АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-ц-8249/2010р. Головуючий 1 інстанції: Прошутя І.Д.
Категорія : із соціальних виплат Доповідач : Пшенічна Л.B.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2010 року.

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі: головуючого судді - Пшенічної Л.В.

суддів колегії - ОСОБА_1, ОСОБА_2

при секретарі - Варюшичевій A.C.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою Управління пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова

на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2009 року

за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України у Червонозаводському районі м. Харкова про визнання неправомірними його дій по не донарахуванню і не виплаті підвищеної пенсії, як дитині війни,-

ВСТАНОВИЛА:

До суду звернувся позивач з позовом до Управління пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова (далі Пенсійний Фонд), в якому просив зобовязати відповідача нарахувати та виплатити йому, як дитині війни, недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» та провести відповідні виплати за 2007-2008 рік.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2009 року позовні вимоги задоволені частково.

Визнано протиправною бездіяльність Пенсійного Фонду.

Зобовязано Пенсійний Фонд здійснити перерахунок пенсії позивачу у відповідності до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції закону станом на 09.07.2007 року, виходячи із мінімального розміру пенсі" за віком, встановленого ч. 1. ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за 2007 рік 7 09,07. по 31.12 2007 року та за 2008 рік з 22 травня по 31 грудня 2008 року.

В апеляційній скарзі Пенсійний Фонд посилається на те, що судом порушено норми процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити рішення, яким відмовити з задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги вказується на те, що суд не проаналізував закони про Державний бюджет, України на відповідні роки, з яких визначено розмірі видатків, що направляються органам Пенсійного фонду України для проведення виплат «Дітям війни.

Сторони просять розглянути апеляційну скаргу у їх відсутність.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона нє підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлено, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

справи.

Частково задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має праве на отримання доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком і обовязок по нарахуванню доплати до пенсії покладено на пенсійний фонд.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони повністю відповідають обставинам справи, яким суд дав вірну оцінку.

З матеріалів справи вбачається, що позивач отримує пенсію за віком та належить до категорії громадян, яким відповідно до Закону № 2195-IV встановлено правовий статус дитини війни.

Відповідно до ст. б Закону № 2195-1V, у редакції на час виникнення спірних правовідносин, дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 % від мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 12 статті 71 Закону України від 19 грудня 2006 року № 489-V «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (далі - Закон № 489-V) дію ст. 6 Закону № 2195-ІV зупинено на 2007 рік з урахуванням ст. 111 цього Закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 положення п. 12 ст. 71 та ст. 111 Закону № 489-V визнані такими, що не відповідають Конституції України (е неконституційними).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за № 10-рп/2008 року визнано неконституційними положення ст. 65 розділу 1, п. 61, 62, 63, 66 розділу 2, п.З розділу 3 Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України

Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 22 травня 2008 року дія ст. 6 Закону № 2195-ІV не була зупинена.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що Пенсійний фонді є органом, яхому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсії та доплат до них, повинно було діяти відповідно до вимог ст. 6 Закону № 2195-ІV і здійснити позивачу відповідні нарахування, але на порушення вказаної норми, таких нарахувань не проводило. При цьому суд першої інстанції обґрунтовано визнав, що розрахунок щомісячного підвищення необхідно проводити з визначеного ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» розміру мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Доводи апеляційної скарги про незрєгульованість механізму реалізації положень ст. б Закону № 2195-ІV на висновки суду не впливають.

На час виникнення спірних правовідносин розмір мінімальної пенсії за віком визначався лише ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і згідно з цією нормою мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, при визначенні розміру підвищення відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовується розмір мінімальної пенсії за віком, визначений ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Безпідставними є і посилання в апеляційній скарзі на відсутність бюджетних коштів для реалізації положень ст. 6 Закону № 2195-ІV, оскільки реалізація позивачем права на підвищення пенсії, яке базується на чинному законі України, не може бути постановлено у залежність від бюджетних асигнувань.

Доводи відповідача на можливість нецільового використання його коштів не заслуговує на увагу, оскільки судом першої інстанції не вирішувалося питання поо проведення виплат з власних джерел фінансування ПФУ.

Згідно зі ст. 10 і 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а ст.11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи на підставі доказів поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у спразі,

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що позивач частково довів позов, а відповідач не довів заперечень проти позову.

З огляду на наведене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які привели до неправильного вирішення справи.

Керуючись ч. 1 ст. 303, ст. 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. ст. 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Червонозаводському районі м. Харкова відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2009 року залишити без змін. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя

Судді колегії