Справа № 2-36/10
"26" травня 2010 р. Першотравенський міський суд Дніпропетровської області
головуючої: судді Янжули С.А.
при секретарі: Лиман Н.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Першотравенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та відшкодування моральної шкоди,
11.05.2005 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу та відшкодування моральної шкоди.
Позивачка в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду невідомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Дійсно, судом встановлено, що 08.04.2002 року позивачка дала в борг відповідачу гроші в сумі 1500 доларів США, які він зобовязався повернути 27.06.2002 року, що підтверджується розпискою ОСОБА_2
27.08.2004 року позивачка знову дала в борг відповідачу гроші в сумі 2000 доларів США, які він зобовязався повернути до 01.09.2004 року, що підтверджується розпискою ОСОБА_2
В зазначені в розписках строки борг відповідачем не було повернуто.
Станом на 26.05.2010 року борг відповідачем не повернутий. На вимогу позивачки про добровільне повернення боргу вона отримала відмову.
Відповідно до п.4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки цей Кодекс набрав чинності 01 січня 2004 року, а спірні правовідносини продовжували існувати, судом застосовуються положення цього Кодексу.
У відповідність ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.
Згідно ст. 1046 цього ж Кодексу за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У відповідність ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.
Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Розписками ОСОБА_1 від 16.08. та 30.06.2006 року, а також заявою на переказ грошей від 13.09.2006 року підтверджується, що вона отримала від відповідача 300 доларів США в рахунок боргу.
Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Суму 3% річних слід розраховувати по формулі:
Сума санкції = С х 3 х Д : 365 : 100, де
С - сума заборгованості,
Д кількість днів прострочення.
По розписці від 08.06.2002 року, по якій позивачка просить стягти 500 доларів США по курсу 5,05грн, що дорівнює 2525 гривням, відповідач повинен був повернути борг до 27.06.2002 року тобто першим днем прострочення, з якого розраховуються 3% річних є 28.06.2002 року, а останнім день подачі уточнення до позовної заяви, тобто 11.11.2005 року.
За період з 28 липня 2002 року по 11 листопада 2005 року прострочено сплату за 1203 днів.
Таким чином, сума санкції (3% річних за несвоєчасне виконання зобовязань) складає:
2525грн х 3% х 1203 : 365 = 249 гривень 66 копійок.
По розписці, в якій відповідач зобовязався повернути взяті у борг 2000 доларів США до 01.09.2004 року, по якій позивачка просить стягти 1700 доларів США, першим днем прострочення, з якого розраховуються 3% річних є 02.09.2004 року, а останнім день подачі уточнення до позовної заяви, тобто 11.11.2005 року. Документи про отримання ще 300 доларів США, свідчать про те, що вони передані відповідачем 16.08., 30.06. та 13.09.2006 року, тобто вже після подачі уточнення до позовної заяви. Отже, сума боргу, по якій буде розраховано 3% річних за прострочення платежу, становить 1700 доларів США по курсу 5,05грн, що дорівнює 8585 гривням.
За період з 02 вересня 2004 року по 11 листопада 2005 року прострочено сплату за 436 днів.
Таким чином, сума санкції (3% річних за несвоєчасне виконання зобовязань) складає:
8585грн х 3% х 436 : 365 = 307 гривень 65 копійок.
Загальна сума санкції по двох розписках становить: 249,66 + 307,65 = 557,31 гривень.
Що стосується стягнення моральної шкоди, то як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.2 постанови від 31 березня 1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються судами, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яким встановлено відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобовязань, що підпадають під дію законів, якими врегульовано такі зобовязання і передбачено відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Тому, вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди суд звертає увагу на те, що між сторонами існували договірні правовідносини, які врегульовані нормами §1 глави 71 ЦК України, які не передбачають такого виду відповідальності позичальника як відшкодування моральної шкоди, не передбачає такої відповідальності й укладений між ними договір за простою письмовою формою.
З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе стягти з ОСОБА_2 на користь позивачки суму боргу в розмірі 9595 гривень та санкцію (3% річних за несвоєчасне виконання зобовязань) у розмірі 557 гривень 31 копійки.
Відповідно до ст.88 ЦК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тобто на користь позивачки слід стягти з відповідача судові витрати в розмірі 101 гривні 52 копійок.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, ст.509, ч.2 ст.625, ст.1046, ч.2 ст.1047, ст.1049 ЦК України, - суд
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду в апеляційний суд Дніпропетровської області може бути подано через Першотравенський міський суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Першотравенський міський суд протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії

Суддя: С.А. Янжула