Тернівський районний суд м.Кривого Рогу
Справа №2-675/2010р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2010 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

у складі: головуючого, судді - Коноваленко М.І.

при секретарі - Максимишеній С.Б.

позивача - ОСОБА_1М

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі №6 м.Кривого Рогу цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третьої особи - нотаріуса Шостої Криворізької державної нотаріальної контори про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до ОСОБА_3, третьої особи державного нотаріуса Шостої Криворізької державної нотаріальної контори про визнання недійсним заповіту, посвідченого 25.07.2005 року державним нотаріусом по реєстру № 2326. Позов мотивований тим, що після смерті своєї матері ОСОБА_5, яка померла 22.01.2008 року у віці 71 рік, позивачу стало відомо про існування заповіту, залишеного померлою на ім'я ОСОБА_3. На момент складання заповіту у неї розвивався віковий склероз і почастішали випадки не сприйняття дійсних подій. Вона багато хворіла і значний час проводила на лікуванні у лікарні. Позивач з рідним братом здійснювали за нею догляд. Про відносини померлої з відповідачем йому нічого відомо не було.

У судовому засіданні позивач, його представник, позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, доповнили, що померла за життя зловживала спиртними напоями у зв»язку з чим знаходилась на обліку у КЗ «Психоневрологічний диспансер м.Кривого Рогу» у період з 11.1978 року по 05.1993року з приводу психічного та поведінкового розладу в наслідок вживання алкоголю. Синдром залежності. Також знаходилась на стаціонарному лікуванні ішемічного інфаркту головного мозку в наслідок, чого самостійно не могла себе обслуговувати, що підтверджує підпис в заповіту поставлений іншою особою.

Відповідачка, її представник, позов не визнали. Відповідачка пояснила, що, вона доглядала померлу ОСОБА_5, возила її до лікарні, купувала ліки. ОСОБА_5 була дієздатною до самої смерті, заповіт був складений за її бажанням, а позивач взагалі не відвідував її, проживав в іншому місці. При посвідченні заповіту, нотаріус роз'яснював природу правочину, ОСОБА_5 та присутнім свідкам, та робив переклад. Тому, як в наслідок інсульту ОСОБА_5 не могла самостійно підписати заповіт, то розписався незнайомий їй чоловік. Представник відповідача пояснила, що померла за життя не страдала психічними хворобами, на момент посвідчення заповіту знаходилася при здоровому розумі, адекватно і правильно відповідала на поставлені питання. Вважає, що позивачем не подано жодного доказу у підтвердження своїх вимог, ішемічний інфаркт головного мозку не є психічним розладом або недоумством.

Третя особа - нотаріус Шостої Криворізької державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи.

Суд, вислухавши пояснення сторін, показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 всебічно з'ясувавши обставини та підтвердження їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

В силу ст.1233,1234 Цивільного кодексу України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Статтею 1253 ЦК України передбачено посвідчення заповіту при свідках на бажання заповідача. Обов'язкова присутність свідків вимагається якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, а також у випадках, передбачених ч.ч.1-6 ст.1252 ЦК України.

Підстави недійсності заповіту передбачені ст.1257 ЦК України - заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Судом встановлено, що спірний заповіт ОСОБА_5 був посвідчений 14.07.2005 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу по реєстру № 2326. ОСОБА_5 зроблено розпорядження, що на випадок смерті всю належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1, заповідано ОСОБА_3 (а.с.74). ОСОБА_5 померла 22.01.2008року (а.с. 19,20). Також встановлено, що ОСОБА_5 стояла на Д-обліку з лютого 2002року, діагноз: ІБС, діффузний кардіосклероз з ГБ Зет., цереброваскулярна хвороба. З 26.05.2005року знаходилась на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні: ішемічний інфаркт головного мозку, знаходилась на обліку у КЗ «Психоневрологічний диспансер м.Кривого Рогу» у період з 11.1978 року по 05.1993року з приводу психічного та поведінкового розладу в наслідок вживання алкоголю. Синдром залежності. Під наглядом лікаря психіатра не перебувала. На підставі записів амбулаторної картки наркотичні анальгетики не призначалися, психічні розлади не зафіксовані (а.с.30-32,41,123,124,149,150).

Ухвалою суду від 02.09.2009року була призначена посмертна судово-психіатрична експертиза. Відповідно до акту №3 амбулаторної (посмертної) судово-психіатричної експертизи від 04.02.2009 року ОСОБА_5, ніяким психічним розладом не страждала, могла розуміти значення своїх дій та керувати ними в момент складення заповіту 14.07.2005 року.

Угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Позивач просив визнати недійсним заповіт на підставі того, що він був складений особою, яка не мала на це права - недієздатною, або особою, що не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними, а також через недодержання вимог по формі та посвідченню заповіту.

Відповідно до положень ст.54 Закону України "Про нотаріат", нотаріуси та інші посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, перевіряють, чи відповідає зміст засвідченої ним угоди вимогам Закону і дійсним намірам сторін. Таким чином, сам факт посвідчення нотаріусом заповіту є одним із доказів того, що на момент посвідчення правочин відповідав вимогам чинного законодавства.

Таким чином, з урахуванням висновку № 3 амбулаторної посмертної судово- психіатричної експертизи від 04.02.2010 року, позивачем не надано доказів, а судом не встановлено фактів порушення вимог щодо форми та посвідчення заповіту, волевиявлення заповідача було вільним та відповідало волі. Заповідач ОСОБА_5 мала необхідний обсяг цивільної дієздатності для складення заповіту, а відповідно, судом не знайдено з передбачених законом правових підстав для визнання заповіту недійсним, тому на підставі вищенаведеного, позовна заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.4,10,11,60,88,212-215,294 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 1233-1257,215,216,225,226,227,236 Цивільного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Тернівський районний суд м.Кривого Рогу. Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня пророгїбшеннЯ, рішення. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: