Лановецький районний суд Тернопільської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2010 року

Лановецький районний суд Тернопільської області в складі :

головуючого судді Сарновського В.Я.,

при секретарі Домчук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ланівці цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Вишгородоцької сільської ради Лановецького району та ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини

В С Т А Н О В И В :

22 вересня 2010 року позивач звернувся із позовом до Вишгородоцької сільської ради Лановецького району про визначення, відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, додаткового строку на прийняття спадщини за заповітом після смерті його матері - ОСОБА_3, мотивуючи тим, що пропустив цей строк з поважних причин.

В попередньому судовому засіданні в якості співвідповідача до участі в даній справі судом було залучено ОСОБА_2

В судовому засіданні позивач позов підтримав і пояснив, що його мати померла у 2003 році і після її смерті відкрилась спадщина на належне їй будинковолодіння та грошові вклади в банку. За життя, у 1997 році, вона склала заповіт і все своє майно заповіла йому. Однак його рідний брат ОСОБА_4, який проживав із матір'ю, приховав даний факт і таким чином позбавив його можливості прийняти спадщину. Про існування заповіту йому стало відомо лише після смерті брата у 2010 році і він для оформлення свого права на спадщину за заповітом звернувся до нотаріуса, який у видачі свідоцтва відмовив, тому він змушений звернутися до суду.

Представник Вишгородоцької сільської ради ОСОБА_8. в попередньому судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що у 1997 році в її присутності в житловому будинку позивача секретар виконкому посвідчила заповіт ОСОБА_3 і в той час у будинку також були присутні члени сім'ї позивача. Після смерті ОСОБА_3 в її будинку залишився проживати її син ОСОБА_6, а позивач на той час проживав окремо і з приводу прийняття спадщини до сільської ради не звертався. Лише у 2008 році він приніс заповіт і вона проставила на ньому відмітку про те, що він не скасований і не змінений. В судові засідання представник сільської ради не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала, проти визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини заперечила мотивуючи тим, що вона є дочкою померлого ОСОБА_4, який єдиний із спадкоємців прийняв спадщину після смерті своєї матері, так як проживав із нею.

Заслухавши пояснення сторін та покази свідків, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд з'ясував наступні обставини.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Вишгородок Лановецького району, що підтверджується свідоцтвом НОМЕР_1 про її смерть, виданим Вишгородоцькою сільською радою 12 квітня 2003 року.

Разом з нею проживав і був зареєстрований у житловому будинку по АДРЕСА_1 лише її син ОСОБА_4, який залишився проживати в даному будинку до дня своєї смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що стверджується довідками Вишгородоцької сільської ради від 02 та 11 березня 2010 року №№248,266.

Згідно заповіту, посвідченого 30 квітня 1997 року секретарем виконкому Вишгородоцької сільської ради в присутності голови цієї сільської ради ОСОБА_8., ОСОБА_3 все своє майно, в тому числі житловий будинок та грошові вклади, заповіла своєму синові ОСОБА_1.

Постановою №264 державного нотаріуса Лановецької районної державної нотаріальної контори, винесеної за результатами розгляду поданих 22 квітня 2010 року ОСОБА_1 документів, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлої ОСОБА_3 у зв'язку з пропуском строку на її прийняття, відсутністю правовстановлюючих документів на майно спадкодавця та наявністю спору щодо поділу спадкового майна із ОСОБА_2

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Статтями 524, 525, 529 ЦК УРСР визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Згідно ст.ст. 549, 550 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними.

За вимогами ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із ч.2 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З матеріалів справи та пояснень позивача ОСОБА_1 слідує, що він у встановлений строк не вчинив визначених законом дій щодо прийняття спадщини після смерті своєї матері, хоча проживав по місцю відкриття спадщини, мав реальну можливість для цього і йому було відомо, що в будинку матері після її смерті залишився проживати і був зареєстрований його брат ОСОБА_4.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8. пояснила, що вона працювала Вишгородоцьким сільським головою. У 2008 році позивач звертався в сільську раду з приводу чинності заповіту ОСОБА_3, який знаходився в той час у нього. Тоді секретар виконкому була відсутня на роботі і тому вона особисто проставила на цьому заповіті відмітку про те, що він не скасований і не змінений.

Оцінюючи покази свідка ОСОБА_7, який в судовому засіданні пояснив, що в листопаді 2009 року ОСОБА_4 показував йому заповіт своєї матері, за яким вона заповіла своє майно позивачу, суд вважає, що дані покази не спростовують показів свідка ОСОБА_8. про події, що мали місце у 2008 році.

Крім того, причини пропуску строку для прийняття спадщини, на які вказує позивач, а саме, що йому не було відомо про наявність заповіту, суд не визнає поважними, оскільки позивач являвся спадкоємцем першої черги за законом і мав право на прийняття спадщини на протязі шести місяців з дня смерті матері у 2003 році незалежно від наявності чи відсутності заповіту.

Доводи позивача про його необізнаність з нормами чинного на той час законодавства щодо порядку прийняття спадщини також не можуть бути визнані поважними причинами, оскільки вони не є об'єктивними та незалежними від його волі. По справі не встановлено обставин, що свідчили би про наявність у позивача будь-яких перешкод для того, щоб своєчасно дізнатись про вказаний порядок і реалізувати своє право.

Відповідно частини першої ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач в судовому засіданні не вказав і не довів належними доказами обставин, які би свідчили, що причини пропуску ним строку на прийняття спадщини були пов'язані з об'єктивним, непереборними, істотними для нього труднощами, а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 та керуючись ст.ст. 524, 525, 529, 549, 550 ЦК УРСР, ст.ст. 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 60, 213-214 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Вишгородоцької сільської ради Лановецького району та ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Лановецький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Сарновський В.Я.