Справа №2а-733/09 25.05.2010 25.05.2010 25.05.2010
справа № 22ц-1197 / 2010 p.
Головуючий першої інстанції Раєвич Т.М.
Суддя - доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
УХВАЛА іменем України

25 травня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі: головуючої - Вовненко Г.Ю., суддів - Лівійського І.В., Шаманської Н.О., при секретарі - Бобуйок І.Ф.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві адміністративну справу

за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Єланецькому районі Миколаївської області (далі - УПФ)

постанову Єланецького районного суду Миколаївської області від дня2009 р. за позовом ОСОБА_2 до УПФ про визнання шості протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

встановила:

У листопаді 2009 р. ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до УПФ, в упросила визнати протиправною бездіяльність щодо неперерахування їй як яка має правовий статус дитини війни, доплати (підвищення) до пенсії, аченої Законом України від 18 листопада 2004 р. «Про соціальний захист війни» (далі - Закон від 18 листопада 2004 p.), у розмірі 30% мінімальної іза віком за період з 1 січня 2006 р. до 31 грудня 2007 р. та зобов'язати УПФ " нити перерахування такої допомоги і забезпечити виплату заборгованості.

Постановою Єланецького районного суду Миколаївської області від грудня 2009 р. позов задоволено частково. Визнано бездіяльність неправомірною. Зобов'язано УПФ нарахувати та виплатити 30% підвищення до пенсії за віком за період з 9 липня по 31 грудня 2007 р. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі УПФ, посилаючись на невірне застосування судом м матеріального права, просило постанову скасувати і ухвалити нову постанову відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідача, дослідивши обставини справи, колегія суддів ж, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач отримує пенсію за віком та належить категорії громадян, яким визначено статус дитини війни.

Положення ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р. (у редакції, чинній на ік виникнення спірних правовідносин) передбачено, що дітям війни пенсії або місячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що начується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Однак, згідно з пунктом 17 ст. 77 Закону України від 20 грудня 2005 р. «Про Державний бюджет України на 2006 рік» дію ст. 6 Закону від 18 листопада 4 р. зупинено на 2006 р.

До того ж, Законом України від 19 січня 2006 р. «Про внесення зміні Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» із положень Зако' України від 20 грудня 2005 р. «Про Державний бюджет України на 2006 ріп виключено пункт 17 ст. 77 вказаного вище Закону, а новою редакцією ст. 110 цього ж Закону встановлено, що пільги дітям війни, передбачені ст. 6 Закону» 18 листопада 2004 p., запроваджуються у 2006 р. поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питані бюджету.

Між тим, Кабінет Міністрів України протягом 2006 р. не приймаї рішення на виконання вимог ст. 110 Закону України від 20 грудня 2005 р. «Пре Державний бюджет України на 2006 рік».

Отже, пільги для дітей війни, передбачені ст. 6 Закону вії 18 листопада 2004 p., безпосередньо у 2006 р. запроваджено не було.

В подальшому пунктом 12 ст. 71 Закону України від 19 грудня 2006ц «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дію ст. 6 Закону вії 18 листопада 2004 р. зупинено на 2007 р. із урахуванням ст. 111 названого вище Закону.

Проте, рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 р № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнано такими, що в j відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту II І ст. 71 Закону України від 19 грудня 2006 р. «Про Державний бюджет України в 2007 рік», яким зупинено на 2007 р. дію ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р.із І урахуванням ст. 111 цього ж Закону.

Законом України від 28 грудня 2007 р. «Про Державний бюдия України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»,! І саме, підпунктом 2 пункту 41 розділу II зміст ст. 6 Закону від 18 листопада 2004р щодо розмірів підвищення пенсії дітям війни викладено в новій редакції.

Але, рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 рі 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюдш України) зміни, внесені підпунктом 2 пунктом 41 розділу II Закону України ш 28 грудня 2007 р. «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесем змін до деяких законодавчих актів України» щодо розмірів підвищення пенсії діти війни визнано такими, що не відповідають Конституції України (і неконституційними).

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші праві акти або їх окремі положення, що визнанні неконституційними, втрачанні чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про її неконституційність.

Таким чином, право на здійснення перерахунку підвищення до пенсії; розмірах, визначених ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 p., мають діти війни 9 липня до 31 грудня 2007 р. та з 22 травня 2008 р.

Суд першої інстанції, який розглядав на той час справу за правилам адміністративного судочинства, повно та всебічно дослідив обставини спору, належну оцінку наявним доказам, а тому прийшов до обґрунтованого висновкуф те, що УПФ як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплато пенсії та доплат до них, повинен був діяти відповідно до вимог ст. 6 Закону вії 18 листопада 2004 р. і здійснити відповідні перерахування (за той період, коли дії

рш не була зупинена). Однак, УПФ у порушення зазначених положень іону таких нарахувань не проводило, чим і допустило протиправну ,вість. На підставі чого суд обґрунтовано задовольнив позов частково, але в Позовних вимог.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій із посиланням на кість бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни каються до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не є і цього спору. Проблеми надання бюджетних коштів УПФ для виконання іенихна нього обов'язків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених му судом не розглядалися.

Безпідставними є також посилання відповідача на можливість його використання коштів УПФ, оскільки суди не ухвалювали рішення про ш виплат із власних джерел фінансування останнього. З огляду на викладене судова колегія вважає за необхідне відхилити ійну скаргу, а судове рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307-308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Єланецькому районі Миколаївської області відхилити, а постанову Єланецького )суду Миколаївської області від 18 грудня 2009 р. - залишити без змін. Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її ношення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України ом двох місяців після набрання нею законної сили.