Справа №2-1936/10 30.11.2010 30.11.2010 30.11.2010
Справа N 22ц-8328/10 Головуючий у І інстанції Гречана С.І.
Категорія 27. Доповідач в апеляційної інстанції ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України.

30 листопада 2010 року. м. Миколаїв.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Самчишиної Н.В. та Буренкової К.О.,

із секретарем судового засідання Бобуйок І.Ф.,

з участю :

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_3 переглянула рішення місцевого Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 липня 2010 року, ухваленого у цивільній справі за позовом відкритого акціонерного товариства Кредитпромбанк (далі ВАТ Кредитпромбанк) до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі і зявилися у дане судове засідання, перевіривши у межах оскарження обставини та докази, якими сторони їх стверджували, -

у с т а н о в и л а :

20 січня 2010 року ВАТ «Кредитпромбанк» предявив зазначений позов, який обґрунтував наступним.

16 жовтня 2007 року він уклав з ОСОБА_3 кредитний договір № 28.3/110-КЕК-07, за умовами якого Банк надав, а позичальник взяв, кредит на споживчі цілі у розмірі 6 000 доларів США під зворотне зобовязання останнього повернути його частинами до 15 квітня 2009 року, зі сплатою 25 % річних за користування ним.

Порушення умов кредитного договору, давало Банку право нараховувати пеню в розмірі 5 - 10 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочки в залежності від характеру та терміну порушення зобовязань й вимагати від позичальника дострокового виконання боргового зобовязання.

В той же день, на забезпечення названого договору Банк уклав з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 два окремі договори поруки, за яким ті бралися виступити поручителями і нести солідарно з ОСОБА_3 цивільно-правову відповідальність за невиконання останнім кредитного зобовязання.

Позичену у Банка грошову суму ОСОБА_3 отримав і використав на свій розсуд, проте взятого на себе обовязку не дотримався, сплативши 4 033, 14 долари США кредиту і частково нараховані проценти - він припинив будь-які виплати за договором, фактично відмовившись в односторонньому порядку від зобовязання.

Не змінили його позадоговірної поведінки ні неодноразові нагадування Банком про необхідність виконання зобовязання, ні нарахована за порушення умов кредитного договору пеня.

У звязку із цим, Банк просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку залишок за тілом кредиту у розмірі 1966, 86 доларів США, що еквівалентно 15 668 гривням; заборгованість по платі за користування ним у розмірі 192, 06 доларів США, що еквівалентно 1 529 гривням 95 копійкам; пеню за прострочку виконання зобовязання у розмірі 2158, 92 доларів США, що еквівалентно 17 197 гривням 96 копійкам, а всього 4 317, 84 доларів США, еквівалентних 34 395 гривням 91 копійкам.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позов визнав частково, просив його задовольнити в розмірі заборгованості по тілу кредиту і процентам. Одночасно просив зменшити розмір штрафні санкції у звязку із скрутним матеріальним становищем.

Позиція відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суду невідома, оскільки вони не були присутніми у судовому засіданні, де вирішувався спір.

Рішенням місцевого Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 липня 2010 року позов задоволено частково. З відповідачів на користь Банку в солідарному порядку стягнуто заборгованість за тілом кредиту 15 668 гривень, прострочені проценти 1 529 гривень 94 копійки та 5 000 гривень пені, а всього 22 197 гривень 94 копійки. Також вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_3 подав на це рішення апеляційну скаргу, в якій просять його скасувати і передати справу на новий розгляд суду І інстанції.

Скаргу обґрунтовував тим, що місцевий суд не звернув уваги на несправедливість умов кредитного договору та не врахував його матеріальне становище при обчисленні розміру штрафних санкцій.

Апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржене рішення суду І інстанції в частині покладення на поручителів та позичальника спільної солідарної відповідальності за невиконання умов кредитного договору змінити, виклавши його резолютивну частину в новій редакції. В іншій частині рішення залишити без зміни без зміни, оскільки суд постановив його з додержанням норм матеріального й процесуального права.

Задовольняючи позов Банку, місцевий суд виходив із того, що між сторонами існують договірні правовідносини, умови якого порушили відповідачі, а тому, відповідно до ст. ст. 525-526, 528, 530, 541, 543, 553 - 555, 611, 615, 625, 1046-1050, 1054, 1055 ЦК України, пункту 2.1. умов кредитного договору та пунктів 1.1. 1.3. договорів поруки вони повинні солідарно відповідати за неналежне виконання позичальником зобов`язання і нести негативні наслідки таких його дій.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області погоджується з обставинами та правовідносинами, встановленими судом 1 інстанції, його висновки (крім висновку щодо спільної участі поручителів, як солідарних відповідачів) та результату вирішення справи, вважає вірними, обґрунтованими й законними.

З кредитного договору № 28.3/110-КЕК-07 від 16 жовтня 2007 року та договорів поруки від того ж числа (а.с. 11-15, 16-19) вбачається, що на підставі договору ОСОБА_3 взяв у Банка в кредит 6 000 доларів США, який, а також проценти за користування ним, зобов`язувався повернути згідно взаємоузгодженого графіку до 15 квітня 2009 року, проте свого обовязку не дотримався. З січня 2009 року ОСОБА_3 став оплачувати належні до сплати грошові суми в меншому розмірі, а в наступному взагалі припинив будь-які виплати за договором, фактично відмовившись в односторонньому порядку від зобовязання.

У звязку з цим і відповідно до пунктів 5.7, 7.1 кредитного договору Банк нарахував пеню у розмірі 10 % від суми простроченого платежу, розмір якої на підставі свого рішення самостійно зменшив. Проте такі дії Банку не вплинули на поведінку позичальника, як не вплинули і неодноразові вимоги про необхідність належного виконання договору та попередження позичальника та його поручителів про можливість дострокового стягнення заборгованості за порушення умов договору (а.с.28-33).

За такого, відповідно до статей 525, 549-552, 553-555, 625, 1048, 1049, 1054, глави 51 ЦК України, пункту 2.1., 5.7., 7.1. умов кредитного договору та пунктів 1.1.1.3. договорів поруки відповідачі-поручителі повинні окремо один від одного але солідарно з позичальником, відповідати за неналежне виконання останнім кредитних зобов`язань і нести негативні наслідки таких його дій, а саме, сплатити неповернуту частину кредиту, заборговані відсотки за користування ним та пеню, за неналежне виконання зобовязання.

Оскільки ті у добровільному порядку цього не роблять, то стягнення заборгованих грошових сум слід провести за судовим рішенням.

Оскільки місцевий суд, дійшовши правильних висновків щодо обґрунтованості підстав і обсягу відповідальності відповідачів, однак помилково визначив спільний солідарний характер відповідальності поручителів, у цій частині рішення слід змінити, виписавши визначений апеляційною інстанцією характер відповідальності поручителів.

При цьому, на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір нарахованої Банком неустойки необхідно зменшити до 5 000 гривень, бо він перевищує розмір збитків.

Оскільки цього ж, з таких же мотивів дійшов і місцевий суд, то підстав для задоволення апеляційної скарги у цій частині немає.

Що ж до твердження особи, яка подала апеляційну скаргу, про ігнорування судом його вимоги про зменшення розміру пені, то це не відповідає дійсності, оскільки нарахована відповідно до умов договору пеня була зменшена спочатку за рішенням Банку, а в наступному - ще і місцевим судом.

Посилання апелянта на несправедливість умов дійсного кредитного договору та зазначення інших підстав, за яких він вважає, що його права порушені Банком не є підставою для звільнення боржника від виконання взятого на себе зобовязань, оскільки позичальник знав про такі умови і був з ними згоден при укладені.

Не заперечували проти них і поручителі, укладаючи договори поруки

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області ,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення місцевого Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 липня 2010 року в частині вирішення вимоги відкритого акціонерного товариства відкритого акціонерного товариства Кредитпромбанк про стягнення грошових сум, заборгованих по кредитним договорам, змінити, виклавши резолютивну частину в такій редакції.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на користь відкритого акціонерного товариства Кредитпромбанк заборгованість за кредитним договором № 28.3/110-КЕК-07 від 16 жовтня 2007 року у розмірі: 15 668 гривень 00 копійок заборгованих за тілом кредиту, 1 529 гривень 94 копійки заборгованості по відсоткам за користування грошима та 5 000 гривень пені, а всього 22 197 гривень 94 копійки.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 і ОСОБА_5 на користь відкритого акціонерного товариства Кредитпромбанк заборгованість за кредитним договором № 28.3/110-КЕК-07 від 16 жовтня 2007 року у розмірі: 15 668 гривень 00 копійок заборгованих за тілом кредиту, 1 529 гривень 94 копійки заборгованості по відсотками за користування грошима та 5 000 гривень пені, а всього 22 197 гривень 94 копійки.

В іншій частині рішення залишити без зміни.

Рішення набирає чинності з дня його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Судді: