20.07.10 ,
Апеляційний суд Херсонської області
Справа № 22ц-3389 Головуючий в І інстанції:
Категорія 27 Доповідач: Майданік В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року липня місяця 20 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого: Орловської Н.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

ОСОБА_2

при секретарі Шевардіній К.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Херсоні матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_3, діючої в інтересах акціонерного комерційного банку Трансбанк, на ухвалу Дніпровського районного суду м.Херсона від 13 травня 2010 року у справі за позовом акціонерного комерційного банку Трансбанк до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про дострокове розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

10 березня 2010 року акціонерний комерційний банк Трансбанк звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, вказуючи, що відповідачі не виконують умови кредитного договору, що призвело до утворення заборгованості станом на 09.03.2010 року в розмірі 364094грн.14коп.

В ході розгляду справи позивачем неодноразово уточнувались позовні вимоги, остаточно просив стягнути 303942грн.56коп.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м.Херсона від 10.03.2010 року була задоволена заява позивача про забезпечення позову, а саме було накладено арешт на належний ОСОБА_6 на праві приватної власності автомобіль Mercedes-Benz ML 500, 2007 року випуску, кузов № НОМЕР_1, реєстровий номер НОМЕР_2, та вилучити у ОСОБА_6 заставне майно та передати його на відповідальне зберігання філії Херсон-Трансбанк, до винесення рішення по вказаній справі, до вирішення справи в суді.

Оскаржуваною ухвалою від 13.05.2010 року за заявою представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 від 12.05.2010 року (а.с.97) були скасовані заходи забезпечення позову, вжиті вказаною вище ухвалою судді Дніпровського районного суду м.Херсона від 10.03.2010 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, діюча в інтересах акціонерного комерційного банку Трансбанк, просить скасувати зазначену ухвалу, посилаючись на порушення норм процесуального права.

У своєму запереченні ОСОБА_6 просить апеляційну скаргу відхилити і залишити оскаржувану ухвалу без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши відповідність ухвали вимогам процесуального закону, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню на наступній підставі.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та ОСОБА_6 20.12.2007 року було укладено кредитний договір, за яким остання отримала кредит в розмірі 736621грн. на строк до 19.12.2008 року під 22% річних та можливістю пролонгації договору до 3 років (а.с.7-13).

За додатковою угодою від 19.12.2008 року дію договору подовжено до 18.12.2009 року включно (а.с.50).

Згідно з двома договорами поруки від 20.12.2007 року відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зобовязались відповідати перед кредитором солідарно в повному обсязі за належне виконання боржником ОСОБА_6 усіх своїх зобовязань за кредитним договором (а.с.19-21, 22-24).

Відповідно до п.4.1. зазначеного кредитного договору виконання зобовязання позичальником ОСОБА_6 забезпечується заставою вказаного автомобіля, його страхуванням з погодженою кредитором страховою компанією.

За договором застави вказаного автомобіля від 20.12.2007 року заставодержатель (позивач) має право перевіряти документально та фактично наявність, розмір, стан та умови зберігання предмету застави (п.3.2.1.).

По справі за заявою позивача від 10.03.2010 року (а.с.30) було вжито захід забезпечення позову (а.с.36) у вигляді накладення арешту на належний ОСОБА_6 на праві приватної власності автомобіль Mercedes-Benz ML 500, 2007 року випуску, кузов № НОМЕР_1, реєстровий номер НОМЕР_2, та вилучення у ОСОБА_6 заставного майна та передачі його на відповідальне зберігання філії Херсон-Трансбанк, до вирішення справи в суді.

Задовольняючи заяву представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 про скасування забезпечення позову і постановляючи ухвалу з цього питання (а.с.108), суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_6 здійснюються заходи по частковому погашенню заборгованості (сплачено 25000грн. і 45000грн.), нею добровільно надано позивачу зазначений автомобіль для перевірки його стану, що відносно автомобіля між позивачем і ОСОБА_6 укладено нотаріально посвідчений договір застави і що відсутні докази реальності неможливості виконання судового рішення або ускладнення його виконання.

Однак до такого висновку суд дійшов з порушенням норм процесуального права, що згідно з вимогами п.2 ст.312 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції і постановлення ухвали з цього питання.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п.1 ч.1 та ч.3 ст.152 зазначеного Кодексу позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.5 ст.155 зазначеного Кодексу питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується судом в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Отже, закон повязує забезпечення позову з неможливістю чи утрудненням виконання судового рішення.

Вважаючи оскаржувану ухвалу незаконною, позивач зазначив, що ОСОБА_6 не виконала своє зобовязання про страхуванням свого автомобіля з погодженою кредитором страховою компанією та ненадання автомобіля для перевірки. Зокрема, вказав, що договір страхування автомобіля від 10.06.2010 року, наданий ОСОБА_6 при апеляційному розгляді справи, не може бути прийнятий до уваги через страхування автомобіля з страховою компанією, не погодженою з ним.

Колегія суддів погоджується з вказаними доводами і вважає, що оскільки спір між сторонами виник відносно стягнення заборгованості в розмірі 303942грн.56коп. за кредитним договором, виконання якого забезпечується заставою вказаного автомобіля, то ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову за заявою позивача була законною і співмірною із заявленими вимогами, а оскаржувана ухвала є такою, що достатнім чином не мотивована. Мотиви же скасування заходів забезпечення позову, вжитих вказаною вище ухвалою, недостатнім чином обґрунтовані. Зокрема, договір добровільного страхування автомобіля укладений зі страховою компанією, не погодженою зі страховиком, і також укладений вже після прийняття оскаржуваної ухвали. Крім того, заслуговують на увагу доводи позивача щодо невиконання ОСОБА_6 свого зобовязання відносно надання автомобіля для перевірки.

Суд же першої інстанції на зазначене уваги не звернув, не врахував, що скасування ним заходів забезпечення позову робить неможливим та/або утруднює виконання судового рішення, і прийшов до помилкового висновку про необхідність задоволення заяви про скасування заходів забезпечення позову, а тому з порушенням норм процесуального права.

На підставі вказаного ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням ухвали про відмову в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, діючої в інтересах акціонерного комерційного банку Трансбанк, задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.Херсона від 13 травня 2010 року скасувати і постановити ухвалу з цього питання.

ОСОБА_7, діючому в інтересах ОСОБА_6, в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою судді Дніпровського районного суду м.Херсона від 10.03.2010 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді