Справа № 2-6079/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2010 року Рівненський міський суд в особі :судді Діонісьєвій Н.М.

при секретарі ГриценюкМ.А.

з участю представника позивача ОСОБА_1 відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівному цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа Акціонерне товариство «Кредобанк» про визнання права власності на будинковолодіння,

встановив:

В позовній заяві позивач ОСОБА_4 вказує, що 26.10.2006 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір доручення, згідно з умовами якого ОСОБА_2 зобов'язувався придбати для нього і за його кошти житловий будинок та земельну ділянку в м.Рівне. Для купівлі цих об'єктів він передав ОСОБА_2 90 000 доларів США. Договором доручення був визначений строк, протягом якого повірений мав право діяти від його імені, до 10.04.2007 року.

14.04.2007 року йому стало відомо, що повірений ОСОБА_2 частково виконав договір доручення і придбав житловий будинок та земельну ділянку по вул.В.Чорновола, 67 в м.Рівне, проте договір купівлі-продажу уклав від свого імені та зареєстрував право власності на будинок та земельну ділянку на себе.

Крім того, придбані житловий будинок і земельну ділянку він передав у заставу третій особі - ВАТ «Кредобанк» на забезпечення виконання, укладеного ним договору застави.

Оскільки повірений не передав йому, як довірителю все одержане у зв'язку з виконанням доручення, просить визнати за ним право власності на будинковолодіння і земельну ділянку по вул.В.Чорновола,67 в м.Рівне.

У попередньому судовому засіданні відповідач позов визнав і пояснив, що він не заперечує проти визнання права власності на будинковолодіння і земельну ділянку по вул. В.Чорновола, 67 в м.Рівне за позивачем, оскільки повернути отримані від довірителя кошти , іншим способом він не має змоги.

Третя особа ВАТ «Кредобанк» не заперечує проти задоволення вимог позивача до відповідача.

Згідно із ч.4 ст.130 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення в порядку, встановленому статтею 174 ЦПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як встановлено судом, 26.10.2006 року між позивачем (довірителем) і відповідачем (повіреним) було укладено договір доручення, згідно з умовами якого відповідач зобов'язувався придбати для позивача від його імені та за його рахунок будинок із земельною ділянкою в м.Рівне. Для виконання доручення довіритель передав повіренному 90 000 доларів США.

8 грудня 2006 року ОСОБА_2 за договором кугіівлі-продажу у продавця ОСОБА_5 купив будинок і земельну ділянку, на якій він розташований, в м.Рівне по вул.Чорновола,67, проте договір купівлі-продажу вчинив від свого імені та зареєстрував право власності на придбані об'єкти на своє ім'я. Кошти отримані від довірителя для виконання договору доручення останньому не повернув.

Відповідно до п.З ч.І ст.1006 ЦК України повірений зобов'язаний негайно передати довірителеві все одержане у зв 'язку з виконанням доручення.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2, як повірений, зобов'язання, встановленого договором доручення від 26.10.2006 року, не виконав і є боржником позивача.

Згідно із ст.600 ЦК України зобов'язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна, тощо).

Відповідач не заперечує проти передачі будинку і земельної ділянки, придбаних ним за договором купівлі-продажу після укладення з позивачем договору доручення, право власності на які зареєстровано за ним.

Отже, визнання відповідачем позову не суперечить закону.

Будинок і земельна ділянка по вул. В.Чорновола, 67 в м.Рівне є предметом договору іпотеки, проте іпотекодержатель не заперечує проти визнання права власності На них за позивачем, оскільки згідно ізч.2 ст.23 Закону України «Про іпотеку» особа , до якої перейшло право власності на предмет іпотеки набуває статусу іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обов'язки у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Таким чином, визнання відповідачем позову не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає, що визнання відповідачем позову у справі може бути прийняте.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст.509, 526, 600, ч. 1ст. 1000, п.З ч.І ст.1006 ЦК України, ч.2 ст.23 Закону України «Про іпотеку», ст.ст.З, 11, 15, ч.3,4 ст.130, ч.4 ст.174, ст.ст. 214, 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати право власності ОСОБА_4 на будинковолодіння та земельну ділянку (кадастровий номер :01:050:0119) площею 0,1000 га, розташованих в м.Рівне, вул.В.Чорновола,67.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір в сумі 300 (триста) грн. 00 коп. та витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120(сто двадцять) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1400(одна тисяча чотириста) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в 10 денний сі рок заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням в 20 денний строк після подачі цієї заяви апеляційної скарги.

Рішення може бути також оскаржено і без подання заяви про апеляційне оскарження у випадку подання апеляційної скарги в 10 денний строк з дня проголошення рішення. У випадку неподання заяви про апеляційне оскарження в 10 денний строк рішення набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя Рівненського міського суду Н.М.Діонісьєва