Апеляційний суд Хмельницької області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 липня 2010 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі : головуючого судді Шершуна В.В.,

суддів : Костенка А.М., Матковської Л.О.,

при секретарі : Товкан І.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 22ц- 2623 за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Волочиському районі на постанову Волочиського районного суду від 23 лютого 2010 року за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Волочиському районі про стягнення щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Позивачка, звертаючись в суд з позовом, вказувала, що відноситься до категорії «діти війни» та відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Посилаючись на те, що такі виплати не проводяться у розмірі, встановленому вказаною статтею, позивачка просила поновити строк звернення до суду, визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України у Волочиському районі провести перерахунок пенсії відповідно до вимог Закону України «Про соціальний захист дітей війни», зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії та стягнути з управління Пенсійного фонду України у Волочиському районі на її користь суму невиплаченої доплати до пенсії за 2007-2008 роки в розмірі 2520 грн. 30 коп., як дитині війни.

Постановою Волочиського районного суду від 23 лютого 2010 року позов задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Волочиському районі здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 надбавку до пенсії за періоди з 9 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня по 31 грудня 2008 року згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України у Волочиському районі просить скасувати вказану постанову, ухвалити нову про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначає, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених Законом України «Про соціальний захист дітей війни» здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, розпорядником яких, відповідно до чинного законодавства є Міністерство Фінансів України та Державне казначейство. Крім того, згідно постанови Кабінету Міністрів України № 530 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" від 28 травня 2008 року, яка є обов'язковою для виконання Пенсійним фондом України, встановлені фіксовані розміри підвищення. Також вказує, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», застосовується _________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_2 Справа № 22ц-2623

Доповідач Костенко А.М. Категорія № 57

виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, у зв'язку з чим, питання, з розрахунку якого саме розміру мінімальної пенсії слід здійснювати перерахунок пенсії, є невизначеним. При винесенні постанови судом не враховано, що п.п.9, 10 Положення "Про Пенсійний Фонд України" визначений вичерпний перелік напрямів використання коштів ПФУ, які виключно використовуються за призначенням і вилученню не підлягають. Також, вказує, що оскільки фінансування виплат передбачених Законом України «Про соціальний захист дітей війни» проводиться з державного бюджету, то в діях управління Пенсійного фонду України у Волочиському районі не вбачається будь-яких порушень законодавства. Крім того, при вирішення спору судом не враховано, що згідно ст. 99 КАС України встановлено річний строк звернення до суду.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Судом встановлено, що позивачка є дитиною війни в розумінні ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і відповідно до ст. 6 цього ж Закону має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком.

Законом України від 19 грудня 2006 року «Про Державний бюджет України на 2007 рік», зокрема пунктом 12 статті 71, було зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Однак Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року №6-рп/2007(справа про соціальні гарантії громадян) визнані неконституційними положення пункту 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», щодо зупинення дії на 2007 рік статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Після прийняття Конституційним Судом України вказаного рішення знову почали діяти положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», тобто з часу прийняття цього рішення відновлено право на підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до п. 41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» текст ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» викладено в наступній редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів».

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнані такими, що не відповідають Конституції України, зокрема, положення п. 41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Зазначені рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Крім того, вони мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Частина 2 ст. 152 Конституції України передбачає, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 9 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року спірні відносини регулюються відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

За таких підстав суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги щодо зобовязання відповідача щомісячно підвищувати пенсії у вказані періоди є обґрунтованими.

Судом правильно не були взяті до уваги доводи відповідача про неврегульованість механізму реалізації положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

На час виникнення спірних правовідносин розмір мінімальної пенсії за віком визначався лише ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

З огляду на викладене не може бути взяте до уваги положення ч. 3 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абз. 1 ч. 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційних прав та гарантій.

Таким чином, при визначенні розміру підвищення відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовується розмір мінімальної пенсії за віком, який визначений ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів також звертає увагу, що відсутність бюджетного фінансування на виплату, передбаченого Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» перерахунку пенсії, не може бути причиною невиконання відповідним субєктом владних повноважень покладених на нього зобовязань, оскільки реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України»).

Наведені обставини правильно враховані судом першої інстанції при розгляді даної справи.

Що стосується строку звернення позивачки до суду, то судом це питання в достатній мірі досліджене і прийняте по ньому виважене рішення.

З вказаних мотивів доводи апеляційної скарги не можна визнати такими, що спростовують висновки суду першої інстанції.

Підстав для скасування судового рішення в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Волочиському районі відхилити.

Постанову Волочиського районного суду від 23 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили до Верховного Суду України.

Головуючий: (підпис) Судді: (підписи)

З оригіналом згідно : Суддя А.М. Костенко