РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2010 року м.Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Короткого І.П.

при секретарі Бондар І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування, відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому зазначили, що 23.05.2005 року помер ОСОБА_4 ОСОБА_1 є подружжя, а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - дітьми померлого, спадкоємцями першої черги. Зазначають, що з 1998 року, коли у ОСОБА_4 трапився інфаркт, останній хворів, а відповідач про батька не піклувалась, не допомагала матеріально, участі в організації похорон після смерті не приймала. На підставі ч.4 ст.1224 ЦК України позивачі просять суд усунути відповідача від права на спадкування. Крім того, позивачі зазначають, що для захисту порушених прав позивачі змушені були звернутися за правовою допомогою та сплатили 15000 грн. на таку допомогу. Крім того, позивачі зазначають, що у звязку з протиправною поведінкою позивачам було заподіяно моральну шкоду. Тому позивачі просять також зобов'язати відповідача сплатити матеріальну шкоду у розмірі 15920 грн. на користь ОСОБА_1 та 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди на користь відповідачів (а.с.60-63).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, яка діє від свого імені та за довіреністю від імені відповідача ОСОБА_2, позов підтримала та пояснила, що відповідач не надавала матеріальної допомоги ОСОБА_4, який часто хворів та знаходився в тяжкому стані.

Відповідач та її представники позов не визнали та пояснили, що між померлим та відповідачем були добрі стосунки, що померлий ніколи не знаходився у безпорадному стані та не потребував надання йому допомоги.

Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що 23.05.2005 року помер ОСОБА_4 ОСОБА_1 є подружжя, а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - дітьми померлого, спадкоємцями першої черги.

Ці обставини підтверджуються свідоцтвом про народження ОСОБА_2, свідоцтвом про шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.67), свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 (а.с.76), визнали ці обставини і самі сторони.

Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона

ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

4.1 ст.60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд вважає, що позивачі не довели, що відповідач ухилявся від надання допомоги ОСОБА_4, а також не довели того, що ОСОБА_4 був у безпорадному стані.

Так, як докази в цій частині позивачі надали суду виписки із історій хвороб ОСОБА_4, відповідно до яких останній знаходився на лікуванні у зв»язку з шемічною хворобою серця, постінфарктним (1998 рік) кардіосклерозом, гіпертонічною хворобою у період з 23.01.1998 року по 17.02.1998 року, 04.09.1998 року по 25.09.1998 року, 18.03.2002 року по 06.04.2002 року, 18.03.2003 року по 09.04.2003 року, 15.03.2004 року по 06.04.2004 року, лікарське свідоцтво про смерть від 23.05.2005 року (а.с.5-13, 78-87). Але жоден з цих документів не містить у собі відомості безпорадний стан ОСОБА_4

Крім того, за клопотаннями позивачів були допитані свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, які показали, що особисто знали померлого ОСОБА_4, який хворів рядом хвороб, але жоден з цих свідків не показав про те, що останній знаходився в безпорадному стані. Навпаки, зазначені свідки показали, що ОСОБА_4 до моменту смерті працював, був матеріально забезпеченою людиною, сам допомагав іншим особам.

Крім того, доводи позивачів спростовуються показаннями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, допитаних за клопотанням відповідача, які зазначили про добрі стосунки між ОСОБА_4 та відповідачем, про те, що ОСОБА_4 ніколи не знаходився у безпорадному стані, працював до дня смерті, був матеріально забезпеченою особою.

Також судом встановлено, що 09.05.2005 року у ОСОБА_4 стався інсульт, а 23.05.2005 року він помер від тромбосибалії легеневої артерії, яке було викликано чи обумовлено набряком, дислокацією головного мозку, геморагічним інсультом лівої півкулі мозку (а.с.13).

Але навіть наявність такого тяжкого захворювання ОСОБА_4 у цей нетривалий період (з 09 по 23.05.2005 року) не дає підстав суду для задоволення позову, оскільки ч.5 ст.1224 ЦК України передбачає як одну із підстав для усунення від права на спадкування ухиляння від надання допомоги спадкодавцеві, тобто дії спадкоємця, коли йому відомо про безпорадний стан спадкодавця та коли спадкоємець навмисно не надає допомогу спадкодавцеві.

Разом з тим, допитана в якості свідка відповідач ОСОБА_3 показала, що про інсульт батька та його смерть вона дізналася одночасно від позивачів лише 24.05.2005 року та відразу виїхала з Російської Федерації, де вона постійно проживає, до м.Харкова на поховання батька. Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні цей факт визнала. Ніяких доказів того, що відповідач знала про те, що 9.05.2005 року у її батька трапився інсульт і він знаходився в лікарні, позивачі суду не надали.

Доводи позивачів про те, що відповідач та померлий не вели спільного господарства, про те, що відповідач участі у похованні батька не приймала, правового значення для правильності вирішення спору не мають, оскільки ст.1224 ЦК України такі обставини не передбачені як підстави для усунення від права на спадкування.

Також суд вважає, що позивачі не довели факт заподіяння їм відповідачем майнової та моральної шкоди, оскільки ніяких доказів заподіяння моральної шкоди суду не надали, а надані докази сплати ОСОБА_1 грошових коштів

Харківській філії ПП «Юридична компанія «ВАШ АДВОКАТ» за договором про надання юридичних послуг (а.с. 15-21) такого висновку суду не спростовують.

Так, умовою для відшкодування майнової шкоди відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України є неправомірні рішення, дії чи бездіяльність особи. Разом з тим, судом не встановлено наявності таких рішень, дій чи бездіяльності з боку відповідача.

Підстав для стягнення з відповідача сплачених позивачем ОСОБА_1 грошових коштів за надання юридичних послуг на підставі ст.88 ЦПК України як судових витрат немається, оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 214, 215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя

29.11.2010