Справа №2-3-3609/10 08.12.2010 08.12.2010 08.12.2010
Провадження №22ц-8733/10
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Вовненко Г.Ю.,

суддів: Буренкової К.О., Кушнірової Т.Б.,

при секретарі судового засідання: Шпонарській О.В.,

за участі: представника позивача ОСОБА_1 та представника відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3 та ОСОБА_4

на заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 серпня 2010 року за позовом

Відкритого акціонерного товариства ВТБ Банк (далі Банк )

до

ОСОБА_3 та ОСОБА_4

про стягнення заборгованості по кредитному договору,

в с т а н о в и л а:

В травні 2010 року Банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 А і ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач посилається на те, що між ним та ОСОБА_3 6 жовтня 2008 р. укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит 15298 доларів США. З метою забезпечення належного виконання зобовязань за даним кредитним договором 6 жовтня 2008 р. між Банком, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір поруки.

Проте ОСОБА_3 порушив умови договору, у звязку з чим за період з 09 січня 2009 року по 16 квітня 2010 р. виникла заборгованість в сумі 101 526 грн., яку в добровільному порядку він відмовляється сплатити.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 серпня 2010 р. позов Банку задоволено частково.

Постановлено стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь Банку заборгованість по кредитному договору в розмірі 101 526 грн.

В апеляційній скарзі відповідачі просили скасувати заочне рішення, посилаючись на те, що воно ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 6 жовтня 2006 р. між Банком та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №070/08 на суму 15298 доларів США зі сплатою 16% річних за користування кредитом і терміном його погашення до 6 жовтня 2013 р. згідно графіку погашення, який є невідємною частиною договору.

6 жовтня 2010 р. між Банком та ОСОБА_4 і ОСОБА_3 укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель зобовязався нести відповідальність перед Банком щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісії, пені та збитків .

Судом встановлено, що відповідач порушив умови договору, у звязку з чим заборгованість за кредитним договором станом на 16 квітня 2010 р. становила 12809,63 доларів США, що еквівалентно 101 526 грн., із них: поточна заборгованість за кредитом - 11933,31 доларів США, що еквівалентно 94 581 грн.; поточна заборгованість за процентами 56,04 доларів США, що еквівалентно 444, 16 грн.; 3% річних за порушення сплати кредиту 4,53 доларів, що еквівалентно 35,90 грн.; пеня за порушення термінів сплати кредиту 293, 91 доларів США, що еквівалентно 2329,51 грн.; 3% річних за порушення строків сплати процентів 1,70 доларів США, що еквівалентно 13,47 грн.

Встановивши наведені обставини, суд на підставі ст. 553, 554, ч.2 ст.1050, ч.2 1054 ЦК прийшов до правильного висновку про наявність підстав для стягнення на користь Банку в солідарному порядку з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 101 526 грн. заборгованості за кредитом.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що Банк не довів вимог про наявність заборгованості у відповідача ОСОБА_3 за кредитним договором безпідставні, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Не заслуговують на увагу посилання відповідачів і на те, що при вирішенні справи суд залишив поза увагою, що кредитний договір є нікчемною угодою.

Вирішуючи спір, суд обґрунтовано виходив з того, що кредитний договір між Банком і ОСОБА_3 укладено в належній формі, за наявності необхідного обсягу цивільної дієздатності позивача і відповідача та вільного волевиявлення сторін, яке було спрямоване на реальне ;настання, передбачених угодою наслідків. Доказів, які свідчили б про нікчемність договору відповідачі судуна надали.

Інші доводи про порушення судом вимог ст.ст. 119, 179 ЦПК також не підлягають задоволенню, тому що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК ці обставини не є підставою для зміни чи скасування рішення суду.

Враховуючи наведене, колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст.ст.303, 308,315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 і ОСОБА_4 відхилити, а заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 серпня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але протягом 20 днів може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий : Судді :