Справа № 2-282/10 p.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2010 року Летичівський районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді Козак О.В.

при секретарі Козка JI.M.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Летичів справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Летичівської райдержадміністрації Хмельницької області про стягнення суми недоплаченої щорічної грошової допомоги,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Летичівської районної державної адміністрації Хмельницької області недоплачену йому щорічну разову грошову допомогу до 5 травня 2010 року на честь Дня Перемоги, як інваліду Великої Вітчизняної війни другої групи в сумі 4812 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що він є інвалідом війни II групи, інвалідність повязана з перебуванням у діючій армії. Згідно ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» він має право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком. Водночас зазначив, що у 2010 році виплата щорічної разової грошової допомоги була здійснена йому не у повному обсязі, лише в сумі 900 грн.

В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги, просить стягнути з відповідача щорічну разову грошову допомогу до 5 травня 2010 року на честь Дня Перемоги, як інваліду Великої Вітчизняної війни другої групи в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, з урахуванням проведених виплат, як це передбачає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», пояснивши, що у відповідача не було жодних правових підстав проводити виплату вказаної допомоги у меншому розмірі ніж передбачено законом. Посилання передставника відповідача на постанову Кабінету Міністрів України № 299 від 07.04.10 року на увагу не заслуговують, оскільки, згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» нормативні акти органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим законом, є недійсними.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав просить суд в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своїх доводів зазначив, що дії управління при виплаті вказаного виду допомоги позивачу є цілком законними, оскільки виплата допомоги була проведена в межах бюджетних асигнувань на ці цілі, передбачених Законом України «Про Державний бюджет на 2010 рік», та згідно постанови Кабінету Міністрів України №299 «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2010 році відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань», якою встановлено розмір вказаної допомоги в 2010 році в розмірі 900грн.

Вислухавши сторони, перевіривши їх пояснення доказами по справі, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 є інвалідом війни II групи, що підтверджується посвідченнями серії II № 365795 від 08.02.1985 року.

Інвалідам війни - II групи, відповідно до ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII від 22.10.1993 року щороку до 5 травня виплачується разова грошова допомога в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ч.І ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених Законом.

Постановою КМУ №299 від 07 квітня 2010 року «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2010 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» встановлено, що у 2010 році інвалідам війни II групи виплачується разова грошова допомога у розмірі 900 гривень.

З пояснень відповідача вбачається, що згідно вищевказаної постанови, щорічна разова грошова допомога за 2010 рік була виплачена позивачу в квітні 2010 року в розмірі 900 гривень.

Статтею 70 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» надано право Кабінету Міністрів України в 2010 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідаю до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Але слід зазначити, що ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту» встановлює розмір щорічної допомоги в розмірі, кратному мінімальні пенсії, а не мінімальної заробітної плати, як це передбачено ст. 70 ЗУ «Про Державний бюджет У країни на 2010 рік».

У 2010 році Кабінетом Міністрів України не було встановлено розміру допомоги, виходячи з розміру мінімальної пенсії. Діючими ж є норми законів, які чітко встановлюють розмір допомоги.

У звязку з вищевикладеним, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 відповідають Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щодо нарахування і виплати йому щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі 8 мінімальних пенсій. Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору, що також гарантується ч.2 ст.46 Конституції України.

Крім того, відповідно до ч. З ст. 2 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту нормативні акти органів державної влади і органів місцевого самоврядування, які обмежують права і пільги ветеранів війни, передбачені цим Законом, є недійсними.

Виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд приходить до висновку що при визначенні розміру належних позивачеві соціальних виплат застосуванню підлягають саме ч.5 ст.13 Закону «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а не положенья постанови КМУ від 07.04.2010 року за №299, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Як вже було зазначено вище, розмір щорічної разової грошової допомоги визначається виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, яка визначається за правилами, передбаченими статтею 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», у звязку з чим позовні вимоги щодо виплати щорічної разової грошової допомоги за 2010 рік підлягають задоволенню.

Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ст.88 ЦК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 4, 10-11, 15, 88, 208-233 ЦПК України, ст.1 Цивільного кодексу України, ст.ст.8, 46, 152 Конституції України, ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року, ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» №1058-ІУ від 09.07.2003 року, Законом України «Про Державний бюджет на 2010 рік», суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити. Зобовязати управління праці та соціального захисту населення Летичівської райдержадміністрації Хмельницької області провести ОСОБА_1 Семеновичу нарахування та виплату недоплаченої суми разової щорічної допомоги до 5 Травня за 2010 рік, згідно вимог Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням положень ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», враховуючи фактично виплачені суми.

Стягнути з управління праці та соціального захисту населення Летичівської райдержадміністрації Хмельницької області на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи Летичівським районним судом Хмельницької області в сумі 37.00 грн.

На рішення може бути подана апеляція протягом 20днів з дня подачі заяви про апеляційне оскарження , яка подається протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Апеляція може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя: