ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
справа № 2-1425/10
провадження № Б/н 1053
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2010 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Мицик Ю.С.

при секретарі - Дігтяр О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_2. Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню та утриманню спільних дітей. Оскільки їй невідомо місто роботи відповідача та розмір його заробітку, просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 800 гривень на кожну дитину щомісяця.

В попередньому судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги, а саме збільшила їх розмір і просила стягувати аліменти в розмірі 3000 гривень на кожну дитину щомісяця.

В судове засіданні позивач та відповідач не зявилися, були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи.

В судове засідання зявився представник позивача, який уточнені позовні вимоги підтримав. Пояснив, що спільні діти сторін проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Оскільки в добровільному порядку питання щодо участі відповідача в матеріальному забезпеченні дітей врегульовано не було, наполягав на задоволені уточнених позовних вимог в повному обсязі. Зазначив, що заявлений розмір аліментів відповідає витратам, які несе позивач щодо належного утримання дітей та забезпечення їх усім необхідним.

Представник відповідача позов визнала частково. Пояснила, що відповідач ніколи не відмовлявся від свого батьківського обовязку щодо утримання дітей та пропонував позивачу укласти договір щодо здійснення ними батьківських прав та виконання обовязків, однак, внаслідок неприязних стосунків сторін згоди щодо розміру, порядку виплати та перерахування коштів на утримання дітей та участі відповідача у їх вихованні досягнуто не було. Окрім того, зазначила, що розмір аліментів, заявлений у позові є занадто великим, оскільки не відповідає розміру доходів її довірителя, на підтвердження якого останнім було надано довідку про заробітну плату з місця роботи. Зазначила й про те, що на матір дитини, тобто позивача також покладено обовязок утримувати дітей, а тому її довіритель визнає позов частково, а саме в розмірі 1250 гривень на кожну дитину щомісяця. Крім того, представник відповідача пояснила, що відповідач не мас па утриманні непрацездатних батьків, інших дітей, стягнення за виконавчими документами не провадиться.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі під час якого у них народилися діти: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 . які проживають з позивачем.

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обовязок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становите платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст.184 СК України якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідач працює в ТОВ «Тріумф Трейд» та має мінливий дохід, який відповідно до довідки про середню заробітну плату за вересень, жовтень, листопад та грудень 2009 року складає разом 4 490 грн. 00 коп. /а.с. 26/.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до положень ст. 212 ЦГІК України суд оцінує докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Представник позивача наполягав на задоволенні уточнених позовних вимог в повному обсязі, зазначаючи, що саме такий обсяг витрат на утримання дітей несе позивач щомісяця. Однак будь-яких доказів на підтвердження своєї позиції щодо розміру аліментів, позивач та її представник не надали.

Враховуючи те, що законодавець встановив імперативне правило, відповідно до якого доказування не може грунтуватися на припущеннях, які не тільки не підтверджуються жодними фактичними даними, а й потребують самостійного доказування, а також те, що усі обставини, які становлять предмет доказування, мають бути підтверджені визначеними у ч. 2 ст. 57 ЦПК України засобами доказування. суд дійшов висновку, що доводи представника позивача щодо обсягу витрачаємих позивачем на утримання дітей коштів не заслуговують на увагу, оскільки до суду не було надано доказів на їх підтвердження.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те. що позов має бути задоволений частково, у розмірі 1250 грн. на кожну дитину щомісячно, враховуючи те, що спільні діти сторін проживають разом з позивачем, відповідач має нормальний стан здоровя, працює, має мінливий дохід, аліменти на користь інших осіб не сплачує і може забезпечувати на рівні з позивачем найкращі інтереси дітей в різних галузях життя, оскільки як вбачається з вище наведеного, значний обсяг обовязків, пов'язаних з утриманням та вихованням дитини, що потребує не тільки фізичних та й моральних зусиль, покладені на позивача, що ставить сторін у не рівні умови.

Разом з цим, суд вважає, що розмір аліментів 3000 грн. на кожну дитину, який просить стягнути позивач є необгрунтованим та завищеним, оскільки відповідно до вимог ст. 180 СК України, обовязок по утриманню дитини покладається рівною мірою на обох батьків і враховуючи те, що прожитковий мінімум для дитини віком до шести років становить 632 грн., а з 6 до 18 років - 776 грн., аліменти у розмірі 1250 грн. на кожну дитину, які визнані відповідачем будуть забезпечувати дітям належні умови життя і а розвитку.

Згідно ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 180-182, 184 Сімейного кодексу України, Конвенцією про захист прав дитини та ст. ст. 15, 57, 60, 88, 209. 212-218. 367 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИ В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4. Дніпропетровської області, що проживає за адресою: м. Київ, пр.-т Ватутіна, 26. кв. 31 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_6. ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1250 /одна тисяча двісті п'ятдесят/ грн. та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1250 грн. /одна тисяча двісті п'ятдесят/ грн. щомісячно, починаючи з 6 жовтня 2009 року та до повноліття дітей.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 150 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання до Апеляційного суду м.Києва через Дарницький районний суд м.Києва заяви про апеляційне оскарження або апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. 1 подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: