Справа №2-14/09 ( 2т.) 24.03.2010
Провадження №22ц-692/10
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-692/10 Головуючий першої інстанції Баранкевич В.О.
Категорія 20 Суддя-доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року березня місяця 24 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Паліюка В.П.,

суддів Буренкової К.О., Славгородської Н.П.,

при секретарі Дудник Ю.П.,

за участю представника ФГ «Південний Берег» ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ОСОБА_6, представника ТОВ «ОСОБА_7 - Н» ОСОБА_8, представника третьої особи ОСОБА_7 товарної біржі ОСОБА_9,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві

апеляційні скарги ОСОБА_3

та ОСОБА_4, а також ОСОБА_5 та товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_7 - Н»

(далі ТОВ «ОСОБА_7 - Н»), які до них приєднались

на рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 18 грудня 2009 р. за позовом фермерського господарства «Південний Берег» (далі ФГ «Південний Берег») до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договорів недійсними та за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_7 - Н» (далі ТОВ «ОСОБА_7 - Н» про визнання договорів недійсними

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2007 р. ФГ «Південний Берег» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання біржових угод недійсними.

Позивач зазначав, що ФГ «Південний Берег» є власником нерухомого майна, розташованого по вул. Хомченка, 43 с. Михайлівка Новоодеського району Миколаївської області на земельній ділянці 0,62 га. Вказана земельна ділянка була надана голові ФГ «Південний Берег» ОСОБА_11 на підставі Державного акту на право постійного користування землею від 3 червня 1994 р. № 27.

Після смерті ОСОБА_11 новому керівництву ФГ «Південний Берег» стало відомо, що між ним та ОСОБА_3 були укладені біржові угоди від 22 січня 2002 р. щодо купівлі-продажу нерухомого майна, належного ФГ «Південний Берег» та від 8 лютого 2002 р. щодо купівлі-продажу права оренди земельної ділянки, на якій це майно розташоване. Після чого, 17 листопада 2006 р. ОСОБА_3 продав зазначене вище нерухоме майно ОСОБА_4

Між тим, спірні договори, укладені ОСОБА_11 та ОСОБА_3 були фіктивними, без наміру створення правових наслідків. Майно ФГ «Південний Берег» ОСОБА_3 не передавалось і з володіння фермерського господарства не вибувало, а останній грошові кошти за це майно не сплачував.

Фактично ж між ОСОБА_3 та ОСОБА_11 мали місце правовідносини, що виникли на підставі нотаріально посвідченого договору позики від 7 серпня 1998 р. У звязку з тим, що до 2002 р. ОСОБА_11 в повному обсязі не виконав умови договору позики, ОСОБА_3 запропонував йому укласти на ОСОБА_7 товарній біржі спірні договори, які б могли гарантувати повернення позики.

Позивач вважає, що зазначені біржові договори не відповідають вимогам чинного законодавства, а тому є недійсними. За таких обставин, ОСОБА_3 не мав права відчужувати майно, яке належить ФГ «Південний Берег», а тому укладений між ним та ОСОБА_4 договір також є недійсним, а вимоги відповідачів щодо переоформлення права користування земельною ділянкою та права власності на нерухоме майно є незаконними, порушують права позивача та перешкоджають здійсненню ним господарської діяльності.

Під час судового розгляду позивач доповнив позовні вимоги і просив також визнати недійсним рішення постійно діючого третейського суду при ОСОБА_7 товарній біржі від 18 січня 2007 р., яким задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі продажу нерухомого майна від 17 листопада 2006 р., зареєстрованого ОСОБА_7 товарною біржею, та визнання права власності.

Посилаючись на викладене, позивач просив задовольнити його вимоги в повному обсязі.

Ухвалами Новоодеського районного суду Миколаївської області від 28 лютого 2007 р., залишеними без змін ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справа апеляційного суду Миколаївської області від 16 січня 2009 р., задоволено заяву ФГ «Південний Берег» про забезпечення позову.

Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 5 листопада 2008 р. скасовано окрему ухвалу Новоодеського районного суду Миколаївської області від 22 липня 2008 р., адресовану прокурору Миколаївської області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, які сприяли порушенню законодавства при виконанні ухвали про забезпечення позову.

Ухвалою зазначеного вище місцевого суду від 5 березня 2009 р. до участі у справі в якості третіх осіб залучені ОСОБА_5 та ТОВ «ОСОБА_7 - Н».

1 жовтня 2009 р. ОСОБА_10 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ТОВ «ОСОБА_7 - Н» про визнання договорів недійсними та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Позивачка зазначала, що після смерті її батька ОСОБА_11 відкрилась спадщина у вигляді нерухомого майна, належного ФГ «Південний Берег», а саме майнового комплексу, розташованого по вул. Хомченка, 43 с. Михайлівка Новоодеського району Миколаївської області.

Між тим, вона не може реалізувати свої права спадкоємця, оскільки їй стало відомо про існування угод щодо відчуження вказаного нерухомого майна. Зокрема, біржова угода від 22 січня 2002 р. щодо купівлі-продажу нерухомого майна, належного ФГ «Південний Берег», укладена між ОСОБА_11 та ОСОБА_3

На думку позивачки, вказаний договір є недійсним, оскільки майно ФГ «Південний Берег» ОСОБА_3 не передавалось і з володіння фермерського господарства не вибувало, а останній грошові кошти за це майно не сплачував. Відповідно недійсними є і всі наступні угоди щодо відчуження спірного майна.

Так, ОСОБА_3, всупереч вимогам чинного законодавства, 17 листопада 2006 р. продав вказане майно ОСОБА_4 У свою чергу, ОСОБА_4 5 лютого 2007 р. незаконно передав спірне майно в оренду з правом викупу ОСОБА_5, який у свою чергу продав 9 червня 2008 р. це ж нерухоме майно ТОВ «ОСОБА_7 - Н».

Посилаючись на викладене, позивачка просила задовольнити її вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 29 жовтня 2009 р. ОСОБА_10 була залучена до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, а її позов прийнятий до розгляду.

26 та 27 листопада 2009 р. ОСОБА_10 звернулася із заявами про залишення без розгляду її вимог в частині визнання недійсними біржових договорів купівлі-продажу від 22 січня 2002 р. між ОСОБА_11 та ОСОБА_3 та від 17 листопада 2006 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також в частині визнання за нею права власності на спірне нерухоме майно в порядку спадкування. При цьому підтримала позовні вимоги про визнання недійсними договору оренди нерухомого майна від 5 лютого 2007 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і договору купівлі-продажу цього ж майна від 9 червня 2008 р. між ОСОБА_5 та ТОВ «ОСОБА_7 - Н».

Ухвалою зазначеного вище районного суду від 27 листопада 2009 р. задоволено заяву ОСОБА_10 про залишення без розгляду її вимог в частині визнання права власності в порядку спадкування.

Рішенням цього ж суду від 19 грудня 2009 р. позов ФГ «Південний Берег» задоволено частково, позов ОСОБА_10 задоволено в повному обсязі.

Визнано недійсними біржову угоду № 11368 від 22 січня 2002 р. про купівлю-продаж майна, укладену на ОСОБА_7 товарній біржі між ОСОБА_3 та ФГ «Південний Берег»; договір № 11393 від 8 лютого 2002 р. про купівлю-продаж права оренди земельної ділянки, укладений на ОСОБА_7 товарній біржі між ОСОБА_3 та ФГ «Південний Берег»; договір № 12605 від 17 листопада 2006 р. про купівлю-продаж нерухомого майна, укладений на ОСОБА_7 товарній біржі між ОСОБА_3 та ОСОБА_4; договір оренди нерухомого майна, а саме майнового комплексу, розташованого по вул. Хомченка, 43 с. Михайлівка Новоодеського району Миколаївської області, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 5 лютого 2007 р.; договір купівлі-продажу цього ж майна, укладений між ОСОБА_5 та ТОВ «ОСОБА_7 - Н» 9 червня 2008 р.

