РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2010 року

Волноваський районний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Овчиннікової О.С.,

при секретарі ГуровійЛ.Л.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2 - довіреність,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Волноваха цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до

Управління праці та соціального захисту населення Волноваської райдержадміністрації та

Головного управління Державного казначейства України в Донецькій області про визнання

незаконною відмови у нарахуванні та виплаті недоотриманої щомісячної компенсації на дитину,

потерпілу від наслідків Чорнобильської катастрофи, за 2007- 1 півріччя 2010 року, та стягнення

недоотриманої суми,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в обгрунтування своїх позовних вимог він посилається на ч. 6 ст. ЗО Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для неповнолітніх дітей передбачена щомісячна компенсація на дитину, потерпілу від наслідків аварії на ЧАЕС, в розмірі 0,5 мінімальних заробітних плат. Також позивачем зазначено, що Управління праці та соціального захисту населення Волноваської райдержадміністрації виплатило йому грошову допомогу на неповнолітню дитину: з січня 2005р. по квітень 2007р. по 3,3 грн., з травня 2007р. по 1 півріччя 2009 року по 16,5 гривень та надав розрахунок суми недоотриманої грошової допомоги, яка складає за 2007,2008, 2009 роки та 1 півріччя 2010 року у сумі 11743,3 грн. на неповнолітню дитину.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, на його задоволенні наполягав.

Представник УПСЗН в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що виплати, які проводилися УПСЗН Волноваської райдержадміністрації на оздоровлення, згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали в наслідку Чорнобильської катастрофи», відповідно до ст.62 зазначеного Закону, роз'яснення порядку застосування якого провадиться у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України. При виплаті грошової компенсації на дітей УПСЗН Волноваської райдержадміністрації керується постановами КМУ від 26.07.1996 року № 836 та від 20.04.2007р. № 649.

Представник держ.казначейства в судове засідання не з"явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову заперечував.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач - ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, що підтверджено посвідченням серії А № 149176.

ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження.

ОСОБА_1 є особою, на яку поширюється дія Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у зв'язку з чим знаходиться на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення.

З довідки Управління праці та соціального захисту населення Волноваської райдержадміністрації, яка надана позивачем, вбачається, що на ОСОБА_3 за періоди: січень - березень 2007р. - 9,90 грн.(березень 2007р.), квітень 2007р. - 3,30 грн. (квітень 2007р.), квітень 2007р. - 2,64 грн. (травень 2007р.), травень - 2007р. - 16,50 грн.(червень 2007р.), червень 2007р. - 16,50 грн.(серпень 2007р.), липень 2007р. - 16,50 грн. (вересень 2007р.), серпень - вересень 200733,00 грн. (жовтень 2007р), жовтень 2007р. - 16,50 (листопад 2007р.), листопад -грудень 2007р. - 33,00 (січень 2008р.), січень 2008р.-16,50грн. (лютий 2008р.), лютий 2008р.- 16,50 грн. (березень 2008р.), березень - квітень 2008р. 16,5 грн. ( травень 2008р.), травень 2008р. -16,50 грн.(червень 2008р), червень 2008р. - 16,50 грн.(липень 2008р.), серпень 2008р.- 16,50 грн. (вересень 2008р.), жовтень 2008 року-травень 2010 року щомісячно по 16,5 гривень.

Відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» потерпілим дітям, зазначеним у пунктах 1-6 ст. 27 цього Закону та їх батькам надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги: щомісячна виплата мінімальної заробітної плати сім*ям на кожну дитину шкільного віку, яка стала інвалідом або перебуває на диспансерному обліку внаслідок Чорнобильської катастрофи,

а також дітям шкільного віку, батьки яких стали інвалідами І або II групи чи померли внаслідок Чорнобильської катастрофи, замість виплати передбаченої п. 6 цієї статті, якщо вказана дитина не перебуває на повному державному забезпеченні. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 30 «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щомісячна виплата 50 процентів мінімальної заробітної плати незалежно від інших виплат на кожну дитину шкільного віку, яка на час настання вагітності матері, має підстави належати до категорії 1 або 2, або матері, яка на час настання вагітності або під час вагітності має підстави належати до категорії 1 або 2, а також на кожну дитину, яка проживала у зоні безумовного (обовязкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення. Відповідач сплачував позивачу передбачену пунктом 8 частини 1 статті ЗО Закону щомісячну виплату, але у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 2004-2006 рік - 3.30 грн. щомісячно, з 2007 року 16.50 грн.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

При виплаті позивачеві щомісячних сум, передбачених ст. 30 Закону, відповідачем не були враховані вказані положення Конституції України та вимоги п. 8 ч. 1 ст. 30 Закону, відповідно до яких сплаті за виниклих правовідносин підлягала щомісячна мінімальна заробітна плата й будь-який інший розмір щомісячної виплати на дітей Законом не встановлювався.

Відповідно до ст. 16 Конституції України, подолання наслідків катастрофи є обов'язком держави. Відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути відмінені. При прийнятті нових законів або внесення змін в діючі закони не допускається звуження змісту та об'єму існуючих прав та свобод.

На підставі ст. 8 ЦПК України суд при вирішенні справ керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України , а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Крім того, пунктом 30 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» № 489-У від 19.12.2006 року «з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом» дію абзаців 2-7 частини 4 статті 48 Закон 796 - XII в частині виплати допомоги на оздоровлення у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати зупинено і на 2007 рік. Однак, стаття 71 Закону 796-ХІІ, яка діє з 01.01.2007 року, вказує на неможливість призупинення дії норм цього закону іншими законами, крім законів про внесення змін до нього. Відповідних змін до норм спеціального Закону 796-ХІІ внесено не було.

Поряд з тим, 09.07.2007 року Конституційним Судом України у справі № 1-29/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) ухвалено Рішення № 6-рп/2007, яке має преюдиціальне значення для судів при розгляді позовів щодо досліджених ним правовідносин, відповідно до якого, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення, зокрема, п. 30 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» № 489-У від 19.12.2006 року.

Конституційний Суд України відзначив, що положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» не можуть скасовуватися чи змінюватися обсяги прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій громадян, передбачених іншими законами України, не можуть вноситися зміни, зупинятися дія чинних законів України, а також встановлюватися інше (додаткове) правове регулювання відносин, що є предметом інших законів України.

Вищевикладене свідчить, що Відповідач зобов'язаний виплатити розмір спірної допомоги позивачу за 2005,2007 рік у відповідності до ст. 48 Закону № 796 - XII, а саме у відповідності до розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 76 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» розмір мінімальної заробітної плати встановлений з 1 січня 2007 року - 400 гривень на місяць, з 1 квітня

2007року - 420 гривень, з 01.07.2007 - 440 грн. Відповідно до ст. 59. «Про Державний бюджет

2008рік» розмір мінімальної заробітної плати встановлений з 1 січня 2008 року розмір мінімальної заробітної плати 515 гривень, з 1 квітня 2008 року - 525 гривень, з 1 жовтня 2008 року - 545 гривень та з 1 грудня 2008 року - 605 гривень на місяць, з 1 квітня 2009 року - 625 гривень, з 1 липня 2009 року 630 гривень, з 1 жовтня 2009 року - 650 гривень, з 1 грудня 2009 року - 669 гривень, з 1 січня 2010 року - 869 гривень, з 1 квітня 2010 року - 884 гривень.

Таким чином, позивач повинен був отримати щорічну допомогу на неповнолітню дитину ОСОБА_3: за 2007 , 2008 по червень 2010 року у розмірі:

200хЗ(2007)+210хЗ(2007)+220х6(2007)+25 7,5x3(2008)+ 262,5x6(2008) + 272,5x2(2008) +

302,5(2008) + 302,5x3(2009) + 312,5x3(2009) + 315x3 (2009) + 325x2 (2009) + 334,5 (2009) + 434,5x3 (2010) + 442x3 (2010) = 12149 грн. - 642,84 грн.(сплачених) = 11506 гривень 16 копійок.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, визнає незаконною відмову у нарахуванні та виплаті щомісячної компенсації та стягнути з відповідача недоотриману суму в розмірі 11506 гривень 16 копійок, які передбачені дітям п. 6 ст. 30 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Керуючись ст.ст. 15, ЗО, 60, 131, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Волноваської райдержадміністрації Донецької області та Головного управління Державного казначейства України в Донецькій області про визнання незаконною відмови у нарахуванні та виплаті недоотриманої щомісячної компенсації на дитину, потерпілу від наслідків Чорнобильської катастрофи, за 2007- 1 півріччя 2010 року, та стягнення недоотриманої суми задовольнити частково.

Визнати незаконною відмову Управління праці та соціального захисту населення Волноваської райдержадміністрації Донецької області виплатити ОСОБА_1 відповідно до п. 6 ст. 30 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» недоотриману суму компенсації на дитину, потерпілу від наслідків Чорнобильської катастрофи за 2007 - 1 півріччя 2010 років.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Волноваської райдержадміністрації Донецької області на користь ОСОБА_1 недоотриману суму щомісячної компенсації на дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, потерпілу від наслідків Чорнобильської катастрофи, відповідно до п. 6 ст. 30 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 50 відсотків мінімальної заробітної плати за 2007-1 півріччя 2010 року в сумі 11506 гривень 16 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Волноваський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або протягом десяти днів з дня отримання копії рішення особою, що брала участь у справі, але не була присутньою під час проголошення судового рішення.

Суддя: