Справа №2-369/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2010 року Маньківський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді - І.Д. КАЛІЄВСЬКОГО

при секретарі - Г.І. БАЙДУЖІЙ

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Маньківка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частину майна, набутого під час перебування в шлюбі,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до відповідача з позовом про визнання права власності на ? частину майна, набутого під час перебування в шлюбі.

На підставу своїх вимог спирається на те, що шлюб між позивачкою та відповідачем по справі був зареєстрований 19 жовтня 1991 року Маньківським відділом РАГС Черкаської області. У цьому шлюбі народилося двоє дітей: 25.08.1992 року - син ОСОБА_3 та 14.03.1994 року - син ОСОБА_4, діти проживають разом із позивачкою. Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 29 квітня 2004 року шлюб між позивачкою та відповідачем був розірваний, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів відділу РАЦС Маньківського РУЮ Черкаської області зроблено відповідний актовий запис за №41 від 27.03.2007 року.

Після розірвання шлюбу між позивачкою та відповідачем за рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 29 квітня 2004 року вони фактично на даний час продовжують жити подружнім життям та вести спільне господарство, що може бути підтверджено показами свідків. Отже, беручи до уваги те, що під час їхнього з відповідачем спільного життя ні вона, ні відповідач не перебували та не перебувають в будь-якому іншому шлюбі, то їхньому сумісному житті притаманні всі ознаки відносин подружжя. Оскільки позивачка і відповідач фактично до сьогоднішнього дня продовжували жити подружнім життям та вести спільне господарство до цього позову не може бути застосовані вимоги позовної давності, визначені ст.72 Сімейного кодексу України.

Під час шлюбу та після його розірвання й по теперішній день сторони вели спільне господарство мали єдиний сімейний бюджет. На підставі договору купівлі-продажу квартири від 14.03.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Манківського районного нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №459 була придбана у власність двокімнатна квартира номер 5, що знаходиться в будинку номер 28 по вулиці Щорса в селищі міського типу Маньківка Черкаської області. Загальна площа вказаної квартири становить 47,5 кв. м., в тому числі жила площа - 28,1 кв. м. Договір купівлі-продажу квартири та реєстрація в Уманському виробничому підрозділі Черкаського обласного об'єднаного БТІ (реєстраційний №2733 в книзі 10-а) були оформлені на імя відповідача. 19 березня 2003 року позивачка була зареєстрована в спірній квартирі. Крім цього, у період сумісного проживання сторонами була набута у власність земельна ділянка площею 0,1541 га., за адресою: Черкаська область, Маньківський район, смт. Маньківка, вул. Патона, 27 яка оформлена на відповідача відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на підставі рішення Маньківської селищної ради від 12.11.2004 року №20-14.

Шлюбного договору між позивачкою та відповідачем немає, угоди про добровільний поділ майна, що є спільною власністю подружжя, між ними не досягнуто, в результаті чого вона змушена звернутися до суду для вирішення даного питання. З урахуванням інтересів та охоронюваних законом прав неповнолітніх дітей, що залишаються на її утриманні та вихованні, позивачка претендує на ? частину двокімнатної квартири, загальною площею 47,5 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на ? частину земельної ділянки площею 0,1541 га., що розташована за адресою: Черкаська область, Маньківський район, смт. Маньківка, вул. Патона, 27, що і змусило позивачку звернутись з відповідним позовом до суду.

Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав.

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вважає, що позов підлягає до повного задоволення, оскільки як дійсно було встановлено в судовому засіданні, що шлюб між позивачкою та відповідачем по справі був зареєстрований 19.10.1991р., Маньківським відділом РАГС Черкаської обл. У цьому шлюбі у сторін народилося двоє дітей: 25.08.1992 року - син ОСОБА_3 та 14.03.1994 року - син ОСОБА_4. Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 29.04.2004р., шлюб між позивачкою та відповідачем був розірваний, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів відділу РАЦС Маньківського РУЮ Черкаської області зроблено відповідний актовий запис за №41 від 27.03.2007р. Після розірвання шлюбу сторони фактично на даний час продовжували жити подружнім життям та вести спільне господарство. Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення про право спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що при часі застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені .відносини, що притаманні подружжю. Оскільки позивачка і відповідач фактично на даний час продовжували жити подружнім життям та вести спільне господарство до цього позову не може бути застосовані вимоги позовної давності, визначені ст.72 СК України.

Під час шлюбу та після його розірвання й по теперішній день сторони вели спільне господарство мали єдиний сімейний бюджет. На підставі договору купівлі-продажу квартири від 14.03.2003р., посвідченого приватним нотаріусом Манківського районного нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №459 ними була придбана у власність двокімнатна квартира номер 5, що знаходиться в будинку номер 28 по вул. Щорса в смт. Маньківка Черкаської обл. Загальна площа вказаної квартири становить 47,5 кв. м., в тому числі жила площа - 28,1 кв. м. Договір купівлі-продажу квартири та реєстрація в Уманському виробничому підрозділі Черкаського обласного об'єднаного БТІ (реєстраційний №2733 в книзі 10-а) були оформлені на імя відповідача. 19 березня 2003 року вона була зареєстрована в спірній квартирі. Крім цього, у період сумісного проживання сторонами була набута у власність земельна ділянка площею 0,1541 га., за адресою: Черкаська обл.., Маньківський р-н, смт. Маньківка, вул. Патона, 27 яка оформлена на відповідача відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на підставі рішення Маньківської селищної ради від 12.11.2004 р., №20-14. Відповідно до ч. 3 ст. 368, ст. 369 Цивільного кодексу України, ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на підставі спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Шлюбного договору між сторонами немає, угоди про добровільний поділ майна, що є спільною власністю подружжя, між ними не досягнуто. Відповідно до ст. 63 СК України сторони мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, а у відповідності до вимог ст. 69 СК України сторони мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу і у відповідності до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки сторін є рівними, тому позов підлягає до повного задоволення.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 26, 27, 31, 58-60, 79, 80, 81, 213, 215, ЦПК України, ст.ст.18, 60, 61, 63, 69, 70, 72, 74 СК України, ст. ст. 368, 369 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати двокімнатну квартиру, що знаходиться АДРЕСА_2 та земельну ділянку площею 0,1541 га, що знаходиться по вул. Патона, 27, смт. Маньківка, Маньківського району, Черкаської області обєктами права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2..

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину двокімнатної квартири, що знаходиться АДРЕСА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, що знаходиться по вул. Патона, 27, смт. Маньківка, Маньківського району, Черкаської області.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Черкаської області через Маньківський районний суд на протязі десяти днів.

СУДДЯ І.Д. КАЛІЄВСЬКИЙ