В апеляційних скаргах відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просили рішення скасувати та постановити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

22 березня 2010 р. до апеляційних скарг ОСОБА_3 та ОСОБА_4 приєднались ОСОБА_5 та ТОВ «ОСОБА_7 - Н».

Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 24 березня 2010 р. провадження у справі в частині позовних вимог ФГ «Південний Берег» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договорів недійсними закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги в частині скасування рішення суду щодо вимог ОСОБА_10 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ТОВ «ОСОБА_7 - Н» про визнання договорів недійсними підлягають задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції вважав, що вимоги позивачки є обґрунтованими. На думку суду, договір щодо відчуження нерухомого майна у вигляді майнового комплексу по вул. Хомченка, 43 с. Михайлівка Новоодеського району Миколаївської області та договір купівлі-продажу права оренди земельної ділянки, на якій це майно розташоване, що укладені ОСОБА_11, суперечать вимогам ст. ст. 50, 58 ЦК УРСР, а інші договори щодо відчуження спірного майна ст. 658 ЦК України. Тому він визнав їх недійсними.

Між тим, з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки він є передчасним та не відповідає дійсним обставинам спору.

Зокрема, на момент розгляду цієї справи, біржова угода купівлі-продажу майнового комплексу від 22 січня 2002 р., що укладена ОСОБА_11, від імені ФГ «Південний Берег», та ОСОБА_3 на ОСОБА_7 товарній біржі, та біржова угода купівлі-продажу права оренди земельної ділянки, на якій розташований майновий комплекс, між цими ж особами від 8 лютого 2002 р., не визнані недійсними. Тому вважаються чинними.

Водночас, ОСОБА_10 26 та 27 листопада 2009 р. звернулася із заявами про залишення без розгляду її вимог в частині визнання недійсними біржових договорів купівлі-продажу від 22 січня 2002 р. між ОСОБА_11 та ОСОБА_3 та від 17 листопада 2006 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також в частині визнання за нею права власності на спірне нерухоме майно в порядку спадкування. При цьому підтримала позовні вимоги про визнання недійсними договору оренди нерухомого майна від 5 лютого 2007 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і договору купівлі-продажу цього ж майна від 9 червня 2008 р. між ОСОБА_5 та ТОВ «ОСОБА_7 - Н».

Ухвалою Новоодеського районного суду від 27 листопада 2009 р. задоволено заяву ОСОБА_10 про залишення без розгляду її вимог в частині визнання права власності в порядку спадкування.

Щодо ж тих вимог, які ОСОБА_10 підтримувала в судовому засіданні, то вона не надала належних доказів того, що угоди, укладені 5 лютого 2007 р. та 9 червня 2008 р., не відповідають закону.

До того ж, ОСОБА_10 не надала доказів про фіктивність угод, які укладені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і ОСОБА_5 та ТОВ «ОСОБА_7 - Н». Навпаки, ОСОБА_4 та представник ТОВ «ОСОБА_7 - Н», заперечуючи проти позову ОСОБА_10, зазначали, що майновий комплекс кожен з них придбав з метою здійснення ними господарської діяльності.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір, не звернув уваги на викладені обставини, а тому дійшов невірного висновку про недійсність спірних договорів і задовольнив позовні вимоги ОСОБА_10

У звязку з чим, на думку колегії суддів, рішення суду на підставі пункту 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись, ст. ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_7 - Н», які до них приєднались, задовольнити.

Рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 18 грудня 2009 р. в частині позовних вимог ОСОБА_10 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_7 - Н» про визнання договорів недійсними скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_10 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_7 - Н» про визнання договорів недійсними відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді