Ленінський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 2-103/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2010 р. Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого-судді Лихосенко М.О.,

при секретарі Череп М.О.,

за участю адвоката ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3-тя особа КП «ВРЕЖО-7», ОСОБА_5 про зміну договору найму житлового приміщення та вселення і зустрічному позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, 3-ті особи ВГІРФО ЛЕНІНСЬКОГО РВ ЗМУ, КП «ВРЕЖО-7» про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням

в с т а н о в и в:

Спочатку ОСОБА_5 та ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зміну договору найму житлового приміщення в АДРЕСА_1, вказавши в заяві, що вказана квартира складається з 4-х ізольованих кімнат площею 11.7, 11.9, 9.6 і 17.5 кв.м.

Раніше їх сім'я, спільно з ОСОБА_4- братом відповідача ОСОБА_3, займали окрему кімнату 9, житловою площею 11,7 кв.м., а відповідачі, з батьками ОСОБА_6 та ОСОБА_7, займали 3 окремі кімнати: 11.9, 9.6 і 17.5 кв.м.

В 2000 р. помер ОСОБА_4 Вони залишилися проживати у вказаній кімнаті, де знаходяться належні їм речі - холодильник, стіл, диван, шифоньєр, пилосос. З 2003р. вони стали окремо оплачувати частину квартирної плати та житлово-комунальних послуг з розрахунку 2-х чоловік, тому що відповідачі цих оплат не проводили.

З осені 2003 р. у вказаній кімнаті почала проживати і ОСОБА_8, з якою ОСОБА_2 07.02.04 р. зареєстрував шлюб.

ОСОБА_5, щоб не заважати молодій сім'ї, пішла з вказаної кімнати та почала проживати окремо, в даний час проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, на яку оформлено договір довічного утримання.

В цей же період часу між ними та відповідачами почали виникати конфлікти. ОСОБА_8 завагітніла та не могла за станом здоров'я проживати у вказаній кімнаті.

Осінню 2004 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_8 вимушені були піти з вказаної квартири, та почали тимчасово проживати в ІНФОРМАЦІЯ_2, де ще зареєстрована та проживає ОСОБА_9 з дитиною ІНФОРМАЦІЯ_3

Влітку 2005 р. відповідач поставив на вхідні двері додатковий замок, посилаючись на те, що він виїжджав на море та турбувався про квартиру.

Їм не дали ключа від додаткового замку, посилаючись на те, що вони не проживають в квартирі. Разом з тим, в присутності відповідачів вони могли потрапити в квартиру та бачили, що вони зайняли їх кімнату своїми речами - зберігали картоплю, будматеріали, почали користуватися їх холодильником.

Користуватися вільно вказаною кімнатою вони не могли через відсутність ключа від додаткового замку.

Вони не відмовлялися від вказаного житла, вважали його своїм постійним місцем проживання, іншого житла вони не мають, постійно проводили його оплату.

Просили змінити договір найму житлового приміщення, виділити їм в користування окрему кімнату площею 17,5 кв.м., а відповідачам 3 інші окремі кімнати площею 11.7, 11.9 та 9.6 кв.м., зобов'язавши КП «ВРЕЖО-7» укласти з ними окремі договори найму житлового приміщення.

Відповідачі заперечували проти позову, звернулися до суду із зустрічним позовом про визнання ОСОБА_5 та ОСОБА_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням у вказаній квартирі, в якому вказали, що позивачка ОСОБА_5 не проживає в ній з лютого 2003 р., а лише інколи з'являлася, оскільки там проживав її син з невісткою. Позивачі займали одну кімнату 11.7 кв.м., а вони з сім'єю та батьками - 3 інші окремі кімнати, у них склався порядок користування квартирою.

Позивачі регулярно оплачували свою частину житлово-комунальних послуг, хоча в квартирі не проживали.

Через важкий матеріальний стан, він зі своєю сім'єю не міг оплачувати квартирну плату та житлово-комунальні послуги у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яку він погашає на підставі договору про реструктуризацію боргу.

В травні 2004 р. ОСОБА_2 зі своєю дружиною, забравши свої речі - телевізор, магнітофон, одяг та пішли проживати до ОСОБА_8 в АДРЕСА_2, де проживають до теперішнього часу та в житлі не мають потреби.

Вони заявляли, що в них є де проживати та пропонували заплатити їм за вказану кімнату.

ОСОБА_2 не відмовлявся від вказаної кімнати, ключі не залишав, але проживати в ній не хотів. Вказана кімната вимагає ремонту. В їх кімнаті залишилося належне їм майно - холодильник, шифоньєр, диван, стіл.

Оскільки ця кімната залишалася відкритою, то він почав частково використовувати її для своїх речей - зберігав там картоплю, поставив рулон ліноліума.

Влітку 2005 р., він з сім'єю виїжджав на море та поставив на вхідні двері додатковий замок з метою безпеки.

Ключів від додаткового замку позивачам не давали, хоча ОСОБА_5 вимагала його. Він їй сказав, що якщо вони проживатимуть в квартирі, то додатковий ключ він дасть, а так в квартиру можна потрапити в їх присутності, заздалегідь подзвонивши.

З 2005 р. позивачі не претендували на вказану кімнату в квартирі, в ній не проживали, не ставили питання про те, що їм перешкоджають проживати в ній, мають інше житло, у зв'язку з чим втратили право користування житловим приміщенням через тривалу відсутність на спірній житловій площі.

Раніше вони не пред'являли такий позов, оскільки не вважали за потрібне.

Крім того, відповідачі вважають, що позивачі пропустили 3-х річний строк позовної давності, передбачений ст.257 ЦК України, оскільки з 2005 р. не зверталися до суду з позовом про своє порушене право.

Просили в позові про зміну договору найму житлового приміщення позивачам відмовити, а їх зустрічний позов задовольнити, визнавши позивачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням у вказаній квартирі з підстави, передбаченої ст. 71 ЖК України, у зв'язку з тривалою відсутністю на спірній житловій площі.

Надалі позивачі уточнили свої позовні вимоги.

Позивачка ОСОБА_5 відмовилася від своїх позовних вимог. Підтримала позовні вимоги свого сина ОСОБА_2 про зміну договору найму житлового приміщення в АДРЕСА_3, зустрічний позов в частині визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням у вказаній квартирі визнала, не заперечує проти зняття її з реєстрації за вказаною адресою.

Позивач ОСОБА_2 просив виділити йому в користування кімнату площею 11.7 кв.м., яку він займав, а відповідачам три інших кімнати - 9.6, 17.5, 11.9 кв.м., відповідно до порядку користування житловим приміщенням, що склався, а також вселити його у вказану кімнату, оскільки відповідачі перешкоджають його мешканню у вказаній квартирі

Зустрічний позов не визнав, суду пояснив, що іншого житла не має. Тимчасово пішов з вказаної квартири, оскільки його дружина ОСОБА_8 завагітніла та не могла проживати там.

Його син ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4 протягом року неодноразово хворів, знаходився на лікуванні в лікарні, перебував на обліку у невролога.

Надалі ОСОБА_3 замінив замок на вхідних дверях і він не мав можливості вільно потрапити в квартиру.

Представник ВГІРФО Ленінського РВ ЗМУ в судове засідання не з'явився, про день слухання справи був повідомлений, подав в суд заяву про розгляд справи за відсутності їх представника.

Представник КП «ВРЕЖО-7» в судове засідання не з'явився, про день слухання справи був повідомлений, своїх заперечень по позову не представив.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, свідків, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 про зміну договора найму житлового приміщення в АДРЕСА_4 та вселення обґрунтовані та підлягають задоволенню, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням ОСОБА_2 та ОСОБА_5 у вказаній квартирі частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідність зі ст. 104 ЖК України член сім'ї наймача має право вимагати, з відома решти проживаючих спільно з ним членів сім'ї, укладення з ним окремого договору найму житлового приміщення, якщо житлова площа, що приходить на його частку, може бути виділена у вигляді приміщення, що відповідає вимогам ст. 63 ЖК України.

При відмові членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму спір може бути вирішений в судовому порядку.

Судом встановлено, що вказана квартира АДРЕСА_5 складається з 4-х ізольованих кімнат площею 11.7, 11.9, 9.6 і 17.5 кв.м.

Раніше сім'я позивача, спільно з ОСОБА_4- братом відповідача ОСОБА_3, займали окрему кімнату 9, житловою площею 11.7 кв.м., а відповідачі з батьками ОСОБА_6 та ОСОБА_11 займали 3 кімнати: 11.9, 9.6 і 17.5 кв.м.

В 2000 р. помер ОСОБА_4. Позивачі залишилися проживати у вказаній кімнаті, де до теперішнього часу знаходяться належні їм речі - холодильник, стіл, диван, шифоньєр, пилосос, магнітофон.

З 2003 р. вони окремо оплачують частину квартирної плати та житлово-комунальних послуг з розрахунку 2-х чоловік, що підтверджене представленими квитанціями.

Після смерті батьків ОСОБА_6 та ОСОБА_11 відповідальним квартиронаймачем всієї квартири став відповідач ОСОБА_3

Осінню 2003 р. ОСОБА_2 фактично створив сім'ю та з ним у вказаній кімнаті площею 11.7 кв.м. почала проживати і ОСОБА_8, з якою він 07.02.04 р. зареєстрував шлюб.

ОСОБА_5, щоб не заважати молодій сім'ї, пішла з вказаної кімнати та почала проживати окремо, в даний час проживає ІНФОРМАЦІЯ_5.

З її пояснень видно, що вона в даний час не претендує на житлову площу у вказаній квартирі, не заперечує проти того, що втратила право користування житловим приміщенням у зв'язку з тривалою відсутністю та зняття з реєстрації за вказаною адресою.

Загальна житлова площа вказаної квартири складає 50.7 кв.м.

Таким чином, частка кожного (4 особи) складає 12.7 кв.м.

ОСОБА_2 претендує на окрему кімнату, площею 11.7 кв.м., що не суперечить закону та не ущемляє інтересів сім'ї відповідача, в користуванні яких залишаються три інших окремих кімнати на 3 людини.

Доводи відповідачів про те, що позивач ОСОБА_2 відмовився від житлової площі, має інше житло, та втратив право користування житловим приміщенням у вказаній квартирі суд вважає необґрунтованими з наступних підстав.

У відповідності зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом 6-ти місяців.

Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад 6-ть місяців, цей строк може бути продовжений.

Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку.

З пояснень відповідачки ОСОБА_4 видно, що в 2004 р. ще була жива ОСОБА_11, яка через свою хворобу, стан здоров'я та вік вимагала постійного догляду. Дружина позивача ОСОБА_8 в цей період часу була вагітною.

Між позивачами та відповідачами почали виникати конфлікти.

Осінню 2004 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_8 вимушені були піти з вказаної квартири, і почали тимчасово проживати в ІНФОРМАЦІЯ_6, де ще зареєстрована та проживає ОСОБА_9 з дитиною ІНФОРМАЦІЯ_3

23.12.04 р. в них народилася дитина, яка до року неодноразово хворіла, знаходилася на лікуванні в лікарні, перебувала на обліку у невролога, що підтверджено довідкою Запорізької міської багатопрофільної дитячої лікарні-5 від 30.09.09 р.

З пояснень сторін видно, що влітку 2005 р. відповідач поставив на вхідні двері додатковий замок, посилаючись на те, що він виїжджав на морі та турбувався про квартиру.

Разом з тим, позивачу не дали ключа від додаткового замку, посилаючись на те, що він не проживає з сім'єю в квартирі. В квартиру він міг потрапити тільки заздалегідь подзвонивши відповідачам та в їх присутності. Крім того, вказана кімната потребувала ремонту та відповідач зайняв її своїми речами - зберігав картоплю, поклав рулон ліноліума.

Вказані обставини відповідачі підтвердили в судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_12 підтвердила суду, що між сторонами фактично склався порядок користування квартирою та позивачі займали кімнату 11.7 кв.м. Влітку 2005 р. через заміну замка позивачі не могли потрапити в квартиру. Новий ключ їм не дали, посилаючись на те, що вони не проживають в квартирі.

Невістка ОСОБА_8 скаржилася їй, що вона вагітна і їй важко проживати у вказаній квартирі. Між ними були скандали.

З пояснень свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 видно, що позивачка ОСОБА_5 не проживає в квартирі приблизно 5 років. ОСОБА_2 після того, як одружувався також не проживає в квартирі. Разом з тим, про заміну замків в квартирі їм нічого невідомо.

Свідок ОСОБА_15 пояснила суду, що ОСОБА_5 не проживає у вказаній квартирі з 2002 р. ОСОБА_2 продовжував проживати в квартирі зі своєю дружиною приблизно до весни 2004 р. Після цього, вони переїхали жити до ОСОБА_8

В їх кімнаті залишилися речі - диван, шафа, стіл, холодильник. Ключі від квартири він не залишав. В 2005 р. її батько поставив на вхідні двері додатковий замок, оскільки вони виїжджали на море. Ключ ОСОБА_2 вирішили не давати, оскільки він не проживає в квартирі.

Кімната, яку займали позивачі, холодна та вимагає ремонту.

З пояснень свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 видно, що ОСОБА_5 не проживала в квартирі приблизно з 2002 р., але інколи навідувалася в квартиру, оскільки там проживав її син ОСОБА_2

ОСОБА_2 зі своєю дружиною проживав в квартирі до весни 2004 р., а потім вони переїхали на іншу квартиру. В їх кімнаті залишилося належне їм майно - шафа, диван, холодильник, стіл.

В той період часу була жива бабуся, яка потребувала догляду, оскільки її поведінка була неадекватно. Дружині позивача ОСОБА_8 це було неприємно.

Після того, як вони виїхали з кімнати, відповідач ОСОБА_3 склав там свої речі.

Зі слів ОСОБА_3 їм відомо, що він поставив додатковий замок на вхідних дверях, пропонував ОСОБА_2 ключ, але він відмовився, посилаючись на те, що йому кімната не потрібна та є де жити.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 дійсно не проживала у вказаній квартирі тривалий час без поважних причин, визнала вказані обставини в суді, у зв'язку з чим її необхідно визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням в спірній квартирі та зняти з реєстрації.

Що стосується позивача ОСОБА_2, то суд вважає, що він був відсутній в спірній квартирі тимчасово, з поважних причин, у зв'язку з вагітністю своєї дружини, а потім народженням та хворобою дитини. Крім того, кімната, в якій проживав позивач, холодна та вимагала ремонту, що підтвердили відповідачі в судовому засіданні та не могла використовуватися в той період часу для мешкання з маленькою дитиною, яка хворіла.

Надалі, користуватися вільно вказаною кімнатою позивач не міг через відсутність ключа від додаткового замку, який йому відмовилися дати.

Позивач не відмовлявся від вказаного житла, вважав його своїм постійним місцем проживання, там знаходиться його майно, він щомісячно оплачує його, іншого житла не має.

За таких обставин, підстав для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням немає.

Посилання відповідача на пропуск 3-х річного строку позовної давності згідно ст. 257 ЦК України безпідставні, оскільки ці правовідносини регулюються ЖК України, де передбачене продовження строку відсутності з поважних причин.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88 212, 213 ЦПК України, ст.ст. 71, 72, 103, 104 ЖК України України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Змінити договір найму житлового приміщення в квартирі АДРЕСА_6.

Виділити ОСОБА_2 в користування кімнату №9, площею 11,7 кв.м., а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з неповнолітньою дитиною виділити в користування кімнати №4, площею 17,5 кв.м., кімнату №5, площею 9,6 кв.м., кімнату №10, площею 11,9 кв.м. в квартирі АДРЕСА_7, підсобні приміщення кухню, коридор, санвузол залишити в їх спільному користуванні.

Вселити ОСОБА_2 в кімнату №9, площею 11,7 кв.м., квартири АДРЕСА_8.

Зобовязати КП "ВРЕЖО-7" укласти окремі договори найму житлового приміщення, а саме квартири АДРЕСА_9, з ОСОБА_2 на кімнату №9, площею 11,7 кв.м., а з ОСОБА_3 на кімнати №4, площею 17,5 кв.м., кімнату №5, площею 9,6 кв.м., кімнату №10, площею 11,9 кв.м.

Зустрічний позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_5 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_7.

Зобовязати ВГІРФО Ленінського РВ ЗМУ зняти ОСОБА_5 з реєстрації в квартирі АДРЕСА_7.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області протягом 10 днів шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 20 днів після подачі заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: