Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області
Справа № 2- 734 2010 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2010 року Хмільницький міськрайонний суд Вінницької

області

в складі: головуючої Білої Л.М.

при секретарі Янюк А.Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику справу за позовом ОСОБА_1 до Хмільницької міської ради, з участю третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача відділу земельних ресурсів у м. Хмільнику, ОСОБА_2 про визнання права на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить суд визнати за ним право постійного користування земельною ділянкою площею 500,0 кв.м, яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку по пров. Лисенка № 14 в м. Хмільнику, скасувати рішення Хмільницької міської ради № 41 від 17 березня 1999 року в частині припинення його права на користування земельною ділянкою площею 500,0 кв.м. та надання земельної ділянки в постійне користування ОСОБА_3, а також зобовязати Хмільницьку міську раду прийняти рішення про передачу йому у приватну власність вищезазначену земельну ділянку площею 500,0 кв.м. по пров. Лисенка № 14 в м. Хмільнику. При цьому він посилається на те, що 9 серпня 1997 року між ОСОБА_4 та батьком позивача, який діяв в його інтересах(оскільки позивач на той час був неповнолітнім), було укладено договір купівлі-продажу незавершеного будівництвом будинку, розташованого по пров. Лисенка, 14 в м. Хмільнику. Для будівництва та обслуговування житлового будинку попередньому власнику - ОСОБА_4 була надана в постійне користування земельна ділянка розміром 0,1000 га, що підтверджується державним актом на право постійного користування землею від 15 липня 1997 року серії ВН № 0162. Відповідно до вимог ст. ЗО Земельного кодексу України, до позивача мало б перейти право на дану земельну ділянку. За його письмовою заявою, яку від його імені написав його батько, рішенням виконкому Хмільницької міської ради від 17 березня 1999 року № 41 було припинено право користування на земельну ділянку, розміром 500 кв.м по пров. Лисенка, 14, та цим же рішенням було надано вказану земельну ділянку в постійне користування ОСОБА_3 Про це йому стало відомо лише в 2007 році, коли він намагався укласти договір купівлі - продажу житлового будинку по пров. Лисенка, і 3 в м. Хмільнику та двох земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1000га та ведення садівництва, площею 0,0492 га, які належали йому на праві приватної власності. Вважає рішення Хмільницької міської ради незаконним, оскільки при вирішенні питання про відмову від належних неповнолітньому майнових прав потрібна була згода органу опіки та піклування. Вважає, що таким чином порушено його право на постійне користування земельною ділянкою площею 500,0 кв.м.

Відповідач позовні вимоги не визнав повністю, вказавши на те, що після купівлі-продажу незавершеного будівництвом будинку позивачем, в інтересах якого виступав його батько - ОСОБА_5, в 1999 році батько, будучи законним представником неповнолітнього на той час позивача, написав заяву про припинення користування земельною ділянкою по пров. Лисенка, 14 в м. Хмільнику, площею 500 кв.м. Рішенням виконкому Хмільницької міської ради № 41 від 17 березня 1999 року цю заяву було задоволено та земельну ділянку, площею 500 кв.м було зараховано до земель запасу. За заявою ОСОБА_3 (суміжного землекористувача), земельну І ділянку, площею 500 кв.м було надано йому для ведення особистого підсобного господарства. Рішення було законним, нічиїх прав не порушувало, права власності на той час у позивача на земельну ділянку не було. Окрім того, на вказаній земельній ділянці сусіди на той час ОСОБА_3 та батько позивача ОСОБА_5 побудували сарай з спільною стіною, який розташований рівно посередині земельної ділянки по пров. Лисенка, 14, збудували посередині ділянки огорожу. 1 листопада 2006 року позивач став повнолітнім, до цього постійно проживав ІНФОРМАЦІЯ_1 з своїми батьками, бачив побудований сарай, загорожу, використання лише часини земельної ділянки і тому його посилання на те, що він лише після грудня 2007 року дізнався про своє порушене право і тому раніше не звертався в суд, є таким, що не відповідає дійсності, просить також застосувати позовну давність і в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог ОСОБА_2 вважає позов необгрунтованим, просить в задоволенні позову відмовити. Він на даний час є власником будинку та земельної ділянки по пров. Лисенка, 15 та користувачем земельної ділянки по пров. Лисенка, 14, площею 500 кв.м (він купив будинок і земельну ділянку в ОСОБА_3С.). і На земельній ділянці, яка є предметом спору, розташований сарай, земельна ділянка при купівлі-продажу була огороджена, частина його будинку теж знаходиться на спірній земельній ділянці. Позивач весь час постійно знав про порядок використання земельної ділянки і раніше це не оспорював.

Третя особа - відділ земельних ресурсів у м. Хмільнику вважає позов безпідставним, виділення земельних ділянок відбувалося з дотриманням норм чинного законодавства і підстав для скасування рішення міської ради немає.

Третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог відділ земельних ресурсів у м. Хмільнику заперечує проти задоволення заявленого І позову в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач ке є особою, якій може бути виділена земельна ділянка на правах постійного землекористувача. Власником майна про пров. Лисенка, 13 являться ОСОБА_5

з

О.В., право власності на земельні ділянки якої посвідчено Державними актами. З моменту прийняття оскаржуваного рішення Хмільницької міської ради пройшов значний час, а тому воно не може бути зараз оскарженим.

Суд, заслухавши показання сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного:

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом установлено, підтверджено наявними у справі доказами і не заперечується сторонами, що ОСОБА_5 відповідно до договору купівлі продажу, виступаючи в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_1, позивача по справі, придбав у ОСОБА_4 незакінчений будівництвом жилий будинок, 11% готовності по пров. Лисенка, 14 в м. Хмільнику (а.с.11).

Згідно копії Державного акту на право постійного користування землею ( а.с. 14) доведено, що ОСОБА_4 було надано у постійне користування земельну ділянку, площею 0,1 га, розташовану по пров. Лисенка, 14 в м. Хмільнику. Земельна ділянка надана для будівництва та обслуговування будинку.

Оскаржуване рішення Хмільницької міської ради № 41 від 17 березня 1999 року в частині припинення ОСОБА_1 права користування земельною ділянкою площею 500 кв.м по пров. Лисенка, 14 було прийнято на підставі заяви батька позивача - ОСОБА_5, про що підтвердив і сам ОСОБА_5, виступаючи представником позивача в судовому засіданні, також це підтверджується копією його заяви ( а.с.23 ).

Цим же рішенням, на підставі заяви ОСОБА_3С.(а.с. 24), ОСОБА_3 було надано в постійне користування земельну ділянку площею 500,0 кв.м.

В даний час власником земельної ділянки розміром 0,0984 га по пров. Лисенка, 15 і користувачем земельної ділянки площею 500,0 кв.м. по пров. Лисенка, 14 являється ОСОБА_2 на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки від 5 травня 2006 року і рішення Хмільницької міської ради від 24 лютого 2008 року (а.с. 59-62).

Судом встановлено і не оспорюється сторонами, що ОСОБА_5, батько позивача, разом з ОСОБА_3 провели забудову сараю , кожний на своїй земельній ділянці зі спільною перегородкою по межі земельної ділянки, а ОСОБА_5 встановив також капітальну огорожу, яка розділила спірну земельну ділянку на 2 рівні частини. Цей факт не заперечив і сам ОСОБА_5, виступаючи в якості представника позивача. В судове засідання викликався в якості свідка ОСОБА_3, який зявився до суду, однак не міг бути опитаний як свідок із-за неявки позивача і його представника, а тому пізніше подав до суду своє письмове пояснення, з якого слідує, що між ним і ОСОБА_5 існувала певна домовленість щодо користування земельною ділянкою по пров. Лисенка,14 (а.с. 58).

Державними актами на право власності на земельну ділянку серії І-ВН №029597, виданим 11 квітня 2000 року та серії ЯД №373192 від 27 березня 2007 року доведено, що позивач ОСОБА_1 в повній мірі скористався можливістю на приватизацію земельних ділянок розміром 0,1 га по пров. Лисенка, 13 в м. Хмільнику, яка була виділена для будівництва та обслуговування будинку та розміром 0,492га для ведення

садівництва, яка раніше рахувалася під номером 14 по пров. Лисенка і розпорядився ними, відчуживши їх на користь ОСОБА_5, власником яких вона і являється на даний час, що підтверджується відповідними Державними актами на право власності на земельну ділянку (а.с. 44-45).

Суд не приймає до уваги посилання позивача на порушення вимог діючого законодавства щодо необхідності отримання дозволу органу опіки та піклування при написанні його батьком від його імені заяви, на підставі якої було припинено право користування на земельну ділянку розміром 500,0 кв.м по пров. Лисенка, 14 виходячи з наступного:

Відповідно до положень ст. 145 Кодексу про шлюб та сім»ю, п. 36 Правил опіки і піклування в УРСР, які слід застосовувати, оскільки вони діяли на час 1999 року (рік написання заяви), опікун не вправі був діяти без згоди органу опіки і піклування, якщо угоди, які він укладав, виходили за межі побутових, в тому числі і угоди щодо відмови від належних підопічному майнових прав, відчуження майна, що належали неповнолітнім на праві приватної власності. Так як земельна ділянка не належала неповнолітньому на праві приватної власності, тобто не була обєктом майнових прав неповнолітнього, то і згода органу опіки і піклування для задоволення заяви про припинення користування частиною земельної ділянки була не потрібна.

Крім цього, 1 січня 2006 року набрав чинності закон « Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» відповідно до ст. 12 якого для здійснення будь - яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування.

До набрання чинності цим законом законодавство України передбачало обовязкової згоди органу опіки та піклування на відчуженні нерухомого майна, відносно якого діти мали лише право на користування

Таким чином до 1 січня 2006 року згода органу опіки та піклування ні відчуження нерухомого майна необхідна була тільки у випадку, якщо дитині була власником (співвласником) майна, що відчужується .

Згідно ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майна нерухомість) належать земельні ділянки, а також обєкти, розташовані в земельній ділянці.

Рішення Хмільницької міської ради № 41 від 17 березня 1999 рою прийнято у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституціє] України та за законами України, а тому підстав для його скасування суди вбачає, як і не вбачає підстав для задоволення позову в частині визнання ОСОБА_1 права постійного користуванні земельною ділянкою площею 500 кв.м по пров. Лисенка, 14 і зобовязані Хмільницьку міську раду прийняти рішення яким передати ОСОБА_1( безкоштовно у приватну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку земельну ділянку площею 500 кв.м. за вищезазначеної адресою, оскільки суд не може вирішувати питання, віднесені до компетентного органу виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, зокрема п передачу земельної ділянки у постійне користування, зміну цільове призначення землі, як про це зазначено п.5 Постанови Пленуму Верховного суду від 19 березня 2010 року « Про внесення змін та доповнень до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ».

Виконком Хмільницької міської ради, згідно Закону України «Про місцеве самоврядування» є виконавчим органом місцевого самоврядування і відповідно до ст. 33 Закону вправі приймати рішення, які стосуються виділення земельних ділянок у користування, припинення користування, тобто це входить до його компетенції.

На підставі наведеного та керуючись ст. ЗО Земельного кодексу України №561-XII від 18 грудня 1990 року, законом України «Про місцеві ради та місцеве самоврядування», п. 36 «Правил опіки та піклування в УРСР», ст. 145 Кодексу про шлюб та сім»ю, ст. 373, 181 ЦК України, ст. ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 217, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до Хмільницької міської ради, з участю третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача - відділу земельних ресурсів у м. Хмільнику, ОСОБА_2 у визнанні права постійного користування земельною ділянкою площею 500,0 кв.м, яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку по пров. Лисенка, 14 в м. Хмільнику, у скасуванні рішення Хмільницької міської ради № 41 від 17 березня 1999 року в частині припинення його права на користування земельною ділянкою площею 500,0 кв.м по пров. Лисенка, 14 в м. Хмільнику та надання даної земельної ділянки в постійне користування ОСОБА_3 і в зобовязанні Хмільницької міської ради прийняти рішення про передачу йому безкоштовно в приватну власність вищезазначеної земельної ділянки.

Рішення можна оскаржити до апеляційного суду Вінницької області через Хмільницький міськрайонний суд протягом десяти днів після його проголошення.

Головуюча:

Суддя: