Справа №2-404/03 24.03.2010 24.03.2010 24.03.2010
Провадження №22ц-599/10 У Х В А Л А
24 березня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:
головуючого Паліюка В.П.,
суддів Славгородської Н.П., Буренкової К.О.,
при секретарі судового засідання Дудник Ю.П.,
за участі ОСОБА_1 представника ОСОБА_2,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою
на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 січня 2003 р., ухвалене за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
в с т а н о в и л а :
В січні 2003 р. ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
Позивачка зазначала, що є власником жилого будинку №6 по 2 Легпромовському провулку у м. Миколаєві. В даному жилому будинку зареєстрована ОСОБА_2, яка перебувала у шлюбі з її сином ОСОБА_4, який помер 26 грудня 1997 р. Але з 1996 р. в цьому жилому приміщенні відповідачка не проживає, майна не має, участі у витратах на його утримання не приймає.
Посилаючись на наведені обставини, позивачка на підставі статей 71, 72 ЖК просила визнати ОСОБА_2 такою, що втратила, право користування даним жилим будинком.
Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 січня 2003 р. позов ОСОБА_3 задоволено.

Постановлено визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування будинком №6 по 2 Легпромовському провулку у м. Миколаєві.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, посилаючись на те, що справа розглянута у її відсутність, про її розгляд вона не була судом оповіщена.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріалами справи доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню із наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив із наявності підстав для визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим будинком №6 по 2 Легпромовському провулку у м. Миколаєві.

Проте такого висновку суд дійшов з порушенням норм процесуального права, які є безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Так, відповідно до ст. 158 ЦПК розгляд цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обовязковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 76 ЦПК передбачено, що судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 169 ЦПК суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання однієї із сторін, про яких немає відомостей, що їм вручені судові повістки.

Із матеріалів справи вбачається, що справа призначалася до розгляду на 21 січня 2003 р. і на 29 січня 2003 р. Проте в справі відсутні докази, які свідчать про те, що відповідачка належним чином і своєчасно була повідомлена про вказані судові засідання. Крім цього, суд не звернув увагу на те, що наполягаючи на задоволенні позовних вимог, позивачка в заяві зазначила спірний будинок як адресу, за якою знаходиться відповідачка.

Незважаючи на наведене, суд розглянув справу у відсутність відповідачки.

За такого ухвала не відповідає вимогам п.1 ч.1 ст.169 ЦПК, а тому підлягає скасуванню, а справа відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 ЦПК - направленню до того ж суду на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва 29 січня 2003 р. скасувати, а справу повернути на новий розгляд до того ж суду, але іншому судді.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України на протязі двох місяців з дня її проголошення.

Головуючий Судді