Справа № 2-97/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" листопада 2010 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі :

головуючого Бондарчука В. В.

секретаря Білоцькій Л.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом прокурора м.Житомира в інтересах держави в особі Житомирської міської ради до управління житлового господарства виконавчого комітету Житомирської міської ради , ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартири, виселення, зобов»язання повернути квартиру, стягнення коштів ,-

ВСТАНОВИВ

Прокурор Корольовського району м.Житомира звернувся до суду з даним позовом і в обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_2Й та ОСОБА_4, вступивши в злочинну змову між собою, заволоділи шляхом обману квартирою № 25 по вул..Шевченка,16 в м.Житомирі, яку в подальшому продали ОСОБА_1 Просив визнати недійсним та розірвати договори купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 22.07.2004 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 та від 20.08.2004 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Виселити ОСОБА_1 з квартири№ 25 по вул.Шевченка,16 в м.Житомирі без надання іншого житла та квартиру передати у власність Житомирської міської ради.

Під час розгляду справи прокурор уточнив позовні вимоги і просив визнати недійсними договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 22.07.2004 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2; договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 20.08.2004 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Виселити ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла. Зобов'язати ОСОБА_1 повернути квартиру АДРЕСА_1 в державний житловий фонд Житомирського міськвиконкому. Стягнути з ОСОБА_2 89253,36 грн. на користь ОСОБА_1. Стягнути з ОСОБА_4 1859,0 грн. на користь ОСОБА_1

В судовому засіданні прокурор підтримав уточнену позовну заяву в повному обсязі.

Представник Житомирської міської ради в судове засідання не з»явився та направив до суду листа з проханням розглядати справу у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився та направив до суду листа з проханням розглядати справу у його відсутність.

Відповідачка ОСОБА_3 (змінила призвіще з ОСОБА_4) в судове засідання не з"явилася вдруге, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що він у встановленому законом порядку придбав квартиру, а тому підстав для задоволенню позову не має.

Представник відповідача - відділу приватизації управління житлового господарства

виконкому Житомирської міської ради в судове засідання не з»явився та направив до суду листа з проханням розглядати справу у його відсутність.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Вироком Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнані винними у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, тобто в умисному заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчиненими за попередньою змовою групою осіб та в особливо великих розмірах.

Даним вироком встановлено, що квартиронаймач квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_8 помер 14.02.2004 року. Після його смерті квартира могла перейти у власність лише його брата ОСОБА_9, який був підопічним Довбиського психоневрологічного інтернату. ОСОБА_2 разом з ОСОБА_4 обманним шляхом одержали паспорт ОСОБА_9 зареєстрували його у спірній квартирі. Після цього ОСОБА_4 отримала в Довбиській селищній раді довіреність на право здійснювати від імені ОСОБА_9 дії, направлені на приватизацію квартири і звернулась до відділу приватизації житла Житомирської міської ради. Представник відділу приватизації житла отримав безпосередньо в ОСОБА_9 заяву з особистим підписом на приватизацію та згоду на подальше отримання приватизаційних документів ОСОБА_4

12.07.2004 року ОСОБА_4 особисто отримала свідоцтво № 46840 про право власності ОСОБА_9 на квартиру АДРЕСА_1.

21.07.2004 року головою Довбиської селищної ради була надана довіреність про надання ОСОБА_4 права розпоряджатись майном ОСОБА_9

ОСОБА_4 від імені ОСОБА_5 уклала з ОСОБА_2 договір купівлі-продажу спірної квартири від 22.07.2004 року за 13675 грн.

ОСОБА_2 20.08.2004 року уклав договір купівлі-продажу вказаної квартири з ОСОБА_1 за 16800 доларів США, що по курсу Національного Банку України становило 89253,36 грн.

Відповідно до висновку комплексної посмертної судово-психолого-психіатричної експертизи від 14.02.2006 року ОСОБА_9 був визнаний психічно хворим і не міг віддавати звіт своїм діям та керувати ними, не міг в повній мірі оцінювати наслідки своїх дій при наданні прав ОСОБА_4 на розпорядження його майном, в тому числі і квартирою.

Згідно вимог ст.ст. 203,216,225 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла ними керувати, може бути визнаний судом недійсним. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов»язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Враховуючи те , що судовим рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 15.10.2007 року визнано недійсним свідоцтво про право власності на жилу квартиру АДРЕСА_1 №46840 від 12.07.2004 року, а також те, що судом достовірно було встановлено, що на час вчинення правочину купівлі-продажу квартири 22.07.2004 року ОСОБА_9 був визнаний психічно хворим і не міг віддавати звіт своїм діям та керувати ними, не міг в повній мірі оцінювати наслідки своїх дій при наданні прав ОСОБА_4 на розпорядження його майном, в тому числі і квартирою, суд вважає, що спірна квартира вибула із власності ОСОБА_9 поза його волею, а тому суд визнає договір купівлі- продажу квартири АДРЕСА_1 від 22.07.2004 року, укладений між ОСОБА_5, в інтересах якого діяла за дорученням ОСОБА_4, та ОСОБА_2.

Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

На момент укладення першого договору купівлі-продажу квартири власником квартири був ОСОБА_9 , з вище вказаного вироку Корольовського районного суду м.Житомира вбачається, що квартира вибула з його володіння поза його волею.

З досліджених у справі доказів вбачається , що ОСОБА_1 укладаючи договір купівлі-продажу квартири 20.08.2004 року не знав і не міг знати (добросовісний набувач ) , що квартира вибула із власності ОСОБА_9 поза його волею, внаслідок злочинних дій ОСОБА_2 та ОСОБА_10 , оскільки ці обставини були встановлені вироком суду лише 30.06.2006 року.

Однак на момент укладення договору купівлі-продажу спірної квартири 20.08.2004 року власником цієї квартири був ОСОБА_2, будь-яких обмежень у праві власності на квартиру на той час не було , а тому він уклав договір купівлі-продажу з власної волі, тобто квартира вибула з його володіння з його власної волі, а ОСОБА_1 є добросовісним набувачем квартири.

А тому суд , аналізуючи докази в їх сукупності, враховуючи вище викладене не знаходить підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 від 20.08.2004 року, укладеного між ОСОБА_2 і ОСОБА_1, про виселення ОСОБА_1 з вказаної квартири без надання іншого житла, повернення її до державного житлового фонду Житомирського міськвиконкому та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартості квартири на момент її купівлі.

Позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 частини вартості квартири суд залишає без задоволення за безпідставністю, оскільки ОСОБА_1 не передавав ОСОБА_4 кошти за купівлю квартири.

При винесені рішення суд стягує судові витрати по справі.

Керуючись ст.ст. З, 10, 60, 208, 209, 212, 215 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 від 22.07.2004 року , укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 892 грн.53 коп. судового збору на користь держави та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в Корольовському районному суді м.Житомира.

Решту позовних вимог лишити без задоволення за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів дня проголошення рішення.

Суддя В. В. Бондарчук