№2-440-2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.Селидове 17 грудня 2010 року

Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Владимирської І.М., при секретарі Костенко К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидово цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунальної лікувально-профілактичної установи Гірницької міської лікарні, ОСОБА_2 про захист порушених прав та відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про захист порушених прав та відшкодування матеріальної та моральної шкоди, позовні вимоги мотивовані тим, що в лютому 2007 року під час знаходження на лікуванні в санаторії м.Слав»янська Донецької області йому було вперше встановлено захворювання хронічний бронхіт. З цього приводу позивач звернувся до Гірницької міської лікарні, однак лікарі цієї установи не прийняли ніяких дій щодо його обстеження. 08.07.2008 року він звернувся до профпатолога Селидівської ЦМЛ для обстеження та був направлений на лікування.29.07.2008 року після лікування з діагнозом хронічний обструктивний бронхіт в фазі загострення був направлений до пульмонолога ДОКТМО, де 19.08.2008 року був обстежений та лікувався з приводу хронічного обструктивного захворювання легенів 2 стадії в фазі загострення, диффузного пневмосклерозу, емфіоза легенів. 20.08.2008 року позивач знову звернувся до лікаря Гірницької міської лікарні ОСОБА_2, однак остання не визнала у нього хронічний бронхіт та відмовилась направити його в клініку профзахворювань. 21.07.2008 року він знову звернувся до Селидівської ЦМЛ і був госпіталізований. До 03.10.2008 року позивач постійно знаходився на лікуванні в лікарнях Донецької області. Лікарняний був закритий йому лікарем ОСОБА_2 Г.І.08.10.2008року, яка знову відмовлялась направити його в клініку профзахворювань. З 10.10.2008 року по 19.02.2009 року лікарями Гірницької міської лікарні з підбурюванням його на дачу хабаря виписувалось направлення до клініки профзахворювань. З цього приводу він неодноразово звертався до головних лікарів Гірницької міської лікарні, Селидівської ЦМЛ та прокуратури. Вважає, що починаючи з 2005 року та по 06.05.2009 року лікарі Гірницької міської лікарні, використовуючи службовий стан, не допускали встановлення у позивача профзахворювання, в зв»язку з чим погіршився стан його здоров»я , що призвело до інвалідності. Вважає, що діями Гірницької міської лікарні були порушені його права та спричинена моральна шкода у розмірі 5000 грн. В судовому засіданні позивач неодноразово змінював та уточнював заявлені позовні вимоги, вказував, що діями лікаря ОСОБА_2 спричинена йому матеріальна шкода у розмірі 5573,75 грн. в зв»язку з перебуванням позивача в доплачуваній відпустці з причин несвоєчасного оформлення медичної документації по направленню до клініки профзахворювань, крім того лікарем ОСОБА_2 спричинена йому моральна шкода , оскільки після знаходження 10.10.2008 року у неї на прийомі позивачу двічі була надана медична допомога і 11.10.2008 року він був госпіталізований до пульмонологічного відділення Гірницької міської лікарні і до теперішнього часу позивач знаходиться на лікуванні у психіатра, невропатолога та кардіолога з хворобами, не пов»язаними з його профзахворюванням, отримав гіпертонічну хворобу. Просить стягнути з Комунальної лікувально-профілактичної установи Гірницької міської лікарні моральну шкоду у розмірі 50000 грн., з ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 5573,75 грн. та моральну шкоду у розмірі 30000 грн. та судові витрати.

Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені ним позовні вимоги та наполягав на задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні проти позову заперечувала, просила в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити, оскільки вважає, що позовні вимоги необгрунтовані, дійсно ОСОБА_1 звертався до лікарів Гірницької міської лікарні з приводу оформлення документів по профзахворюванню, однак з боку лікарів протиправних дій відносно позивача не було, нема підстав вважати, що йому не була надана медична допомога.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні проти позову заперечувала, просила в його задоволенні відмовити, пояснила, що ОСОБА_1 тривалий час працював на шахті, регулярно він проходив профогляди, якщо б у нього були протипоказання для роботи ГРОЗ, це б було зафіксовано, дійсно ОСОБА_1 звертався до неї з приводу направлення його до клініки профзахворювання, йому було роз»яснено, що необхідно підготувати документи, скласти профмаршрут та санітарну характеристику умов праці, для цього потрібен час і надання необхідних документів, однак ОСОБА_1 в призначений йому час не з»явився, вона діяла в межах своєї компетенції, ніяким чином не порушила встановлений порядок направлення хворого до клініки профзахворювання, медична допомога ОСОБА_1 надавалась своєчасно та в повному обсягу, крім того, гіпертонічна хвороба, на яку посилається ОСОБА_1 згідно його медичних документів, а саме кардіограм, мала місце ще до його звернення до неї, крім того, гіпертонічна хвороба може бути наслідком захворювання легенів. Вважає, що відсутні підстави для стягнення з неї матеріальної та моральної шкоди, її провина відсутня.

Представник третьої особи ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог ОСОБА_1, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що згідно медичних документів ОСОБА_1 діагноз ІБС та гіпертонічна хвороба встановлені у нього були не вперше, при зверненні до неї у ОСОБА_1 тиск був невеликий.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що ОСОБА_1 до нього на прийом не звертався, запис у медичних документах ОСОБА_1 виконаний не ним, ОСОБА_1 він не лікував і до нього до дому ОСОБА_1 не приходив.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що обставини подій 08.10.2008 року вона не пом»ятає, згідно наданого лікарняного вона його дійсно закривала, однак лікарняні «задніми» числами не закриваються.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що нею відкривався лікарняний ОСОБА_1, він був у неї на прийомі, але в жовтні 2008 році вона була у відпустці та лікарняний ОСОБА_1 був закритий ОСОБА_8

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що нею в наданому на огляд направленні на консультації профпатолога заповнені лише паспортні данні хворого, крім того, нею посвідчена виписка з історії хвороби.

Суд вислухав пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює спірні правовідносини, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України ( ст. 4 ЦПК України).

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1 позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що моральна та матеріальна шкода завдана йому внаслідок неправомірних дій лікарів Гірницької міської лікарні та лікаря ОСОБА_2, та вважає, що шкода завдана з вини відповідачів.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.2 Постанови від 27 березня 1992 року № 6 зі змінами та доповненнями «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із пошкодженням здоров»я.

Відповідно до СТ.1167 ЦК України моральна шкода.завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю,відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

В судовому засіданні встановлено і не оспорюється сторонами, що ОСОБА_1 дійсно звертався до Комунальної лікувально-профілактичної установи Гірницької міської лікарні за медичною допомогою та з приводу його направлення до клініки профзахворювань.

Згідно наказу по Селидівькій міській лікарні №122 від 29.02.008 року встановлений порядок направлення хворих в ОКЛПЗ.

Відповідно до ст.60 ЦП К України кожна сторона повинна довести у судовому засіданні ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно з ч.4 ст.60 ЦП К України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні позивачем не надано доказів, які б підтверджували його позовні вимоги. Позивачем надані копії його звернень до прокуратури та різних установ, однак Селидівською міжрайонною прокуратурою надано відповідь, що підстав для вжиття заходів реагування за цими зверненнями не вбачається.

З аналізу наданих до суду доказів вбачається, що лікарі КЛПУ Гірницької міської лікарні діяли в межах своїх повноважень та на підставі діючого законодавства.

Суд не може прийняти до уваги пояснення позивача в той частині, що саме неправомірними діями ОСОБА_2 та лікарів КЛПУ Гірницької міської лікарні йому спричинені моральні страждання, тому що вони нічим об'єктивно не підтверджені, і є лише припущенням, на якому не може ґрунтуватися рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, з медичних документів, наданих позивачем та відповідачами, стан здоров»я позивача погіршився внаслідок профзахворювання і загострення його захворювань може бути пов»язано саме з цим, а не з діями лікарів КЛПУ Гірницької міської лікарні, що не може свідчить про причинний зв»язок з порушенням його прав. Згідно медичної документації ОСОБА_1 встановлений діагноз ХОЗЛ Пет. та сопутствующий гіпертонічна хвороба Пст., з пояснень лікарів вбачається, що дифузні зміни міокарда -це тривалий процес і не можуть бути наслідком психо-емоційного стреса. Згідно з історії хвороби № 3419 з 08.07.2008р. по 29.07.2008 року ОСОБА_1 перебував на лікуванні в Селидівській ЦМЛ та згідно електрокардіограм підтверджено вже на той час наявність у нього гіпертонічної хвороби. Проаналізовані в судовому засіданні докази, дають суду підставу вважати, що захворювання ОСОБА_1 на гіпертонічну хворобу не може бути пов»язано з психологічними факторами, на які він посилається, і призвести до моральних страждань.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 по стягненню з ОСОБА_4 матеріальної шкоди у розмірі 5573,75 грн., суд приходить до висновку, що вони не доведені позивачем.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивач не довів свої позовні вимоги і в задоволенні позову йому слід відмовити.

На підставі викладеного і керуючись ст.22,23,1166,1167 ЦК України, ст. ст.11, 57, 60, 213-214 ЦПК України суд ,-

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_11 до Комунальної лікувально-профілактичної установи Гірницької міської лікарні, ОСОБА_2 про захист порушених прав та відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана в судову палату по цивільних справах апеляційного суду Донецької області через місцевий суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно: Суддя