Справа №22-ц-845/10 Суддя-доповідач - Ведмедь
УХВАЛА

іменем України

15 червня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого - Маслова В.О.,

суддів - Ведмедь Н.І., Гагіна М.В.,

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Зарічного_гзайонного суду м. Суми від 12 лютого 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: ЖБК-100, СПРФО Зарічного ВМ СМВ ГУМВС України в Сумській області про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням,

за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: ЖБК-100 про визнання права власності на ХА частину квартири та вселення,

за додатковим позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, виконавчого комітету Сумської міської ради, третя особа: ЖБК-100 про визнання рішення частково незаконним, визнання частково недійсним свідоцтва, визнання частково недійсним договору дарування, -

встановила:

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12 лютого 2010 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено за необґрунтованістю.

Позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано частково недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 від 22.07.2009, видане виконавчим комітетом Сумської міської ради на ім'я ОСОБА_2

Визнано частково недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений 24.07.2009 в м. Суми між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_5, р.н. 1135.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.

Вселено ОСОБА_4 до квартири АДРЕСА_1.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено за необґрунтованістю.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 в дольовому порядку по 382 грн. 65 коп. з кожного в рахунок повернення судового збору, по 60 грн. 00коп. з кожного в рахунок повернення витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та по 750 грн. 00коп. з кожного в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4 суд першої інстанції виходив з того, що під час придбання квартири ОСОБА_4 та ОСОБА_2 вони перебували в шлюбі і навесні 1994 року разом вселилися до спільно придбаної квартири. ОСОБА_2, отримавши свідоцтво про право власності на спірне житло на своє ім'я, порушила законне право іншого співвласника квартири, тому порушене право ОСОБА_4 підлягає захисту.

Судом також встановлено, що рішення виконкому Сумської міської ради від 20.06.2000 № 295 регулює питання реєстрації прав власності на нерухоме майно по місту Суми, а безпосередньо інтересів позивача ОСОБА_4 не стосується, з цих підстав, вимогу про визнання частково незаконним зазначеного рішення суд залишив без задоволення.

Рішення суду в даній справі ОСОБА_1 оскаржив в апеляційному порядку, посилаючись на його необґрунтованість, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апелянт зазначає, що судом безпідставно зроблено висновок про ведення спільного господарства ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на момент придбання спірної квартири. Також, не з'ясовано, ким та за які кошти здійснювались пайові внески за квартиру, і що пай до цього часу не сплачений.

Висновок суду про наявність суперечки з приводу користування житлом між позивачем та відповідачем, на думку апелянта, не відповідає обставинам справи та не підтверджується жодними доказами.

З зазначених підстав апелянт просить частково скасувати рішення суду у даній справі та ухвалити нове рішення, яким в зустрічному позові відмовити, додаткову позовну заяву залишити без розгляду, в іншій частині рішення залишити без змін.

Перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Суд першої інстанції вірно з'ясував спірні правовідносини, повно і всебічно з'ясував обставини справи, дослідив всі наявні докази в справі та відповідно до ст.212 ЦПК України дав їм належну правову оцінку, а тому дійшов вірного висновку, задовольнивши вимоги ОСОБА_4, та відмовив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не встановлено та ОСОБА_4 не доведено, що повністю сплачений пайовий внесок за спірну квартиру, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки з матеріалів справи (а. с. 98) вбачається, що на підставі рішення загальних зборів кооперативу № 20 від 03 лютого 1994 року, затвердженого рішенням виконкому ради народних депутатів був виданий ордер на вселення в кооперативну квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_2 її чоловіка -ОСОБА_4, їх доньки - ОСОБА_3 та бабусі - ОСОБА_6

Крім того, ОСОБА_2 одержала свідоцтво про право власності на спірну квартиру на своє ім'я, видане 22 липня 2009 року виконавчим комітетом Сумської міської ради та посвідчила договір дарування квартири на користь доньки ОСОБА_3

Згідно з роз'ясненням Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 18 вересня 1987 року з подальшими змінами, член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатися нею на свій розсуд.

Зазначені обставини стверджують факт про те, що пайові внески сплачені повністю. Згідно з п. 6 зазначеної Постанови пай внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ними у позичку, а після сплати пайового внеску - квартира є спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах.

З матеріалів справи вбачається ( а. с. 86), що вартість спірної кооперативної квартири сплачена повністю в 1994 році, тобто в період перебування сторін в зареєстрованому шлюбі, а тому кожний з них має рівні права на це нерухоме майно.

Інших доказів апелянт не надав і, таким чином, не спростував доводи відповідача про сплату пайового внеску за кооперативну квартиру під час перебування в шлюбі з ОСОБА_2 Факт сплати підтверджується довідкою БТІ №Ю0 від 26 січня 2008 року.

Відповідно до ст. 60 ч.І ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Виходячи з зазначеного, колегія суддів вважає, що апелянт не довів наявності порушень судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, на які він посилався, вимагаючи часткового скасування рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відповідно до ст. 308 ЦПК України відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - представника ОСОБА_7 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 лютого 2010 року в даній справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий -

Судді -