Справа № 2-117/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2010 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судці Линника В .Я.

при секретарі Кузнецовой Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Іртиська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним, про визнання права на частину будинку в порядку спадкування за законом, -

встановив

До Ірпінського міського суду звернулись ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Ірпінська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним, про визнання права на частину будинку в порядку спадкування за законом. Свій позов мотивували тим, що 26.10.2008 р. помер їх батько ОСОБА_5. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину будинку № 4 по вул. Шевченка в с.м.т. Коцюбинське -Київської області. Вони у встановлений законом строк звернулися із заявою про прийняття спадщини після його смерті до Іртиської державної нотаріальної контори, після чого дізнались, що їх батько залишив на випадок своєї смерті заповіт від 29.11.2002 р., посвідчений в Ірпінській державній нотаріальній конторі Київської області, яким асе своє майно заповів на користь відповідачки. Вважають, що цей заповіт підписаний не їх батьком, а іншою особою.

Зони, як спадкоємці першої черги за законом мають право на спадкове майно їх батька. Крім того, вони є

пенсіонерами і відповідно мають право на обов'язкову частку у спадщині, як непрацездатні діти спадкодавця відповідно до ч. 1 ст. 1/41 ЦК України.

Просять визнати недійсним заповіт, посвідчений 29.11.2002 р. в Ірпінській державній нотаріальній конторі від імені ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3; Визнати за ними право по 1/4 частині будинку № 4 по вул. Шевченка з селищі Коцюбинське Київської області за кожним в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер 26.10.2006 р.

Судом за клопотанням представника відповідача до розгляду справи було залучено дружину померлого ОСОБА_5 ОСОБА_4.

В судовому засідання представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала, просила його задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 до проведення по спразі судової експертизи позов підтримала, після повернення справи з експертизи в судове засідання не зявилась, надіслала телеграму, в якій просила відкласти слухання справи в звязку із перебуванням її у відпустці. Суд визнав неявку позивача в судове засідання без поважних причин. З урахуванням того, що її інтереси представляє належним чином повірений представник, суд ухвалив розглянути справу за її відсутності.

Позивач .ОСОБА_2 та його представник з судове засідання не зявились, причини своєї неявки суду не повідомили, в матеріалах справи мається його заява (ах. 81), в якій він просить справу розглядати за відсутності його та його представника

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не зявились, причини неявки суду не повідомили. їх представник в судовому засіданні позов не визнала, вказувала, що посилання позивачів на те, що оспорюваний заповіт складено та підписано ке їх батьком ОСОБА_6, безпідставні, судовою почеркознавчою експертизою встановлено, що підпис на заповіті та в книзі реєстрації нотаріальних дій здійснено ним особисто. Зазначала, що відповідачі також не мають права на обовязкову частку в спадщині, оскільки на момент смерті їх батька вони не досягай пенсійного віку, а тому не вважались непрацездатними особами. Просила відмовити з позові повністю.

Третя особа Ірпінська державна нотаріальна контора в судове засідання свого представника не направила, надіслала де суду листа, в якому просила справу слухати у відсутності їх представника.

Суд, заслухавши доводи та заперечення сторін, дослідивши докази по справі, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що 26.10.2008 р. помер батько позивачів ОСОБА_5. Спадкоємцями після його смерті по закону є позивачі і відповідач ОСОБА_4, як діти та дружина спадкодавця відповідно. Вони у встановлений законом шестимісячний строк звернулися із заявою про прийняття спадщини до Іртиської державної

нотаріальної контори.

Судом також встановлено, що ОСОБА_5 на випадок своєї смерті залишив запозіт від 29.11.2002 р., посвідчений в Ірпіньській державній нотаріальній конторі Київської області, яким все своє майно заповів на користь відповідачки ОСОБА_3 Остання також у шестимісячний строк після смерті спадкодавця звернулась до Іртиської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Встановлені судом обставини крім того, що визнаються сторонами, підтверджуються копією спадкової справи № 248/2009 р. до майна померлого 26.10.2008 р. ОСОБА_5 (ах. 55-78).

Спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

України).

Згідно з ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її' прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (ч. 1,2 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1241 ЦК України передбачено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадхують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Згідно з ст. І Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування непрацездатні громадяни - це особи, які досягай встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти- інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону.

За загальним правилом, встановленим ст. 26 цього Закону, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками - 55 років та наявності страхового стажу не менше п'яти років.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи із наведеного та встановлених судом обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 на випадок своєї смерті залишив належним чином оформлений та посвідчений заповіт. Спадщину після його смерті належним чином прийняла спадкоємиця за заповітом, відповідачка по справі ОСОБА_3

Позивачі в порушення вимог ст. 60 ЦПК України не довели в суді того, що заповіт підписано не їх батьком ОСОБА_5 Навпаки, висновком содово-почеркознавчої експертизи від 03.06.10 № 2652/11-10 (а.с. 181-184) встановлено, що підписи від імені ОСОБА_5 в першому примірнику заповіту, в електорофотокопії другого примірника заповіту та у витягу з реєстру Ірпінської державної нотконтори виконано ОСОБА_5.

Отже, у суду відсутні підстави для визнання недійсним заповіту ОСОБА_5 від 29.11.2002 р., а тому суд відмовляє в цій частині позову.

Оскільки відповідач ОСОБА_3, як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5, суд не вбачає підстав для визнання за позивачами права власності на спадкове майно, а тому числі на частину будинку № 4 по вул. Шевченка в с.м.т. Коцюбинське Київської області.

Суд також не знаходить підстав для визнання за позивачами права власності на обовязкову частку у спадковому будинку, оскільки ними не було надано суду доказів на підтвердження того, що вони на момент смерті їх батька були непрацездатними. Натомість, виходячи із їх паспортів та свідоцтв про народження (а.с. 72-76), суд дійшов висновку, що позивачі станом на 26.10.2008 р. не досягла пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, суд повністю відмовляє в позові.

На підставі ст.ст. 1216, 1217, 1220, 1233, 1234, 1241, 1261, 1268-1270 ЦК України, ст.ст. 1, 26 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, керуючись ст.ст. 15, 30, 60, 62, 202, 203, 209-215 ЦПК України, суд, -

вирішив

Відмовити в позові ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Ірпінська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним, про визнання права на частину будинку в порядку спадкування за законом.

Рішення в повному обсязі буде виготовлено до 21.07.2010 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Іртиський міський суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів після оголошення рішення та наступного подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання такої заяви.

Суддя: