Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

„30 червня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Товянської О.В.

суддів: Микитюк О.Ю.,

ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання Сапінської Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в Лугинському районі Житомирської області про визнання дій неправомірними та стягнення невиплачених коштів, передбачених Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи

за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та Управління Пенсійного Фонду України в Лугинському районі Житомирської області

на постанову Лугинського районного суду Житомирської області від 23 жовтня 2009 року. -

встановила:

У вересні 2009р. позивачка звернулась до суду з вказаним позовом. Зазначала, що за з 27.07.2009р. по 30.09.2009р. їй не у повному обсязі проводили виплати, передбачені ст.ст. 50,54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Просила визнати дії відповідача неправомірними, стягнути 7786,89 грн., в подальшому зобовязати нараховувати та виплачувати пенсію у передбаченому Законом розмірі.

Постановою Лугинського райсуду Житомирської області від 23 жовтня 2009р. позов задоволено частково, визнано дії УПФ України в Лугинському районі Житомирської області неправомірними,а стягнуто на користь позивача 7786,91грн. доплати до пенсії, передбаченої ст.ст. 50,54 Закону з 27.07.2009 року по 30.09.2009 року. В решті позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі УПФ України в Лугинському районі просить постанову скасувати. Судом порушено норми матеріального і процесуального права, висновки суду не відповідають чинному законодавству. В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про задоволення її вимог про зобовязання в подальшому щомісячно нараховувати та виплачувати пенсію у передбаченому Законом розмірі. Її вимоги відповідають пенсійному законодавству.

Апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Судом встановлено, що позивачка є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, інвалід II групи. Одержує пенсію по інвалідності та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, згідно статей 50,54 Закону № 796-ХІІ.

Розрахунок пенсії позивачу проведений, виходячи з розміру, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 року № 1 "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету" і становить 19,91 гривень.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що при розрахунку державної та додаткової пенсій передбачених статтями 50, 54 Закону України № 796-ХІІ, застосуванню при їх обчисленні підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

При цьому з даних правовідносин суд визнав верховенство законів над підзаконними нормативними актами, зокрема Закон України № 796-ХІІ над постановою Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 року № 1.

Так, статтею 49 Закону № 796-ХІІ пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

У відповідності з ч.4 ст.54 Закону № 796, яка визначає підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у зв'язку з втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими відповідної кратності мінімальних пенсій за віком для інваліда.

Згідно зі статтею 50 цього Закону особам, віднесеним до категорії 1, зокрема інвалідам III групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком. Виплата додаткової пенсії відповідно до статті 53 зазначеного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Таким чином, вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком згідно статті 28 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058 IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року № 523.

Ця Постанова є чинною і її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають положенням статей 50, 54 Закону України № 796-ХІІ.

Нормами постанови Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 року № 1 "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету" встановлені розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, які не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком та суперечать положенням статей 50, 54 Закону № 796-ХІІ.

Тому, суд правильно виходив із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, а його висновок, що при розрахунку додаткової пенсії передбаченої статтями 50, 54 Закону № 796-ХІІ, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком, є правильним.

Положення частини третьої статті 28 Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого крім передбаченого частиною 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

Суд обґрунтовано відмовив позивачу у вимозі про необхідність зобовязати в подальшому щомісячно нараховувати та виплачувати пенсію у розмірі, передбаченому вказаним Законом. Відносно цих вимог ПФУ на час ухвалення рішення ще не вчинив ніяких дій та рішення не приймав. Захисту підлягає порушене право. Дане рішення не перешкоджає позивачу в подальшому звернутись з відповідними вимогами, якщо позивач вважатиме, що їй невірно нараховують та виплачують пенсію.

Підстави для скасування судового рішення та задоволення апеляційних скарг відсутні.

Керуючись ст.ст.209,218,303,304,307,308,312-315,324,325 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Управління Пенсійного Фонду України в Лугинському районі Житомирської області відхилити

Постанову Лугинського районного суду Житомирської області від 23 жовтня 2009 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: