті ОСОБА_9
До укладення спадкового договору у них з ОСОБА_9 були відносини як чоловіка і дружини, вони перебували в громадянському шлюбі*
-у них не було сварок з приводу того, що ОСОБА_2 погано за ним доглядає.Якось ввечері вона розмовляла з ОСОБА_9, в ході розмови він сказав: «те що ти моя громадянська дружина і доглядаєш за мною - це одне, а по-друге - після моєї смерті ти будеш забезпечена»;
-ОСОБА_9 сам наполягав на укладені спадкового договору. До 19 січня 2007 року у них не виникало розмов з приводу того, що він залишить їй свій будинок. 19 січня 2007 року вона здивувалася цьому договору.Місцем укладення договору був їх будинок, який розташований за адресою: Харківська область м. Лозова вул. Володарського, 58. Саме у цьому будинку вона і повинна була доглядати за ним. Вона ознайомилась з спадковим договором, окрім нього більше ніяких документів не було; -у їх сім'ї завжди останнє слово було за ОСОБА_9, тому вона не дуже замислювалася при підписанні договору. Коли вона прочитала спадковий договір, то погодилася з його умовами і підписала. У договорі було зазначено, що майно належить йому, більше ніяких документів не було, які б посвідчували право власності ОСОБА_9 на домоволодіння.
під час підписання спірного договору ОСОБА_22 сидів у своєму автомобілі; послуги нотаріуса оплачував ОСОБА_9;
-вони з ОСОБА_9 офіційно не одружилися, хоча їм нічого не заважало це зробити, просто вона не вважала це за необхідне;
-діагноз «психоорганічний» синдром може встановити тільки лікар психіатр, а такий лікар ОСОБА_9 ніколи не оглядав.
Представник третьої особи - Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області вирішення питання щодо позовних вимог ОСОБА_2М! про усунення від права на спадкування залишила на розсуд суду. У разі винесення рішення і задоволення її позовних вимог, вони виконають нотаріальні дії і усунуть від права на спадкування.
Третя особа - ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення позову ОСОБА_1 та зазначила, що спадковий договір, укладений між ОСОБА_9 і ОСОБА_2, посвідчений нею як нотаріусом, відповідає вимогам чинного законодавства. Під час вчинення даної нотаріальної дії ОСОБА_9 був у задовільному фізичному та психічному стані, міг відповідати та керувати своїми діями.
Які були відносини у їх сім'ї - їй не відомо, але його воєвиявлення, щодо укладення вказаного спадкового договору, було добровільним. Спадковий договір ОСОБА_5 підписував особисто, перед цим вони з ОСОБА_2 домовилися щодо усіх умов спадкового договору.
Представник третьої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_38 позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала у повному обсязі та вважала їх такими, що підлягають задоволенню. Проти задоволення вимог за з позовом ОСОБА_2 вона заперечувала.
У судовому засіданні допитані свідки.
Свідок ОСОБА_12 пояснив, що з покійним ОСОБА_5 вони були друзями, їх пов'язувало питання техніки, а саме автомобілів. Свідок був знайомий з ОСОБА_2 і знав, що вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_9 Про доньку - ОСОБА_1, йому нічого відомо не було. ОСОБА_9 ніколи негативного про доньку не розповідав.
ОСОБА_9 матеріальної підтримки не потребував, оскільки за життя заробляв самостійно, був забезпеченою людиною.
Що стосується спадщини, то такої розмови між ними ніколи не заходило, лише один раз на день народженні ОСОБА_2 - 19 лютого 2007 року, ОСОБА_9 сказав що "підходить вже мій кінець і я не встиг залишити хату ОСОБА_2, а доньці -автомобіль", але чи оформлявся у зв'язку з цим спадковий договір, свідок не знає. Взимку 2007 року він був у гостях у ОСОБА_9, тоді приїздила і його колишня дружина - мати позивачки, вони розмовляли і ОСОБА_9 якось зненацька почав рахувати до десяти, всі тоді здивувалися, оскільки це було якось несподівано.
Свідок ОСОБА_39 пояснив, що ОСОБА_9 був його братом. Свідок стверджує, що відносини між ОСОБА_9 та його донькою ОСОБА_1 були напружені, ще в той період коли він перебував у шлюбі з її матір'ю та вони всі проживали разом.
Приблизно за два роки до смерті ОСОБА_9, його донька ОСОБА_1 надіслала йому листа, у якому прохала допомогти матеріально, а саме допомогти з придбанням холодильника, але ОСОБА_9 запропонував забрати у нього холодильник.
У ОСОБА_9 завжди було достатньо коштів, він отримував пенсію та займався продажем хутрових шапок на ринку, доки не захворів.
Вже незадовго до смерті ОСОБА_9 казав йому - свідку, що хоче хату залишити своїй дружині ОСОБА_2 , а автомобіль - дочці. ОСОБА_9 по характеру був не жадний, мав багато друзів, знайомих. Жінок у нього також було багато, а з ОСОБА_2 він прожив близько двох років. На думку свідка, саме тому він і залишив їй будинок. Свідок пояснив, що навідував ОСОБА_9 у лікарні і забирав його з лікарні додому.
Свідок ОСОБА_36 пояснила, що вона працює медсестрою поліклініки Лозівської центральної міської лікарні та інколи надавала медичну допомогу покійному ОСОБА_9
ОСОБА_9 зателефонував їй і попросив робити йому уколи, оскільки дільнична медична сестра робить уколи боляче і у нього залишаються синці. Уколи призначила йому лікар ОСОБА_35 J1.M., у нього були листки призначення ін'єкцій. Свідок погодилася робити уколи один раз на день. Коли вона відвідувала ОСОБА_9 у нього вдома, то він завжди був адекватний, при пам'яті, вони нормально з ним спілкувалися.
У ОСОБА_9 останнім часом з'явилися набряки і свідок порекомендувала звернутися до дільничного лікаря. ОСОБА_9 розповідав, що його донька мешкає у м. Полтава та вони інколи спілкуються. Одного разу ОСОБА_9 сказав свідку, що має намір залишити доньці автомобіль, а дружині - ОСОБА_2 будинок, запитував у свідка поради і хотів викликати додому нотаріуса, казав, що ОСОБА_2 для нього дуже багато зробила, добре за ним доглядала. ОСОБА_9 потребував стороннього догляду, оскільки у нього раптово міг піднятися тиск, він міг впасти.
Коли ОСОБА_2 працювала, то з ним обов'язково хтось залишався вдома. Донька ОСОБА_9 інколи дзвонила, а приїздила до нього дуже рідко. ОСОБА_9 казав свідку, що має намір залишити доньці на згадку автомобіль.
У січні 2007 року, коли до ОСОБА_9 приїздила його колишня дружина, то її з будинку ніхто не виганяв.
Свідок не ставила ОСОБА_9 крапельниці, а колола внутрівенно ''есенціалє". Коли приїздила ОСОБА_11, то вона казала, що донька попросила приїхати та доглядати за батьком, оскільки вона сама не може цього зробити. ОСОБА_9, відносно приїзду ОСОБА_7 казав свідку, що вона тут не потрібна, оскільки вони вже давно розлучені та не спілкуються. Саме з того моменту йому і стало гірше.
ОСОБА_9 розповідав, що у нього є донька та онука, а син мешкає у м. Свердловськ. ОСОБА_9 не потребував матеріальної допомоги з будь-чийого боку, але дивлячись на ліки, які йому були призначені, то можна зробити висновок, що він на лікування витрачав значні кошти.
Свідок ОСОБА_40 - поштарка районного вузла зв'язку, пояснила, що протягом 20 років вона обслуговує територію де мешкав ОСОБА_9 як листоноша. Вона пояснила, що до смерті ОСОБА_9 себе почував нормально, іноді у нього підвищувався тиск, а взагалі він нормально спілкувався з нею, шуткував. ОСОБА_9 завжди дуже хвалив свою дружину ОСОБА_19, добре про неї відгукувався, а про своїх дітей він ніколи не розповідав. Свідок спілкувалася з ОСОБА_9 приблизно за тиждень до його смерті, коли вона приносила йому пенсію. Він її зустрів, запросив до будинку, скаржився, що йому стало гірше. У розмові ОСОБА_9 зазначив, що після смерті має намір залишити будинок ОСОБА_2, а доньку свою він теж не скривдить і не образить. Свідок зазначила, що на її думку ОСОБА_2 дуже добре доглядала за ОСОБА_9 і іншого догляду він не потребував. Свідок інколи приносила ОСОБА_9 бандеролі, він казав, що це донька надіслала йому ліки, а ще від доньки приходили грошові перекази, але на яку суму та коли саме це було свідок, вказали не може, оскільки не пам'ятає. На думку свідка ОСОБА_9 був забезпеченою людиною, він ніколи не скаржився на матеріальні, труднощі. Свідок бачила, що у ОСОБА_9 був робітник, який допомагав йому по господарству.
Свідок ОСОБА_41 пояснила, що сім'ю ОСОБА_9 вона раніше не знала, вона доглядала за ОСОБА_9 останні три дні до його смерті, на прохання ОСОБА_36, оскільки його дружина ОСОБА_2 в той час працювала. ОСОБА_9 зі свідком розмовляв, запитував у неї про життя, але свідок бачила, як це йому важко робити. ОСОБА_9 був при пам'яті, він казав, що напевно вже скоро помре. ОСОБА_9 розповідав, що його донька мешкає у м. Полтава, а про те, чи надає вона йому матеріальну допомогу, він нічого не казав.
ОСОБА_9 потребував сторонньої допомоги, оскільки не міг самостійно навіть дійти до туалету.
Свідок ОСОБА_11 - колишня дружина ОСОБА_9 та мати позивачки ОСОБА_9
ОСОБА_26 пояснила, що з ОСОБА_9 вона прожила у шлюбі двадцять років. їх шлюб було зареєстровано у 1972 році, а розірвано у 1996 році, але чотири роки до розірвання шлюбу вони не проживали разом. У 1992 році ОСОБА_9 дуже сильно захворів і йому зробили досить серйозну операцію, свідок доглядала за ним у лікарні і це бачили усі. У 1996 році вони розлучилися, оскільки ОСОБА_9 найшов собі іншу жінку. Після цього свідок з донькою поїхала проживати у м. Полтава. Свідок з ОСОБА_9 не спілкувалася протягом двох років, а потім вони знову почали спілкуватися. Коли у 2001 році народилася онука то свідок зателефонувала ОСОБА_9 і повідомила йому цю радісну новину, він дуже зрадів. Від того часу вони почали спілкуватися. У 2003 році свідок з донькою та онукою приїздили у м. Лозова. ОСОБА_9 купив усім подарунки, вони їздили на кладовище до бабусі та дідуся. 14 червня 2006 року донька їздила до ОСОБА_9 на сімдесятирічний ювілей, а свідок та їх онука його вітали по телефону. Увечорі ОСОБА_9 стало погано, йому довелося викликати швидку допомогу, у нього піднявся тиск. У вересні 2006 року ОСОБА_9 сам подзвонив їх доньці та повідомив, що переніс інсульт, просив купити йому "моралій корінь", але вони не знайшли цих ліків і за рекомендацією вони купили "шоломний байкальський".
Донька пропонувала, щоб ОСОБА_9 приїхав до них у м. Полтаву у діагностичний центр на обстеження, але він категорично відмовлявся їхати.
У грудні 2006 року свідок приїздила до м. Лозова на похорон своєї сестри та відвідала ОСОБА_9 - він був дуже блідий, не міг згадати родичів.
У січні 2007 року коли донька дзвонила, то ОСОБА_2 їй сказала, що з батьком все гаразд, а 29 січня 2007 року коли донька знову подзвонила, то слухавку взяла доглядальниця і повідомила, що її найняла ОСОБА_19. Свідок в той же день зібралася та поїхала до м. Лозова. 30 січня 2007 року вона прийшла до ОСОБА_19 на роботу і сказала їй, що так робити не можна, що вона повинна була повідомити їх про погіршення стану ОСОБА_9
Коли свідок прийшла додому до ОСОБА_9, то побачила, що йому дуже погано.
Довелося викликати йому швидку допомогу. Коли приїхали лікарі, то сказали, що у нього досить часто виникають подібні приступи і швидка допомога приїздить до нього дуже часто. ОСОБА_9 був у неадекватному стані. Пізніше прийшла дільничний лікар ОСОБА_35 і сказала, що у нього хронічне захворювання та розлад роботи мозку, заборонила ставити йому крапельницю, а порекомендувала дати йому сечогінні ліки. Приблизно через годину після цього ОСОБА_9 прийшов до тями, але він ні на що не реагував. На думку свідка ОСОБА_9 робили ін'єкції снотворного. ОСОБА_9 встав, сходив до туалету, поїв, вони порозмовляли, а потім ОСОБА_9 знову стало гірше, він ніби-то переключився "на свою хвилю". У вечорі прийшов ОСОБА_12, вони сиділи з ним і спілкувалися. ОСОБА_9 поїв, випив чаю з печивом і попросив свідка, щоб вона купила йому кураги та мандаринів. Потім прийшла медсестра і сказала, що буде ставити крапельницю, листа призначень ліків у неї не було. А свідку вона сказала, щоб та їхала додому, взагалі поводилася грубо, почала виганяти свідка. Коли ОСОБА_2 прийшла з роботи, то свідок сказала, їй що вона нікуди не піде, а та викликала міліцію, співробітники міліції приїхали дуже швидко. Працівники міліції не представилися, ніяких протоколів не складали, свідку довелося зібрати свої речі і піти. Ночувала вона у своєї племінниці, а зранку поїхала додому.
їх донька - ОСОБА_1, постійно підтримувала відносини з батьком, він ніколи не потребував матеріальної підтримки тому, що окрім пенсії він торгував на базарі хутряними шапками. Навпаки, він сам іноді давав доньці гроші. За період з 2006 по 2007 рік донька надіслала батькові два грошових переводи на суму по 200 гривень кожен, один перевід він отримав, а інший повернувся, оскільки ОСОБА_9 вже помер.
На похорон у ОСОБА_9 були гроші, оскільки незадовго до смерті він продав свій автомобіль за 3000 доларів США, а купив значно дешевший - за 2000 доларів США, різницю від продажу автомобіля він залишив на похорон. Коли доньці ОСОБА_1 стало відомо про смерть батька, то вона відразу ж поїхала до м. Лозова, але коли вона приїхала та запитала у ОСОБА_2 чи потрібна допомога, то остання відмовилася і сказала, що вже усе готово.
Свідок не вірить у те. що ОСОБА_9 мав намір залишити будинок ОСОБА_2. вона про це ніколи нічого не чула.
Свідок ОСОБА_42 - двоюрідна сестра ОСОБА_5. пояснила, що ОСОБА_9 спілкувався зі своєю донькою ОСОБА_1, вона приїздила до нього на ювілей, також донька пропонувала ОСОБА_9 приїхати до неї у м. Полтаву, але він відмовився. Свою відмову він мотивував тим,
що у доньки однокімнатна квартира, маленька дитина, він не хотів їй заважати.
У ОСОБА_9 часто боліло серце і він розповідав, що донька придбала йому ліки, які він називав "байкальский бальзам". Свідку було відомо з телефонної розмови з доглядальницею, що приїздила ОСОБА_7 - колишня дружина ОСОБА_9, але її вигнали. Чоловік свідка працює водієм на машині "швидкої допомоги" і від чоловіка вона дізналася, що брату стало гірше і його забрали до лікарні, а наступного дня ОСОБА_9 зателефонував їй та попросив привезти йому поїсти.
Протягом тижня свідок возила у лікарню їжу для ОСОБА_9 У розмові з нею ОСОБА_9 часто скаржився на ОСОБА_2, казав, що вона погана господиня, ледача, казав що хоче повернути свою попередню співмешканку - ОСОБА_21, а ОСОБА_2 - вигнати. Свідку було відомо, що ОСОБА_9 забезпечена людина, оскільки він продав на базарі хутрові шапки, а також приблизно у грудні 2006 року він продав свій автомобіль за 3500 доларів США, а купив інший автомобіль значно дешевше. Одного разу ОСОБА_2 прохала свідка побути біля ОСОБА_9, поки вона була на роботі, але ОСОБА_9 почував себе нормально, сам ходив до вбиральні, допомагав готувати чай.
Свідок ОСОБА_6 - пояснила, що ОСОБА_9 вона знає з 1990 року, оскільки вона вийшла заміж за брата ОСОБА_11. Свідку відомо, що ОСОБА_9 спілкувався з донькою ОСОБА_1, вона до нього завжди приїздила, привозила подарунки. ОСОБА_9 був дуже забезпеченою людиною, він торгував хутряними шапками на ринку, давав людям гроші під відсотки і тому на момент смерті у нього були кошти для поховання. Свідок іноді позичала у ОСОБА_9 гроші. Незадовго до смерті ОСОБА_5А,. свідок зі своїм чоловіком приходила до нього додому. ОСОБА_9 вийшов до них у нижній білизні і не міг їх впізнати, а потім зрозумів, хто це прийшов. ОСОБА_9 сильно схуд, змінився. Свідку спало на думку, що ОСОБА_9 потребує лікарської - психіатричної допомоги, а не - матеріальної.
Свідок ОСОБА_43 пояснила, що з ОСОБА_9 вона була знайома.У жовтні 2006 року вона його зустріла, під час розмови вона помітила, що у нього досить сповільнена мова, на що він повідомив, що нещодавно переніс інсульт. Свідку відомо, що ОСОБА_9 був дуже забезпеченою людиною, він торгував хутряними шапками на ринку, давав людям гроші під відсотки і тому на момент смерті у нього були кошти для поховання.
Свідок радила ОСОБА_9, щоб він заздалегіть зробив заповіт на свою доньку, на що той відповідав, що про дітей та онуків він ніколи не забуває.
Свідок ОСОБА_44 - знайома сім'ї ОСОБА_9, пояснила, що у ОСОБА_9 завжди були гарні відносини з донькою та онукою. У розмові ОСОБА_9 зазначав, що донька придбала та передавала йому ліки. Свідку відомо, що ОСОБА_9 був дуже забезпеченою людиною, він торгував хутряними шапками на ринку, давав людям гроші під відсотки і тому на момент смерті у нього були кошти для поховання.
Свідки ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_22, кожен окремо пояснили, що вони були у дружніх відносинах з ОСОБА_9 їм відомо, що ОСОБА_9 був дуже забезпеченою людиною, він торгував хутряними шапками на ринку, давав людям гроші під відсотки, і тому на момент смерті у нього були кошти для поховання. Останнім часом ОСОБА_9 сильно хворів, але сторонньої допомоги він не потребував, іноді він себе дуже погано почував. З розмов свідкам було відомо, що будинок ОСОБА_9 має намір залишити своїй співмешканці ОСОБА_2, але і доньку він ніколи не забував.
Свідки: ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50 - співробітники Лозівського МРВ УМВС України в Харківській області, кожен окремо пояснила, що під час їхнього чергування, наприкінці січня 2007 року, до чергової частини Лозівського МРВ УМВС України у Харківській області надійшов виклик. Громадянка ОСОБА_2 викликала співробітників міліції у зв'язку з тим, що у неї у будинку стороння жінка. Коли чергова група здійснила виїзд на місце, то було встановлено, що до ОСОБА_9, приїхала його колишня дружина. Співмешканка - ОСОБА_2 посварилася з колишньою дружиною і у зв'язку з цим викликала співробітників міліції.
Свідки: ОСОБА_31, ОСОБА_30, ОСОБА_29, ОСОБА_51 - лікарі неврологічного відділення Лозівської
центральної районної лікарні, кожен окремо пояснили, що такого хворого, як ОСОБА_9 вони не пам"ятають, але з огляду на медичну картку хворого на ім"я ОСОБА_9 вбачається, що останній мав ряд тяжких хронічних захворювань. З огляду на діагнози ОСОБА_9, у нього був досить важкий стан здоров'я. На фоні захворювань та тривалого лікування, у нього могло розвитися ураження клітин головного мозку, могла змінитися особистість хворого, виникнути порушення психічного стану хворого, втрати пам'яті тощо.
Захворювання, які були наявні у ОСОБА_9, у своїй сукупності могли ініціювати розлади психіки.
У вересні 2006 року ОСОБА_9 був доставлений в Лозівську ЦРЛ з діагнозом - "Ішемічна атака". Під час його перебування у стаціонарі він оглядався лікарями спеціалістами, це були планові огляди, його психічний стан був задовільний, крім того під час знаходження у стаціонарі йому було встановлено діагноз "мікроінсульт", тобто тимчасове порушення, яке при правильному лікування могло відступити.
Після проведення ними консультацій, подальший стан хворого їм відомий не був. При проведенні огляду він був адекватний, висловлював скарги на самопочуття, виконував інструкції лікарів. Але зазначили, що на різке змінення стану хворого могли вплинути його хронічні захворювання, такі як: діабет, інсульт тощо. При "печінковій комі" характерне загальне змінення, це могло відобразитися також і на головному мозку хворого.
Свідок ОСОБА_35 - сімейний лікар поліклінічного відділення Лозівської ЦРЛ пояснила, що вона, як дільничний лікар, періодично відвідувала ОСОБА_9 вдома.
Перше її відвідування було 27 січня 2007 року, до цього, з огляду на медичну картку, його спостерігала лікар-терапевт ОСОБА_52 на денному стаціонарі. Записів у медичній картці ОСОБА_9 у період з 29 вересня 2006 року по 27 січня 2007 року немає. З огляду на медичну картку вбачається, що всі документи цілі, картка не розшивалася, медичні картки за звичай зберігаються у реєстратурі поліклінічного відділення та з лікарні не виносяться. Вона, як лікар, робить записи у медичній картці вже після повернення з відвідування хворого на дому.
На момент огляду 27 січня 2007 року хворий був при тямі, загальмований, підтвердився діагноз: дисцеркуляторна енцефалопатія третього ступеня, скаржився на періодичну втрату свідомості.
Наступне відвідування було 03 лютого 2007 року, хворий в цей час був непритомний, зі слів родичів та ОСОБА_2, він іноді втрачав свідомість на тривалий час, такий стан тривав одну дві доби.
Вона порекомендувала госпіталізацію в терапевтичне відділення, але родичі відмовилися, з яких причин свідок не пам*ятає. Поряд з ОСОБА_9 завжди під час відвідувань знаходилися родичі.
Хворий помер вдома і, оскільки йому було 71 рік, то довідку про смерть виписали в умовах поліклініки, на розтин тіло не направляли.
ОСОБА_1 та її мати спілкувалися зі свідком, як з лікарем, вони цікавилась станом здоров*я ОСОБА_9, приходили до лікарні, приблизно, у лютому 2007 року, назвалися донькою та колишньою дружиною хворого, записали виклик лікаря додому до хворого, це було останнє відвідування ОСОБА_9 перед смертю.
Під час відвідувань ОСОБА_9 вдома, свідок спочатку бачила, що за ним піклується ОСОБА_2, а у послідуючі рази поряд з хворим вона бачила ОСОБА_1 та її матір, їх вона бачила декілька разів, оскільки вони приходили до лікарні за рецептами на ліки для хворого.
Для діагнозу "дисцеркуляторна енцефалопатія третього ступеня" характерний стан, коли хворий неадекватно сприймає події, не орієнтується в місці, часі, своїй особистості. ОСОБА_10 діагноз ОСОБА_9 був поставлений лікарем ОСОБА_32 при його виписці із стаціонару, зазвичай такий діагноз ставиться після консультації з лікарем-невропатологом. Свідок пояснила, що під час перебування ОСОБА_9 на стаціонарному лікування у вересні 2006 року йому був поставлений діагноз «деменція» - це послаблення розумової здібності. У кожного хворого вона проявляється по різному, але супроводжується втратою орієнтації у часі, просторі, особистості, стає людина у поведінці як «мала дитина».
Свідок ОСОБА_53 - сімейний лікар поліклінічного відділення Лозівської ЦРЛ пояснила, що вона, як лікар один раз відвідувала ОСОБА_9 вдома, оскільки його дільничний лікар - ОСОБА_35 знаходилася у відпустці. З огляду на медичну картку хворого свідок пояснила, що запис від 24 липня 2006 року робила вона, хворий скаржився на погане самопочуття, запаморочення тощо, як він пояснив йому стало погано після застілля, під час якого він їв такі продукти, які йому не можна було їсти, оскільки він хворіє цукровим діабетом.
Під час погіршення самопочуття до ОСОБА_9 викликалася швидка допомога, після ін*єкції йому стало краще.
Мабуть у ОСОБА_9 були проблеми з мовою, оскільки про це свідчать записи у медичній картці.
Під час відвідування біля ОСОБА_9 була його дружина - ОСОБА_2 Свідок зазначила, що під час відвідування ОСОБА_9 був дещо у збудженому стані, але явних однак розладу психіки у нього не було.
ОСОБА_9 хворів на цукровий діабет, що призводить до виходу з ладу усіх органів та систем в організмі людини.
Хворий отримував належне лікування. Свідок, як лікар, призначила ряд медичних препаратів для внутрішньовенних ін*акцій - це судинні препарати, які покращують роботу мозку, покращують обмін речовин, а також було призначено вітаміни та імуномодулятори. ОСОБА_10 кількість призначених ліків була запобіжним заходом, направленим на врятування життя хворого та на покращення його самопочуття.
Свідок ОСОБА_54 - технік - реєстратор Лозівського бюро технічної інвентаризації пояснила, що 15 грудня 2006 року ОСОБА_9 знаходився на прийомі у начальника Лозівського БТІ з приводу оформлення на своє ім'я будинку після смерті його матері, начальник доручила свідку розібратися з даним питанням. Свідок підняла інвентарну справу на домоволодіння та з'ясувалося, що домоволодіння вже оформлене на ОСОБА_9, всі документи які він мав на руках були видані у дублікатах. ОСОБА_9 не знав, що будинок оформлений на його ім'я оскільки вважав, що йому на руки повинні бути видані якісь підтверджуючі документи. З розмови, свідок зрозуміла, що ОСОБА_9 має намір відчуження домоволодіння, але що саме він бажає зробити, як пояснив ОСОБА_9 він ще не визначився.
ОСОБА_2 звернулася до БТІ вже у 2007 році, після смерті ОСОБА_9, при собі вона мала спадковий договір.
Свідок ОСОБА_55 - інженер Лозівського бюро технічної інвентаризації пояснила, що в той період вона працювала техніком БТІ та була викликана в домоволодіння ОСОБА_9, оскільки від нього надійшло замовлення на це. Він мав намір відчужувати домоволодіння, але що саме хотів зробити - свідок не знає.
В грудні 2006 року вона виходила на місцевість, але провести замірювання не змогла, оскільки ОСОБА_9 стало погано, двері відчинила ОСОБА_2 та попрохала зробити замірювання іншого разу.
Свідку зателефонували вже у січні 2007 року, і викликали для проведення замірювання. 27 січня 2007 року вона виходила на місце та проводила заміри.
ОСОБА_9 був ослаблений після хвороби, тому її скрізь супроводжувала ОСОБА_2М,, коли необхідно було господарю підписати акт обстеження, то він попрохав, щоб це зробила ОСОБА_2, але ніякого доручення на це й ОСОБА_2 не було, але вона все ж таке підписала акт.
Для чого ОСОБА_9 замовив проведення обстеження домоволодіння свідок не знає.
Чому видала сторонній людині - ОСОБА_2, документи без відповідної довіреності ОСОБА_5, пояснити не змогла.
Визнала, що видачею документів ОСОБА_2 без відповідного на те дозволу власника - порушила закон.
Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_59 - заступник головного лікаря,
начальник медичної частини Лозівської ЦРЛ та в.о. заступника головного, завідуючого поліклінічним відділенням - ОСОБА_60, кожний окремо пояснили, що діагнози, зазначені у карті стаціонарного хворого: гіпертонічна хвороба 3 ступеня, транзиторна атака, енцефалопатія з психоорганічним сидромом, сахарний діабет, деменція, цироз печені та - амбулаторного хворого ОСОБА_5,- діагнози визначені правильно і не знімалися, щоб зняти діагноз - треба консиліум лікарів; консиліум не призначався бо потреби у цьому не було, у них, як керівників, поставлені хворому ОСОБА_5 діагнози сумнівів не викликали.
Не довіряти свідченням даних свідків, у суду не має підстав, оскільки останні, попереджені про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показів, про що свідчать наявні в матеріалах справи, підписані ними особисто, присяга свідка та розписка.
Матеріалами справи встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
У судовому засіданні встановлено, що:
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, являється рідною донькою ОСОБА_5. Вона народилася в шлюбі з ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище ОСОБА_6) ОСОБА_7, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про її народження (том 1, а.с. 7).
ОСОБА_5 мав сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, (томі 1, а.с. 9) від першого шлюбу.
ОСОБА_4 відмовився на користь ОСОБА_16 від прийняття спадщини, що підтверджується його заявою (том 1, а.с. 12).
26 лютого 2007 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про його смерть (том 1, а.с. 8).
Після смерті ОСОБА_9 відкрилася спадщина, а саме - будинок у місті Лозова Харківської області по вулиці Володарського, 58, що підтверджується витягом з реєстру про реєстрацію права власності на нерухоме майно (том 1, а.с. 108-109).
ОСОБА_1 своєчасно звернулася з заявою (том 1, а.с. 90) до нотаріальної контори про згоду на прийняття спадщини і дізналася, що 19 січня 2007 року був укладений спадковий договір (том 1, а.с. 106), посвідчений приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу ОСОБА_8, на користь ОСОБА_2
Згідно наданого у судовому засіданні 03 березня 2010 року витягу з журналу обліку викликів нотаріусів додому і роз'їздів працівників Лозівської державної нотаріальної контори у робочий час за 2007 рік вбачається, що під № 1 є запис від 17 січня 2007 року з якого вбачається, що 17 січня 2007 року о 12 годині 10 хвилин мав місце виїзд нотаріуса Лозівської державної
нотаріальної контори ОСОБА_34 за заявою ОСОБА_9 за адресою: м. Лозова вул. Володарського, 58, з приводу видачі дубліката та видача дубліката, вчинена одна дія, час повернення нотаріуса у нотаріальну контору зазначено - 17 січня 2007 року о 12 годині 50 хвилин.
За життя, протягом останніх п'яти років, ОСОБА_5 часто хворів,
постійно лікувався з приводу ішемічної хвороби серця, атеросклеротичного кардіосклерозу, серцевої недостатності другого ступеня, гіпертонічної хвороби третього ступеня, цукровим діабетом другого типу середнього ступеня тяжкості, цирозу печінки в стадії декомпенсації, дисцеркуляторної енцефалопатії третього ступеня з психоорганічним синдромом.
19 вересня 2006 року ОСОБА_5 переніс інсульт, гіпоглікемічну кому, лікувався в терапевтичному відділенні Лозівської ЦРЛ.
За період з вересня 2006 року по лютий 2007 року ОСОБА_5 лікувався амбулаторно, стаціонарно, обслуговувався станцією швидкої допомоги, опікувався сімейним лікарем.
17 січня 2007 року переніс печінкову кому, кардинальний цироз печінки, асцит.
З 27 січня по 3 лютого 2007 року лікувався в стаціонарі на дому з діагнозом ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба, серцева недостатність, цироз печінки, цукровий діабет, дисцеркуляторна енцефалопатія з вестибулоатактичним синдромом. Вдруге переніс печінкову кому.
З 24 лютого по 26 лютого 2007 року - лікувався в стаціонарі на дому з тими ж діагнозами.
Вищевикладене підтверджується медичною документацією, наданою для огляду на запити суду, а саме: медичною карткою амбулаторного хворого ОСОБА_9 поліклінічного відділення Лозівської ЦРЛ та медичною картою № 953 стаціонарного хворого ОСОБА_5.
З липня 2004 року ОСОБА_2 переїхала жити до ОСОБА_9 і вони фактично проживали як подружжя.
19 січня 2007 року ОСОБА_9 і ОСОБА_2 уклали спадковий договір (далі за текстом - Договір).
За Договором, п.5.1 та п.5.2, на ОСОБА_2 покладалися обов'язки забезпечувати ОСОБА_9 продуктами харчування та надавати йому необхідний догляд на суму не менше десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян; в разі необхідності, забезпечувати згідно з висновками лікарів належними лікувальними засобами. Право власності, п. 6 Договору, на вказаний в договорі житловий будинок переходить до набувача майна в разі виконання ним умов цього договору та після смерті ОСОБА_61.
З матеріалів справи, зокрема акту № 852 посмертної судово-психіатричної експертизи на досліджуваного ОСОБА_9 проведеної судово-психіатрічною експертною комісією Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні № 3 Міжобласного центру судово- психіатричної експертизи (том 3, а.с. 91-96) вбачається, що за наданими відомостями із матеріалів цивільної справи, ОСОБА_9 за життя ознак психозу, слабкості розуму та іншого психічного розладу, що позбавляв його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними не виявляв. За своїм психічним станом на час підписання спадкового договору 19 січня 2007 року ОСОБА_9 міг розуміти значення своїх дій та керувати ними.
Згідно з висновком експерта № 238/591-КЄ/2009 г. проведеного відділом комплексних
судово- медичних експертиз Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи (том 4 а.с. 9-21) ОСОБА_9 страждав такими захворюваннями: ішемічною хворобою серця; атеросклеротичним кардіосклерозом; гіпертонічною хворобою; цирозом печінки; дисцеркуляторною інцефалопатією. Діагнози печінкова кома, психоорганічний синдром, деменція - не підтверджуються об'єктивними даними, що містяться у медичних документах і тому не приймаються експертною комісією до уваги. Самотична патологія, що була у ОСОБА_9, не перешкоджала здійсненню ним усвідомлених ним дій. ОСОБА_9 за життя ознак психозу, недоумства та іншого психічного розладу, що позбавляло його можливості усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними - не встановлено. За своїм психічним станом на час підписання спадкового договору, 19 січня 2007 року, ОСОБА_9 міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Установлено, що при проведенні обох судово-медичних експертиз експертами не піддавались аналізу записи в карті стаціонарного та амбулаторного хворого ОСОБА_5, які були написані нерозбірливо (т.З а.с. 93 /а.с. експертизи -7/; т.4 а.с 19 /а.с. експертизи -11/) і експертами не заявлялись клопотання про чітке (друковане) написання лікарями тексту з метою подальшого його аналізу.
Суд ураховує, що ОСОБА_1 заявлялось клопотання, воно задоволене судом, про призначення комплексної судово-медичної (посмертної) експертизи і - її проведення Головним Бюро судово-медичних експертиз Міністерства охорони здоров*я України (т.З а.с 180) , але ГБ СМЕ МОЗ України фактично ухилилось від виконання Ухвали суду. Проведення експертизи, за згодою сторін, було передоручено ХОБСМЕ.
Експерт ОСОБА_62, яка була викликана у судове засідання 18.01.2010 р. для допиту як експерт-доповідач, пояснила, що захворювання ОСОБА_5 як печінкова кома, психоорганічний синдром, деменція - не підтверджуються об'єктивними даними що містяться у медичних документах бо немає детального опису і тому не прийняті експертною комісією до уваги.
Згідно ч. 6 ст. 147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об*активному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
Суд не погоджується з висновками зазначених експертиз, оскільки допитані у судових засіданнях свідки-лікарі: ОСОБА_53, ОСОБА_31, ОСОБА_30, ОСОБА_29, ОСОБА_51, ОСОБА_35 - кожен окремо пояснили, що з огляду на медичні картки хворого на ім'я ОСОБА_9 вбачається, що останній мав ряд тяжких хронічних захворювань. Згідно медичних діагнозів ОСОБА_9 у нього був досить важкий стан здоров'я, на фоні захворювань та тривалого лікування у нього могло розвитися ураження клітин головного мозку, могла змінитися особистість хворого, виникнути порушення психічного стану хворого, втрати пам'яті тощо. Захворювання, які були наявні у ОСОБА_9 у своїй сукупності могли ініціювати розлади психіки.
У вересні 2006 року ОСОБА_9 був доставлений в Лозівську ЦРЛ з діагнозом - "Ішемічна атака"; 17 січня 2010 року - печінкова кома, асцит, контакту не доступний, реакція неадекватна (т.1 а.с. 14).
Під час його перебування у стаціонарі він оглядався лікарями спеціалістами, під час знаходження у стаціонарі йому було встановлено діагноз мікроінсульт; зазначили, що на різке змінення стану хворого могли вплинути його хронічні захворювання, такі як: діабет, інсульт тощо.
При печінковій комі характерне загальне змінення, це могло відобразитися також і на
головному мозку хворого.
Для діагнозу "дисцеркуляторна енцефалопатія третього ступеня" характерний стан коли хворий неадекватно сприймає події, не орієнтується в місці, часі, своїй особистості. ОСОБА_10 діагноз ОСОБА_9 був поставлений лікарем ОСОБА_32
Під час перебування ОСОБА_9 на стаціонарному лікування у вересні 2006 року йому був поставлений діагноз «деменція»т - це послаблення розумової здібності, супроводжується втратою орієнтації у часі, просторі, особистості, стає людина у поведінці як «мала дитина».
Діагнози, зазначені у медичній документації ОСОБА_5 і які підтвердили свідки-лікарі, указані вище, підтверджуються і показами свідків-лікарів керівної ланки Лозівської ЦРЛ - ОСОБА_63 та ОСОБА_60, які звернули увагу суду на те, що діагнози хворого ОСОБА_5 не відмінялись ні ними, як керівниками, ні - консиліумом лікарів.
Суд звернувся до визначення діагнозів у медичних словниках.
Так, у «Словнику-довіднику термінів судової медицини» Національної академії наук України. Інститут української мови, Міністерство охорони здоров*я України, Донецький державний медичний університет. (ОСОБА_64, ОСОБА_62, 2002, Видавничий Дім «Ін Юре») визначені терміни:
«Деменція»- слабоумство, що виникає внаслідок хвороби (атеросклерозу судин мозку, епілепсії тощо (лат. dementia - безумство);
«Деменція синильна» псих. (лат. Senex - старий) - деменція, що виникає у літніх людей (у віці понад 65 років);
«Кома» мед. (гр.. Кота - глибокий сон) - найтяжче патологічне гальмування ЦНС, що характеризується глибокою втратою свідомості, відсутністю рефлексів на зовнішні подразники та розладом регуляції життєво важливих функцій організму. Розвиток коми може бути майже раптовим або повільним (години або дні) і бути причиною смерті;
«Кома печінкова» мед. - кома, що розвивається внаслідок тяжких форм печінкової недостатності.
Судом, як зазначалося вище, достовірно установлено, що 17 січня 2007 року ОСОБА_5 переніс печінкову кому, кардинальний цироз печінки, асцит. ОСОБА_10 захворювання, на думку суду, не давали можливості ОСОБА_5 19 січня 2007 року, буквально за добу після коми, усвідомлено укладати спадковий договір та розуміти його наслідки, керувати своїми діями.
Пунктом 5.1 Договору визначено, ОСОБА_65 - це ОСОБА_2 повинна забезпечувати продуктами харчування та надавати йому, ВІДЧУДЖУВАЧУ - це ОСОБА_5, необхідний догляд на суму не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; п. 5.2 - в разі необхідності, забезпечувати ВІДЧУДЖУВАЧА згідно з висновками лікарів належними лікувальними засобами. На думку суду, про свідоме ставлення до Договору з боку ОСОБА_5 було б , наряду із іншим, визначення у цих пунктах терміну забезпечення продуктами харчування та виду догляду «не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян» - це суттєві умови договору.
Суд при цьому ураховує, що усі, без виключення, свідки показали, що ОСОБА_5 був заможньою людиною - шив та продавав на ринку хутряні шапки; що у нього був робітник по господарству; що ОСОБА_5 ніколи не потребував сторонньої матеріальної допомоги, мав грошові заощадження і надавав людям під проценти гроші; що ОСОБА_2 отримувала як продавець магазину «Дача» мінімальну зарплатню, сплачувала кредит за квартиру.
Недійсність укладення спірного Договору підтверджують і побічні докази - це установлені Головним Управлінням юстиції Харківської області порушення Закону України «Про
нотаріат» з боку нотаріуса Лозівської Державної нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_34 по вчиненій нею нотаріальній дії ОСОБА_5 18 січня 2010 року.( т. 5 а.с. 21-23) та визнані у судовому засіданні 28.05.2010 р. свідком ОСОБА_58 - завідуючою архівом БТІ, допущені нею порушення вимог закону які виявилися у видачі сторонній особі (ОСОБА_2 М.) 18 січня 2010 року витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 71, зворотня сторона, Інвентарної справи № 930).
При цьому суд відзначає, що ОСОБА_58 порушила вимоги п.п. 5.1.1 Розділу 5 «Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно» від 07.02.2002 р. №7/5 (назва в редакції Наказу Мін*юсту № 36/5 від 17.05.2004) у якому визначено, що Право на отримання витягу та інформації з Реєстру мають: власник (власники), його спадкоємці та правонаступники юридичних осіб, уповноважені особи.
ОСОБА_10 дії ставлять під сумнів пояснення ОСОБА_2 про необізнаність укладення спадкового договору, а навпаки - свідчать про її цілеспрямовані дії на отримання, без законних підстав,правовстановлюючих документів на ім*я ОСОБА_5 в БТІ для < посвідчення Договору.
Суд вважає, що у разі б усвідомлених дій з боку ОСОБА_5 на укладення Договору з ОСОБА_66, логічним би було одночасне здійснення нотаріального посвідчення його намірів відносно автомобіля.
Поясненнями сторін, показаннями свідків встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_5 по укладенню спадкового договору вела себе не етично і організовувала укладення Договору.
На підставі доказів про дії ОСОБА_2 перед укладенням Договору та доказів про тяжкий стан здоров*я ОСОБА_5 у переддень укладення спадкового договору, суд робить висновок, що покійний - ОСОБА_5 був у стані, що не давав йому можливості усвідомлювати свої дії і керувати ними у момент укладення Договору.
Тому суд приходить до висновку, що волевиявлення ОСОБА_5 на час укладення Договору не було вільним і не відповідало його волі, він не усвідомлював свої дії, не міг керувати ними. Висновки судово-медичних експертиз не узгоджуються з іншими доказами, що проаналізовано вище.
Суд, перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, свідків, дійшов висновку, що позовні вимоги за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи: приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 «Про визнання недійсним спадкового договору та свідоцтва про право власності, визнання права власності на спадкове майно» підлягають частковому задоволенню, а саме:
слід визнати недійсним спадковий договір укладений ОСОБА_5 та ОСОБА_2, посвідчений 19 січня 2007 року приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3;
У іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити оскільки у судовому засіданні не установлено порушення законних прав та інтересів ОСОБА_1 з боку Державної нотаріальної контори, видача свідоцтва на право власності на спадкове майно здійснюється саме нотаріальною конторою; спадковий договір і був підставою виникнення права власності ОСОБА_2, тому на її ім*я не видавалося свідоцтво на право власності на спадкове майно. Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Лозівська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4 "Про усунення від права на спадкування" не підлягають задоволенню бо у судовому засіданні не установлено і ОСОБА_2 м. не довела, що ОСОБА_1 ухилялася від надання допомоги батькові, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.
З огляду на зміст ст. 1224 ЦК України, згідно вимог ст. 214 ЦК України судом не установлено як факт ухилення ОСОБА_1 від надання ОСОБА_5, її батьку, допомоги і таке інше. Ухиленням особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов*язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов*язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов*язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Отже, таке ухилення повинно характеризуватися умисною формою вини з боку ОСОБА_1, але це не доведено у судовому засіданні.
Судом у судовому засіданні перевірено, що укладенням спірного спадкового договору зачіпаються законні права і інтереси дітей спадкодавця - доньки ОСОБА_1 та сина - ОСОБА_4, на право власності на спадкове майно.
Згідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.
У відповідності до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усуненні їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.
Згідно з вимогами ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» N 7, від 30.05.2008 року вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України.
Спадковий договір може бути визнано недійсним із підстав, визначених нормами глави 16 ЦК України.
Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України: волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає укористуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Вимогу про визнання недійсним спадкового договору може бути заявлено як відчужувачем та набувачем, так і іншою заінтересованою особою.
Згідно зі статтею 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано на вимогу відчужувача або набувача. За змістом цього правила інші особи, у тому числі спадкоємці відчужувача, не можуть пред'являти вимоги про розірвання спадкового договору. Відповідно до ч.І ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Сторони по справі не ставили питання про стягнення судових витрат з урахуванням винесення рішення суду.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 81, 88, 130, 174, 209, 213-215, 218 ЦПК України; ст. ст. 11, 15, 16, 215, 216, 225, 1258, 1259, 1261, 1282, 1296, 1308 ЦК України; Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» N 7 від 30.05.2008 року; Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» N 9 від 06.11.2009 року, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи: приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 «Про визнання недійсним спадкового договору та свідоцтва про право власності, визнання права власності на спадкове майно»- задовольнити частково.
Визнати недійсним спадковий договір укладений 19 січня 2007 року між громадянином ОСОБА_5 та громадянкою ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3.
У іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.
У задоволенні позовної заяви , об*єднаної у одне провадження, ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, третя особа - Лозівська державна нотаріальна контора Харківської області, ОСОБА_4 «Про усунення від права на спадкування» - відмовити.
Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі у 10-денний строк, з дня проголошення рішення, заяви про апеляційне оскарження і поданням, після цього, протягом 20 днів - апеляційної скарги або у порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 294 цього Кодексу, - рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.