Справа №2-5053/10 23.12.2010 23.12.2010 23.12.2010
Справа № 22ц-8759/10 Головуючий у 1-й інстанції Агєєва Л.І.
Категорія 5 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

23 грудня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Козаченка В.І.

суддів: Мурлигіної О.Я., Довжук Т.С.

при секретарі Недо К.А.,

за участю:

позивачки ОСОБА_2,

відповідачки ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 26 жовтня 2010 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2010 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку.

Позивачка зазначала, що 1 липня 1997 року ОСОБА_3 подарувала їй житловий будинок № 13 по вул. Комсомольська у Великій Коренихі в м. Миколаєві, який зареєстровано в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» лише в 2009 році. Для обслуговування будинку була відведена земельна ділянка, яка приватизована відповідачкою у 1994 році, до укладення вказаного договору. Незважаючи на те, що разом з будинком до неї перейшла у власність земельна ділянка, вона не може отримати правовстановлюючого документу.

Посилаючись на викладене, позивачка просила позов задовольнити.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 жовтня 2010 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з відсутності угоди щодо спірної земельної ділянки. При цьому суд застосував положення діючого на час розгляду справи ЗК України.

Проте з висновками суду погодитися не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачці належав на праві власності будинку № 13 по вул. Комсомольська у Великій Коренихі в м. Миколаєві. За нотаріального посвідченим договором дарування від 1 липня 1997 року, відповідачка подарувала позивачці вказаний будинок. З цього часу до ОСОБА_2 перейшло право власності на будинок, виходячи з вимог ЦК УРСР, що діяв на час укладення договору.

У звязку з цим, до правовідносин щодо набуття позивачкою права власності на земельну ділянку необхідно застосувати положення ЗК України, що діяли на 1997 рік.

Відповідно до ст. 30 ЗК України 1990 року, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди.

З державного акту на право приватної власності на землю, а саме на 0,1490 га по вул. Комсомольській 13 в с. Велика Кореніха, виданого 9 червня 1994 року ОСОБА_3 вбачається, що цільовим призначенням спірної земельної ділянки є будівництво та обслуговування вказаного жилого будинку з господарськими будівлями.

За таких обставин при переході права власності на будинок разом з ним до позивачки перейшло і право власності на спірну земельну ділянку, а тому протилежний висновок місцевого суду з цього приводу є помилковим.

Вказані висновки відповідають розясненням постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7 (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2). Згідно з п. 1 ст. 18 Пленуму, при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року, згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження.

Внаслідок несвоєчасної реєстрації права власності на будинок в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» та зміною законодавства, позивачка позбавлена можливості отримання державного акту на право власності на земельну ділянку. Так, з листа Управління Держкомзему у місті Миколаєві від 1 липня 2010 року вбачається, що позивачці було відмовлено у видачі державного акту у звязку з відсутністю договору купівлі продажу земельної ділянки, або рішення суду про визнання на земельну ділянку права власності. Викладене свідчить про наявність підстав для захисту права власності позивачки в судовому порядку.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що рішення суду у відповідності з п. 4 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 жовтня 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку - 0,1490 га, по вул. Комсомольській, 13 в с. Велика Кореніха м. Миколаєва, розташовану на території Великокорениської сільської ради, для будівництва та обслуговування вказаного будинку, яка (земельна ділянка) належала на праві приватної власності ОСОБА_3 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії 11-МК № 023730 виданого 9 червня 1994 року.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржено в касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: