Справа №2-2211/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.02.10 року Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого - судді Журавель В. А.

При секретарі - Баженовій Н.Є.,

розглянувши у попередньому відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Україна» про повернення вкладів

Встановив:

Позивачка звернулась до суду, посилаючись на те, що 10 червня 2003 року між нею та відповідачем було укладено договір № 21/03 про внесення строкового внеску. Згідно умов п. 1.1. Договору № 21/03, а також додаткових угод до нього від 09.06.2004 р.,

10.06.2005р., 09.06.2006 р., 10.06.2008 р. позивачка вносила вклади на депозитний рахунок відповідача на умовах зворотності та платності на строк до 10 листопада 2009 року. Згідно квитанцій прибуткового касового ордеру від 10.06.2003р., 19.01.2004р., 27.01.2004р., 27.01.2004р., 29.01.2004р., 19.03.2004р., 13.07.2004р., 03.01.2006р.

позивачкою було внесено вклади на депозитний рахунок відповідача. Відповідно до п.п.

1.1., 2.2. Договору № 21/03 річний процент за користування владу складає 36 %, які нараховуються та приєднуються до основної суми вкладу. Згідно п. п. 2.2, 4.3 Договору №21/03 та додаткових угод до нього відповідач зобов»язаний 10 листопада 2009 року повернути вклад, грошова сума якого складає 63329 грн. 86 коп. До закінчення дії Договору № 21/03, а саме 12 жовтня 2009 року позивачкою було надано повідомлення про намір одержання вкажу у визначений сторонами строк, але відповідач ні в день здійснення виплати, ні в послідуючі дні до теперішнього часу вклад позивачці не повернув. Положення п. 5.1 Договору № 21/03 передбачають, що дія договору не може бути меншою ніж строк виконання сторонами своїх зобов»язань по ньому, а тому його положення щодо сплати процентів продовжують діяти. У зв»язку із чим станом на 24.12.2009 року у відповідача виникло зобов»язання щодо сплати процентів в сумі 34356 грн. 27 коп. з рахунку 36% річних. Крім того, 04 січня 2006 року між сторонами було укладено договір № 1 про залучення внеску на депозитний рахунок. Згідно умов п. 1.1 Договору №1, а також додаткових угод до нього від 30.04.2007 р., 29.12.2008 р. позивачка внесла вклад на депозитний рахунок відповідача на умовах зворотності та платності на строк до 04.11.2009 року. Вклади було внесено згідно квитанцій прибуткового касового ордеру від 08.06.2007 р., 20.11.2006 р. Відповідно до п. п. 1.1, 2.2 Договору № 1 річний процент за користування вкладом складає 36%, які нараховуються та приєднуються до основної суми вкладу щомісяця. Згідно до п. п. 2.1., 4.3. Договору № 1 та додаткових угод до нього відповідач зобов»язався 04 листопада 2009 року повернути вклад, грошова сума якого складає 244290 грн. 26 коп. та проценти у розмірі 154248 грн. 55 коп. Але відповідач ані в день здійснення виплати, ні до теперішнього часу вклад позивачці не повернув. Крім того, 13 січня 2006 року між сторонами було укладено договір № 2 про залучення внеску ( вкладу) на депозитний рахунок, відповідно до п. 1.1 якого, а також додаткових угод до нього від 13.01.2009 року позивачка внесла вклад на депозитний рахунок відповідача на умовах зворотності та платності на строк до 13.11.2009 року. Згідно квитанцій прибуткового касового ордеру від 13.01.2006 р., 26.09.2007 р. позивачкою було внесено грошові суми на депозитний рахунок відповідача. Відповідно до п. 1.1., 2.2. договору № 2річний процент за користування вкладом складає 36%, які нараховуються та приєднуються до основної суми вкладу щомісяця. Згідно п. п. 2.1 4.3 Договору № 2 та додаткових угод до нього відповідач зобов»язався 13.11.2009 року повернути вклад, грошова сума якого складає 19959 грн. 53 коп. 10 жовтня 2009 року позивачка звернулася із письмовою заявою про повернення вкладу, але ні в день здійснення виплати, ні до теперішнього часу вклад повернуто не було, чим порушено умови договору та норми діючого законодавства. Тобто станом на 24.12.2009 року у відповідача виникло зобов»язання по сплаті основного боргу - вкладу в розмірі 19959 грн. 53 коп. та нарахованих процентів в розмірі 12425 грн. 57 коп. Тому позивачка просила стягнути з відповідача на її користь : за договором № 21/03 вклад в розмірі 63329,86 коп., проценти - 34365,27 грн., за договором № 1 вклад в розмірі 244290,26 грн., проценти - 154248,55 грн., за договором № 2 вклад в розмірі 19959,53 грн., проценти - 12425,57 грн., а також стягнути з відповідача понесені нею судові витрати в розмірі 120 грн.

У судовому засіданні позивачка повністю підтримала заявлені позовні вимоги, надала судові аналогічні пояснення.

Представник відповідача позовні вимоги визнав повністю, пояснив, що у зв»язку із скрутним матеріальним становищем кредитна спілка не змогла у встановлені в договорах строки повернути позивачці суми вкладів та нараховані на них відсотки.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення у порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено, що 10 червня 2003 року між позивачкою та відповідачем було укладено договір № 21/03 про внесення строкового внеску / ас. 9/. Згідно умов п. 1.1. Договору № 21/03, а також додаткових угод до нього від 09.06.2004 р.,

10.06.2005р., 09.06.2006 р., 10.06.2008 р. / а. с. 13/ позивачка вносила вклади на депозитний рахунок відповідача на умовах зворотності та платності на строк до 10 листопада 2009 року. Згідно квитанцій прибуткового касового ордеру від 10.06.2003р., 19.01.2004р., 27.01.2004р., 27.01.2004р., 29.01.2004р., 19.03.2004р., 13.07.2004р.,

03.01.2006р. позивачкою було внесено вклади на депозитний рахунок відповідача / а. с. 19/. Відповідно до п.п. 1.1., 2.2. Договору № 21/03 річний процент за користування владу складає 36 %, які нараховуються та приєднуються до основної суми вкладу. Згідно п. п. 2.2, 4.3 Договору № 21/03 та додаткових угод до нього відповідач зобов»язаний 10 листопада 2009 року повернути вклад, грошова сума якого складає 63329 грн. 86 коп / а. с. 7/. До закінчення дії Договору № 21/03, а саме 12 жовтня 2009 року позивачкою було надано повідомлення про намір одержання вкажу у визначений сторонами строк, але відповідач ні в день здійснення виплати, ні в послідуючі дні до теперішнього часу вклад позивачці не повернув / а .с. 8/. Положення п. 5.1 Договору № 21/03 передбачають, що дія договору не може бути меншою ніж строк виконання сторонами своїх зобов»язань по ньому, а тому його положення щодо сплати процентів продовжують діяти. У зв»язку із чим станом на 24.12.2009 року у відповідача виникло зобов»язання щодо сплати процентів в сумі 34356 грн. 27 коп. з рахунку 36% річних.

Крім того, 04 січня 2006 року між сторонами було укладено договір № 1 про залучення внеску на депозитний рахунок / а. с. 14/. Згідно умов п. 1.1 Договору №1, а також додаткових угод до нього від 30.04.2007 р., 29.12.2008 р. позивачка внесла вклад на депозитний рахунок відповідача на умовах зворотності та платності на строк до

04.11.2009року / а. с. 15-16/. Вклади було внесено згідно квитанцій прибуткового касового ордеру від 08.06.2007 р., 20.11.2006 р./ а. с. 20/. Відповідно до п. п. 1.1, 2.2 Договору № 1 річний процент за користування вкладом складає 36%, які нараховуються та приєднуються до основної суми вкладу щомісяця. Згідно до п. п. 2.1., 4.3. Договору № 1 та додаткових угод до нього відповідач зобов»язався 04 листопада 2009 року повернути вклад, грошова сума якого складає 244290 грн. 26 коп. та проценти у розмірі 154248 грн. 55 коп / а. с. 7/.. Але відповідач ані в день здійснення виплати, ні до теперішнього часу вклад позивачці не повернув.

Крім того, 13 січня 2006 року між сторонами було укладено договір № 2 про залучення внеску ( вкладу) на депозитний рахунок, відповідно до п. 1.1 якого, а також додаткових угод до нього від 13.01.2009 року позивачка внесла вклад на депозитний рахунок відповідача на умовах зворотності та платності на строк до 13.11.2009 року / а. с. 17-18/. Згідно квитанцій прибуткового касового ордеру від 13.01.2006 р., 26.09.2007 р. позивачкою було внесено грошові суми на депозитний рахунок відповідача / а. с. 20/. Відповідно до п. 1.1., 2.2. договору № 2 річний процент за користування вкладом складає 36%, які нараховуються та приєднуються до основної суми вкладу щомісяця. Згідно п. п. 2.1 4.3 Договору № 2 та додаткових угод до нього відповідач зобов»язався 13.11.2009 року повернути вклад, грошова сума якого складає 19959 грн. 53 коп. 10 жовтня 2009 року позивачка звернулася із письмовою заявою про повернення вкладу, але ні в день здійснення виплати, ні до теперішнього часу вклад повернуто не було, чим порушено умови договору та норми діючого законодавства. Тобто станом на 24.12.2009 року у відповідача виникло зобов»язання по сплаті основного боргу - вкладу в розмірі 19959 грн. 53 коп. та нарахованих процентів в розмірі 12425 грн. 57 коп.

Згідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором бо законом.

Згідно до ч.І ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму(вклад), що надійшла, зобов»язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст. 1060 ч.2 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов»язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання владу на першу вимогу є нікчемною.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно до ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, укладеного 20 березня 1952 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Тому суд приходить до висновку, що відмова відповідача у поверненні вкладу та нарахованих процентів після закінчення строку дії договору не ґрунтується на вимогах діючого законодавства, тому вважає за необхідне стягнути відповідача на користь позивачки вклади та нараховані проценти.

Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить правам, свободам та інтересам сторін та іншим осіб, а також вимогам діючого законодавства.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., які були сплачені позивачкою при зверненні до суду. А також з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 1700 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 214-215 ЦПК України, ст. ст. 5250527, 530, 610, 612, 1058, 1060, 1167 ЦК України, Протоколом до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 41 Конституції України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_2 Вікторівни задовольнити.

Стягнути з Кредитної спілки «Україна» на користь ОСОБА_1 за договором № 21/03 про внесення строкового внеску від 10 червня 2003 року вклад в розмірі 63329 грн. 86 коп., проценти в розмірі 34356 грн. 27 коп.

Стягнути з Кредитної спілки «Україна» на користь ОСОБА_1 за договором № 1 про залучення внеску на депозитний рахунок від 04 січня 2006 року вклад в розмірі 244290 грн. 26 коп., проценти в розмірі 154248 грн. 55 коп.

Стягнути з Кредитної спілки «Україна» на користь ОСОБА_1 за договором № 2 про залучення внеску на депозитний рахунок від 13 січня 2006 року вклад в розмірі 19959 грн. 53 коп., проценти в розмірі 12425 грн. 57 коп.

Стягнути з Кредитної спілки «Україна» на користь ОСОБА_1 судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

Стягнути з Кредитної спілки «Україна» судовий збір на користь держави в сумі 1700 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання заяви про апеляційне оскарження і після цього протягом 20 днів шляхом подання апеляційної скарги, або у порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя В.А.Журавель