РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2010 року Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі: судді Тарасенко A.M., при секретарі Власовій Ю.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення в відшкодування матеріальної шкоди 9022 грив., посилаючись на те, що 11 серпня 2006 року сталася дорожньо-транспортна пригода біля будинку № 244 по Салтівському шосе в м. Харкові. Автомобіль ВАЗ-2101, державний номер НОМЕР_1, належний відповідачу скоїв наїзд на її автомобіль АУДІ-80, державний номер НОМЕР_2 і автомобілю були причинені механічні пошкодження.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав.

Суд, заслухавши пояснення сторін, представника відповідача ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

11 серпня 2006 року о 03 год.50 хв. біля будинку № 244 по вул..Салтівське шосе в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода. На автомобіль АУДІ-80, державний номер НОМЕР_2, належний на праві власності ОСОБА_1 був скоєний наїзд автомобілем ВАЗ-2101, державний номерний знак НОМЕР_1.

Після ДТП автомобілю позивачки були причинені механічні пошкодження про що свідчить акт № 000867 технічного огляду автомобіля від 23 серпня 2006 року проведений ТОВ «Радар-1 »Автомобільна експертиза. Згідно висновку сума матеріальної шкоди складає 9022 грив.

У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила суд задовольнити позов, стягнути заподіяну шкоду у розмірі 9022 грив, з відповідача ОСОБА_2, оскільки він являється власником автомобіля ВАЗ-2101, державний номер НОМЕР_1. В підтвердження своїх позовних вимог ОСОБА_1 в якості доказів надала дослідження спеціаліста - авто товарознавця.

Відповідач не згоден з позовними вимогами, оскільки 11 серпня 2006 року не керував автомобілем ВАЗ-2101, державний номер НОМЕР_1. Зазначений автомобіль ще в 2004 році він продав стороннім особам по довіреності, яка посвідчена нотаріусом.

Відповідно до ч 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У судовому засіданні встановлено, що власником автомобіля ВАЗ- 2101, державний номер НОМЕР_1 являється ОСОБА_2. Зазначений автомобіль зареєстрований в УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області.

З наданої відповідачем довіреності вбачається, що 5 жовтня 2004 року ОСОБА_2 передав автомобіль ВАЗ -2101, державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з правом керувати, розпоряджатися від його імені /продавати, дарувати /. Довіреність безстрокова з правом передоручення посвідчена нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори ОСОБА_6

З пояснень відповідача у судовому засіданні вбачається, що він не міг знаходитись 11 серпня 2006 року о 3 год. 50 хв. в м. Харкові і не міг скоїти ДТП, оскільки з 8 год. до 17 год. знаходився на роботі. Ці обставини відповідач підтвердив наданими у судовому засіданні рапортом почасових робіт шахти «Павлоградська» ВАТ «Павлоградвугілля», Дніпропетровській області. Крім того, з 2004 року він не керує автомобілем ВАЗ-2101, з особами, яким він фактично продав автомобіль не спілкується, вони для нього сторонні, де вони зараз знаходяться йому не відомо.

Згідно повідомлення заступника начальника УДАІ- начальника відділу ДАІ з обслуговування м. Харкова та ATI ГУМВС України в Харківській області від 13 травня 2009 року по зверненню ОСОБА_1 проводилась перевірка матеріалів ДТП. Розшуковими заходами встановлено, що власником автомобіля ВАЗ- 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 зареєстрований ОСОБА_2, який в 2004 році передав автомобіль ОСОБА_4 то ОСОБА_5. Результатами розшукових заходів не встановлені особи, які скоїли 11 серпня 2006 року наїзд на автомобіль належний ОСОБА_1

З повідомлення MB №1 ДАІ при ГУМВС України в Харківській області від 28 вересня 2009 року вбачається, що оперативно-розшукові закоди , направлені на встановлення особи водія автомобіля, який скоїв наїзд на автомобіль ОСОБА_1 позитивного результату не принесли.

Позивачка не довела, що ОСОБА_2 повинен нести відповідальність в зв»язку з дорожньо-транспортною пригодою.

Згідно з п 2 ч 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27 березня 1992 року № 6 із змінам, під володінням джерела підвищеної небезпеки розуміється особа, що здійснювала експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав.

У відповідності до ч 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача в відшкодування матеріальної шкоди 9022 грив.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,60, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1187 ЦП України

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя-