Апеляційний суд Дніпропетровської області ( м. Кривий Ріг)
Категорія - 26 (І) інстанції ОСОБА_1
Доповідач Карнаух В Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ляховської І.Є.,

судців - Барильської А.П.Дарнаух В.В.

при секретарі - Євтодій К.С.

за участю : представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 15 квітня 2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (надалі - Фонду), просив стягнути з відповідача на його користь 173 800 грн. у відшкодування моральної шкоди у зв'язку із професійним захворюванням.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 15 квітня 2010 року частково задоволено позов ОСОБА_3І до Фонду. Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_3І у рахунок відшкодування моральної шкоди 15 000 грн. та судові витрати на користь держави.

В апеляційній скарзі Фонд ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та просить ухвалити нове рішення про відмову позивачу у задоволені позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, суд не врахував, що Фонд є неналежним відповідачем по справі, оскільки Законом України №717-У від 23.02.2007 року були внесені зміни до Закону "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», які виключають обов'язок Фонду по виплаті моральної шкоди; рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 року такі зміни були визнані конституційними. Крім того, на органи МСЕК

V- покладений обов'язок встановлення факту заподіяння моральної шкоди потерпілим на виробництві, однак позивач такого документу суду не надав як не надав і доказів на підтвердження спричинення йому моральної шкоди та саме у розмірі,

який він визначив. Також судом не врахована, що строк позовної давності йо , вказаним категоріям справ становить три місяці. Судом у рішенні не наведено ніяких мотивів, відповідно до яких він прийшов до висновку про відшкодування моральної шкоди саме у розмірі І5 000 грн.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_3 просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скаргу не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 26.06.1975 року працював

електрослюсарем, монтажником зв'язку на ВАТ «Зв'язок чормет». 21 липня 2003

року під час виконання трудових обов'язків з ним стався нещасний випадок, в

результаті якого він був травмований..

Висновком МСЕК від 18.02.2004 року позивачу первинно встановлена 15 % .втрати професійної працездатності, при наступних переоглядах 23.03.2005.,22.03,2006. процент втрати професійної працездатності залишився незмінним 15% -безстроково.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано керувався ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві і профзахворювань, які спричинили втрату працездатності», яка передбачає відшкодування Фондом моральної шкоди за наявності факту її спричинення.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу у зв'язку з виробничою травмою встановлений в судовому засіданні. Позивач переносить фізичні та моральні страждання у зв'язку із травмою, що позбавляє його нормальних життєвих зв'язків і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв'язку з чим доводи апеляційної скарги стосовно ненадання позивачем доказів спричинення йому моральної шкоди не можуть бути взяті колегією суддів до уваги.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що в даному випадку саме на органи МСЕК покладений обов'язок встановлення факту заподіяння моральної шкоди позивачу, є безпідставними та такими, що суперечать «Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким нанесене ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22.11.1995 р. №212, оскільки МСЕК встановлює даний факт щодо потерпілих на виробництві, яким не було встановлено стійку втрату професійної працездатності, в той час як позивачу з 05.08.2002. встановлено стійку втрату професійної працездатності у зв'язку із професійним захворюванням.

Висновок суду про відшкодування позивачу з боку відповідача моральної шкоди відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 27.01.2004 року № 1-рп/2004р. відповідно до якого, громадяни, котрим встановлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди.

Доводи відповідача про те, що Законом України № 717-У від 23.02.2007 року внесено зміни до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності», якими норми, що передбачають виплату моральної шкоди, виключено, є безпідставні, оскільки позивачу втрата професійної працездатності вперше встановлена висновком МСЕК 18.02.2004., право на відшкодування моральної шкоди виникло у позивача до набрання чинності вищезазначеного закону.

Колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом з урахуванням роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, характер отриманого позивачем професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Суд врахував ступінь фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, а також конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили.

За таких підстав колегія судців вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, в той час як доводи апеляційної скарги є необгрунтованими, тому апеляційну скаргу Відділення Фонду слід відхилити, рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 15 квітня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: