ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
справа № 2-513/10
провадження № Б/н1669
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" січня 2010 р.

Дарницький районний суд м. Києва в складі

судді Вовка Є.І.

при секретарі Іващенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_2 до Закритого Акціонерного Товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» та ЗAT «ПриватБанк» про стягнення страхової виплати.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Закритого Акціонерного Товариства «Страхова Компанія «Інгосстрах» та З AT «ПриватБанк», в якому просив: стягнути з ЗАТ «Страхова Компанія «Інгосстрах» суму страхової виплати за Договором №К2НСАК00028294 у розмірі 47500 грн. на користь ОСОБА_2 або вигодо набувача за позовом (ЗАТ «ПриватБанк»); стягнути з відповідача пеню, інфляційні, три проценти річних у сумі 10222 грн. 40 коп. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позові зазначив, що між позивачем та ЗАТ «Страхова Компанія «Інгосстрах» було укладено договір страхування наземного транспорту №К2НСАК00028294 від 22.12.2006р., обєктом страхування за яким, визначено автомобіль марки ВАЗ моделі 21104 з номерним знаком АА6523СВ, а вигодонабувачем було визначено ЗАТ «ПриватБанк». Внаслідок ДТП 11.10.2008р. автомобіль марки ВАЗ моделі 21104 з номерним знаком АА6523СВ отримав механічні пошкодження, при цьому, позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування за вищевказаним договором страхування у звязку з не наданням ним копії протоколу медичного огляду про встановлення факту спяніння та вживання психоактивної речовини. Вказана відмова, на думку позивача, не відповідає умовам вказаного договору та положенням діючого законодавства, в тому числі, наказу №114/38/15-36-18 від 24.02.1995р. Міністерства Юстиції України, оскільки під час ДТП не було потерпілих. При цьому, позивач не надав будь-яких доказів щодо відсутності потерпілих внаслідок ДТП та щодо відсутності у нього ознак спяніння після ДТП.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити.

Проаналізувавши наведені дані, наявні матеріали справи, в тому числі копії: договору страхування наземного транспорту №К2НСАК00028294 від 22.12.2006р. між позивачем та ЗАТ «Страхова Компанія «Інгосстрах» з додатками (а.с.15-17); довідки про ДТП 11.10.2008р. (а.с.22); листа позивача від 29.01.2009р. та листів філії РЦ ЗАТ «ПриватБанк» (а.с. 23-25), суд вважає встановленим, що між позивачем та ЗАТ «Страхова Компанія «Інгосстрах» було укладено договір страхування наземного транспорту №К2НСАК00028294 від 22.12.2006р., обєктом страхування за яким, визначено автомобіль марки ВАЗ моделі 21104 з номерним знаком АА6523СВ;

внаслідок ДТП 11.10.2008р. автомобіль марки ВАЗ моделі 21104 з номерним знаком АА6523СВ отримав механічні пошкодження, при цьому, позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування за вищевказаним договором страхування на підставі пунктів 15.1.4, 15.2, 13.3.7, 16.2 умов страхування;

з пункту 15.1.4 умов страхування, які погоджені сторонами, та є невідємною частиною договору страхування наземного транспорту №К2НСАК00028294 від 22.12.2006р., вбачається, що страхувальник зобовязаний, у випадку ДТП (в тому числі і наїзд на припаркований застрахований ТЗ), згідно наказу №114/38/15-36-18 від 24.02.1995р. Міністерства Юстиції України, пройти медичний огляд для встановлення факту спяніння та вживання психоактивної речовини і одержати в медичному закладі копію протоколу медичного огляду встановленої форми та, відповідно до пункту 15.2, надати його страховику в особі страхового агента;

пунктом 13.3.7 та пунктом 16.2 умов страхування, які погоджені сторонами, та є невідємною частиною договору страхування наземного транспорту №К2НСАК00028294 від 22.12.2006р., передбачено, що страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування (страхове відшкодування не виплачується) у випадку не надання страхувальником копії протоколу медичного огляду про встановлення факту спяніння та вживання психоактивної речовини; позивач не надав страховику (агенту) копії протоколу медичного огляду про встановлення факту спяніння та вживання психоактивної речовини після вказаної ДТП.

Проаналізувавши наказ №114/38/15-36-18 від 24.02.1995р. Міністерства Юстиції України, відповідну інструкцію, та вказаний пункт 15.1.4 умов страхування, де зазначено, що страхувальник, зобовязаний, у випадку ДТП (в тому числі і наїзд на припаркований застрахований ТЗ) - суд вважає встановленим фактом, що таке уточнення свідчить про те, що за контекстом, цей пункт передбачає зобовязання страхувальника при будь-якій ДТП, пройти медичний огляд для встановлення факту спяніння та вживання психоактивної речовини і одержати в медичному закладі копію протоколу медичного огляду встановленої форми - згідно (інструкції) наказу №114/38/15-36-18 від 24.02.1995р. Міністерства Юстиції України, тобто у встановленому цим нормативним актом процесуальному порядку, який визначає порядок направлення громадян для огляду на стан сп'яніння в заклади охорони здоров'я та проведення огляду з використанням технічних засобів, а також, встановлює, як обовязкові (у випадку наявності ознак спяніння або потерпілих) так і не обовязкові випадки проведення огляду осіб на стан сп'яніння - з метою встановлення наявності чи відсутності такого стану, в тому числі, як обставини, що обтяжує відповідальність особи у випадку притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі: доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст.61 ЦПК України: обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню; обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини; вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до положень ст.526, п.1 ст.530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, в тому числі, у встановлений в ньому строк.

Відповідно до положень ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню, і доводи позивача та надані ним документи (в тому числі, які містяться на а.с.7-14, 18-21, 26) не спростовують вказаних висновків суду.

Суд вважає, що відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, судові витрати по справі належить зарахувати в доход держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 208, 209, 214, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Судові витрати по справі зарахувати в доход держави.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання відповідачами його копії.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом 10 днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя