Апеляційний суд Житомирської області
Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді Франовської К.С.
суддів Худякова А.М.
при секретарі судового
засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 04 грудня 2009 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Ярунської дільничної лікарні про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, -
У квітні 2009 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом, просив поновити його на посаді лікаря-терапевта поліклініки Ярунської дільничної лікарні та стягнути заробітну плату за весь час вимушеного прогулу. На обгрунтування доводів позивач посилається на те, що 02 березня 2009 року, наказом головного лікаря Ярунської дільничної лікарні № 9 (0,5 ставки по сумісництву) його було незаконно звільнено з посади лікаря-терапевта поліклініки в звязку з перепрофілюванням посади лікаря-терапевта на посаду лікаря загальної практики с. В. Горбаша зі зміною істотних умов праці з 02.03.2009 року (ст.40 п.1 КЗпП України). Оскільки, на думку позивача, закон передбачає звільнення лише при перепрофілюванні підприємства, а не посади, а також у звязку з тим, що при звільненні йому інша робота не пропонувалась, він вважає, що підлягає поновленню на роботі.
Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 04 грудня 2009 р. в задоволенні позову відмовлено за безпідставністю.

Не погоджуючись з рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, постановити нове, яким позов задовольнити.

Так, зазначає позивач , суд першої інстанції в рішенні неправильно виклав зміст позовної заяви, проігнорував її суть, не виклав головного аргументу незаконності наказу про звільнення з роботи. Крім того, вказує позивач, суд не перевірив жодного наведеного ним в обгрунтування позову, факту, тим самим позбавив можливості подавати докази .

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Суд встановив, що ОСОБА_4 працював на посаді лікаря-терапевта поліклініки Ярунської дільничної лікарні Новоград-Волинського міськрайонного територіального медичного обєднання на 0.5 ставки за сумісництвом. Основним місцем роботи позивача є посада головного лікаря Жолобненської Амбулаторії Загальної практики.

Наказом головного лікаря Ярунської дільничної лікарні № 9 від 2 березня 2009 року ОСОБА_4 звільнений з посади 0,5 ставки лікаря-терапевта поліклініки у звязку із перепрофілюванням посади лікаря-терапевта у лікаря загальної практики с.В.Горбаша та зі зміною істотних умов праці з 2 березня 2009 року за ст.40 п.1 КЗпП України (а.с.2).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції керувався тим, що наказ №

25 від 29 грудня 2008 року „ Про реорганізацію Ярунської ДЛ та зміни у штатному розкладі було видано відповідачем із передбачених відповідними нормативними галузевими актами підстав за наявності обєктивної необхідності. Здійснене перепрофілювання посади лікаря- терапевта на лікаря загальної практики не суперечить вимогам нормативно-правових актів.

Доводи позивача про відсутність правових підстав для звільнення у звязку з тим, що статтею 40 п.1 КЗпП України передбачено не перепрофілювання посад, а перепрофілювання підприємства, установи безпідставні.

За чинним законодавством перепрофілювання підприємства - це зміна виду діяльності,зміна виду виробництва тощо. У разі перепрофілювання може виникнути потреба замінити працівників одних професій, спеціальностей, іншими. При цьому може бути внесено зміни до штатного розпису, виведено одні посади і натомість уведено інші.

За таких обставин, зміни, проведені відповідачем, охоплюються поняттям „перепрофілювання підприємства у смислі ст.40 п.1 КЗпП.

При звільненні позивача за сумісництвом відповідачем вимоги закону були до держані.

Доводи позивача про порушення процедури звільнення у звязку з невиконанням * відповідачем вимог закону щодо пропозиції інших вакантних посад, безпідставні.

Звільнення з роботи, що виконується за суміщенням, не є вивільненням у смислі розділу 111-А КЗпП, оскільки працівник продовжує роботу за основним трудовим договором і залишається у складі зайнятого населення ( ст.1 Закону „ Про зайнятість населення). Тому, визначена ст.49-2 КЗпП процедура звільнення для працівників при вивільненні, додержуватись щодо працюючих за сумісництвом, не повинна.

Ухвалене судом першої інстанції рішення є законним, обгрунтованим, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307, 311, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Новоград- Волинського міськрайонного суду від 04 грудня 2009 року

залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.