Макарівський районний суд Київської області
18.08..2010 р. Макарівський районний суд Київської області в складі головуючого судді Тюхтія П.М. при секретарі Лигі Л.М.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Макарів справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу будинку недійсним,
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом,посилаючись на те,що 22 травня 2003 року був підписаний договір купівлі-продажу житлового будинку за номером № 1 з надвірними будівлями, що знаходяться в селищі Макарів Київської області на вулиці Заводській. Відповідно до пункту 1 цього договору він,позивач, продав, а відповідач по справі купив житловий будинок з надвірними будівлями за ціною 2 447 грн. 00 коп. Відповідно до технічної документації БТІ на спірній земельній ділянці знаходиться дерев'яний житловий будинок під літерою "А" загальною площею 26,8 кв.м. та споруди біля нього сарай під літерою "Б", погріб під літерою "Б", огорожа.
Про те, що він продав свій житловий будинок він дізнався від свого сина, ОСОБА_3 в серпні 2008 року, коли хотів подарувати йому цей житловий будинок та земельну ділянку, що знаходиться під житловим будинком. Він дуже здивувався, що цей будинок був придбаний відповідачем по справі ще в травні 2003 року. Оскільки, відповідача по справі він знав як людину, яка допомагала йому оформлювати державний акт про право власності на земельну ділянку, що знаходиться під цим будинком.
На підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія Р2 №403753 від 04 листопада 2003 року та на підставі рішення 10 сесії 24 скликання Макарівської селищної Ради народних депутатів від 29 липня 2003 року за №152 йому, позивачу по справі, належить на праві власності земельна ділянка площею 0,166 га, щознаходиться в смт. Макарів, вул. Заводська, 1 , із них 0,150 га під будівництво та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, на ведення ОСГ - 0,016 га.
Вважав, що Договір купівлі-продажу від 22.05.2003 р. є недійсним, оскільки він не розумів значення своїх дій коли підписував цей договір внаслідок зловживання спиртними напоями (хронічного алкоголізму) і отриманої травми - струсу мозку і крім того, він взагалі не пам'ятає обставин підписання спірного договору. Він не впевнений, що саме його підпис стоїть під цим договором.
Він неодноразово лікувався від алкоголізму починаючи з 1981 року і по цей час. Проходив лікування від алкоголізму в наступних лікарнях: "?Київська психоневрологічна лікарня №3 (Київська область, с. Глеваха, вул. А.Павлова, 7), у період 1981-1983 роки;
Київська психоневрологічна лікарня №2 , Київська обласна психоневрологічна лікарня №2 (Київська область, пгт Ворзель, вул.. Паркова, 4) ,-Реабілітаційний центр міської наркологічної лікарні "Віта" (м. Київ, вул. Каналова,5),Київська міська наркологічна клінічна лікарня "Соціотерапія" (м. Київ, пров. Деміївський 5-а) у період з 1990-2000 роки ,- Київська міське клінічна психоневрологічна лікарня №1 ім. А. Павлова (м. Київ, вул. Фрунзе, 103-а) у період з 1995 роки по 2003 рік;
Київська обласна психоневрологічна лікарня №1 (Київська область, пгт. Глеваха, вул.. 40-річчя Перемоги, 8) у період з 2003 року по 2008 рік три рази.
Крім того, в січні 2003 року у нього був струс мозку і посттравматична невралгія .
Те, що він не мав наміру продавати спірний житловий будинок свідчить і та обставина, що державний акт про право власності на земельну ділянку по вул. Заводській № 1 в смт. Макарів він оформив в листопаді 2003 року, тобто після "продажу" свого будинку.
Відповідно до ст. 55 ЦК України (в редакції 1963 р.) що діяла на час укладання Договору купівлі-продажу від 22.05.2003р. угода, яка укладена громадянином, хоч і дієздатним, але в момент її укладання перебував у такому стані, коли він не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними, може бути визнана судом недійсною за позовом цього громадянина.
Тому просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу від 22.05.2003р. житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться по вул. Заводській №1 в смт. Макарів Київської області та зобов'язати повернути сторони все одержане за договором купівлі- продажу від 22.05.2003р.
В судовому засіданні позивач,його представник підтвердили наведене.
Відповідач,його представник,заперечили проти задоволення позову.
Вислухавши пояснення сторін,свідків.дослідивши письмові докази,суд прийшов до висновку,що позов не повинен бути задоволений,оскільки наведене позивачем не підтвердилось належними доказами.
Так,сам позивач підтвердив в судовому засіданні.що пам»ятає, коли разом з відповідачем був у нотаріуса,якийсь документ підписував,але який не пам»ятає.Пам»ятає,що до цього підходив ОСОБА_2,питав чи продає будинок,проте він не мав наміру продавати будинок. Відповідач ОСОБА_2 пояснив,що позивач погодився продати йому жилий будинок в смт.Макарів по вул..Заводській. В нотаріуса вони були разом,також була його ,позивача,перша дружина.Гроші за будинок в сумі 1000 доларів США він віддав позивачу,який зразу ж віддав їх дружині,яка їх перерахувала,сказала,що за ці гроші купить ОСОБА_1 хату.Позивач добровільно підписав угоду.Домовлялись з ним про продаж будинку та земельної ділянки,проте на той час ще не був виготовлений державний акт на право власності на земельну ділянку.При укладенні угоди позивач був в нормальноу стані,тверезий.Раніше бувало запивав.Він доручив йому займатися питанням виготовлення державного акту на земельну ділянку,який був виготовлений на ім.»я позивача.Коли про це дізнався син позивача,представник позивача ОСОБА_3,то забрав акт та подав позов. Після продажу будинку у нього з позивачем були нормальні стосунки ,ніяких конфліктів не було.В даний час він старий будинок зніс,завіз будівельні матеріали.
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показав,що пам»ятає факт продажу будинку позивачем відповідачу,він возив їх та першу дружину ОСОБА_1 до нотаріуса,не бачив відхилень у психіці у ОСОБА_1,договір укладася при нормальних відносинах між сторонами.В 2008 році ОСОБА_2 виявив,що документи на землю біля будинку не до оформлені,зателефонував ОСОБА_3,який забрав державний акт.З 2002 року по 2008 рік ніяких конфліктів між сторонами не було.
З показів свідка ОСОБА_5 вбачається,що позивач ОСОБА_1 проживав з нею в цивільному шлюбі з липня 2002 року по грудень 2003 року.Не бачилау його поведінці психічних відхилень.Він був нормальною людиною,багато читав,хоча інколи запивав.
Пам»ятає,що ОСОБА_1 продав свою хату по вул..Заводській в смт.Макарів,гроші,отримані за хату віддав своїй колишній дружині,яка після цього приходила до них,пропонувала ці гроші їй,щоб вона прописала ОСОБА_1 у своїй хаті,проте вона відмовилась.Після продажі будинку ОСОБА_1 на земельній ділянці біля проданого будинку нічого не робив,конфліктів між ним та ОСОБА_2 не було.
Таке показала і свідок ОСОБА_6,пояснивши,що ОСОБА_1 жив у них вдома,як цивільний чоловік її матері.Був нормальною людиною,вона на нього залишала своїх маленьких дітей,коли йшла з дому .Проте випивав,за що вони з матір»ю вигнали його восени 2003 року. Свідок ОСОБА_7,працівник нотаріальної контори,пояснила в судовому засіданні,що спірної угоди не пам»ятає,проте перед укладенням любої угоди нотаріус завжди встановлює дієздатність особи,чи не п»яна людина,чи проведені розрахунки по угоді.
Наведене свідчить,що під час укладення 22.05.2003 року угоди купівлі-продажу жилого будинку по вул..Заводській в смт.Макарів позивач ОСОБА_8 міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. Травма та факти зловживання ОСОБА_1 спиртними напоями„про що свідчать покази свідків та медичні документи про лікування від алкоголізму, не вплинули на його дієздатність.
Медичні документи,досліджені судом,не свідчать про наявність у ОСОБА_1 психічних відхилень,хвороб,які б перешкодили йому станом на травень 2003 року розуміти значення своїх дій та керувати ними..
Провали в пам»яті н е завжди свідчать про наявність психічних відхилень.
Як вбачається з запису від 14.03.2003 року амбулаторної картки хворого ОСОБА_1 психіатр не виявив при огляді поцієнта психічних розладів ,про що свідчить також призначене лікування від безсоння та роздратованості.
На підставі наведеного та керуючись ст..ст. 55,41-44 ЦК України 1963 р. ст..ст.60,215,209 ч.З ЦПК України,суд
В задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з часу проголошення рішення.