Апеляційний суд Хмельницької області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2010 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі :головуючого судді Баса О.Г.,

суддів : Карпусь С.А., Юзюка О.М.

при секретарі Мороз А.В.

з участю : сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 22ц-5818 за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 27 жовтня 2010 року за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників розгляду, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В серпні 2010 року ПАТ КБ „ПриватБанк звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 28.02.2008 року між ПАТ КБ „ПриватБанк та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 150000 грн. терміном до 28.02.2023 року зі сплатою 15 відсотків річних за користування цим кредитом, зобовязувався проводити погашення такого відповідно до графіку та згідно з п.5.3.7 цього договору щорічно надавати банку документи, що підтверджують його фінансовий стан. Однак відповідач не виконав вказані зобовязання, що надає право Банку відповідно до п. 5.2.4 договору здійснити одностороннє розірвання договору з надсиланням позичальнику відповідного повідомлення. Посилаючись на те, що відповідач у вказаний в повідомленні строк заборгованості по договору не погасив, тому Банк просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 136630 грн. та судові витрати.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 27 жовтня 2010 року ПАТ КБ „ПриватБанк в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ „ПриватБанк вважає рішення суду незаконним, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його вимоги в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що суд не дав належної оцінки укладеному між сторонами кредитному договору, відповідно до п.5.3.7. якого відповідач зобовязаний в передбачені договором строки надавати необхідні документи щодо його фінансового стану, які він не виконав, і відповідно до п. 5.2.4 ПАТ КБ „ПриватБанк має право вимагати розірвання договору та повернення кредиту в повному обсязі. До спірних

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_2 Справа № 22ц- 5818

Доповідач Карпусь С.А. Категорія № 19, 27

правовідносин застосовано Закон України „Про захист прав споживачів, який не підлягав застосуванню. Зазначається, що суду слід було застосувати статті 3,6,15,526,625,627 ЦК України, ст. 55 Закону України „Про банки і банківську діяльність, а також пункти 5.2.4, 5.3.7 Кредитного договору.

Відповідач в своєму запереченні на апеляційну скаргу, її не визнав, вказавши, що рішення суду є законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом правильно встановлені обставини справи, визначено характер спірних правовідносин та застосовано норми матеріального і процесуального права.

Відповідно до пункту 10 статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі: 1) затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць; або 2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або 3) несплати споживачем більше ніж виплати, яка перевищує п'ять відсотків суми кредиту; або 4) іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту.

Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Судом встановлено, що 28 лютого 2008 року між ПАТ КБ „Банк та ОСОБА_1 було укладено договір про іпотечний кредит, за умовами якого Банк надав ОСОБА_1 кредит в сумі 150000 грн. строком до 28 лютого 2023 року під 15 % річних.

Пунктом 5.3.7 договору передбачено, що ОСОБА_1 як позичальник зобовязувався щорічно з моменту укладення цього Договору надавати Банку відомості, що підтверджують його фінансовий стан, а також надавати такі за вимогою Банку.

Відмовляючи в позові, суд встановив та правильно виходив з того, що на момент надіслання відповідної вимоги відповідачеві та на час розгляду справи в суді у нього перед позивачем відсутня заборгованість по поверненню основної суми кредиту та відсотків за користування ним, а також з врахуванням тих обставин, що відповідачем було отримано повідомлення банку 21 травня 2010 року та 11 червня 2010 року ним надані банку відповідні документи щодо його фінансового стану, і оскільки в укладеному договорі сторонами не погоджено умови щодо дати розірвання договору у випадку порушення відповідачем умов з приводу подання інформації щодо його фінансового стану, суд обґрунтовано дійшов висновку, що з урахуванням наведених положень ст. 11 Закону України „Про захист прав споживачів та за наявності підстав цей договір може бути розірваний з моменту спливу тридцятиденного строку з часу повідомлення позивачем відповідача про порушення умов договору, оскільки такі підставі відсутні, в задоволенні позову слід відмовити.

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи та ґрунтуються на законі.

Твердження апеляційної скарги про те, що до даних правовідносин не застосовуються положення Закону України „Про захист прав споживачів, є помилковими, оскільки згідно змісту наведених положень цього Закону вбачається, що він регулює правовідносини, що виникають з кредитних договорів.

При вирішення спору суд правильно керувався також і положеннями ст. ст. 4, 6, 638 та 651 ЦК України, а тому посилання в апеляційній скарзі на порушення судом норм матеріального права є безпідставним.

Не спростовують висновків суду першої інстанції і інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 27 жовтня 2010 року залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/

Судді /підписи/

Копія вірна: суддя апеляційного суду С.А.Карпусь