Справа № 2-1138/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2010 року м. Кілія

12 липня 2010 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської обпасти у складі:

головуючого - судді БОШКОВА М.І.

при секретарі Іваненко В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою

ОСОБА_1

про

визнання прав власності на спадкове майно

Встановив:

Позивач просить визнати за ним право власності на земельні ділянки площею 4.5 га та 9.08 га, які належали його дідусю ОСОБА_2 та його бабці ОСОБА_3, відповідно до Держаних актів, виданих Кілійською райдержадміністрацією.

Після смерті бабці, право власності на належну їй земельну ділянку отримав дідусь, відповідно до рішення Кіліиського районного суду. На свою земельну ділянку, та на ділянку яку він отримав по рішенню суду дід написав заповіт, яким ці земельні ділянки переходять до нього - ОСОБА_1 Представник райдержадміністрації проти позову не заперечує.

Вислухав учасників судового засідання, вивчивши представлені документи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, так як підтверджений наступними дослідженими доказами по справі.

Як вказано в державному акті на право приватної власності на землю серія ЯБ № 898786, земельна ділянка загальною площею 4,54 га., яка розташована на території Лісківської сільської ради Кіліиського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва передана ОСОБА_2, про що був складений акт передачі та прийому земельної ділянки від 14.12.2005 року. Належність земельної ділянки підтверджується довідкою, наданою Відділом Держкомзему у Кілійському районі Одеської області № 11-11-06/1590 від 25.08.2009 року.

Як вказано в державному акті на право приватної власності на землю серія ЯБ № 898785, земельна ділянка загальною площею 9,08 га., яка розташована на території Лісківської сільської ради Кіліиського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва передана ОСОБА_3, про що був складений акт передачі та прийому земельної ділянки від 14.12.2005 року. Належність земельної ділянки підтверджується довідкою, наданою Відділом Держкомзему у Кілійському районі Одеської області № 11-11-06/1591 від 25.08.2009 року.

ОСОБА_3 померла 23.04.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ЖД № 091596 від 23.04.2007 року.

Заповідальним розпорядження від 25.12.2007 року ОСОБА_2 заповів належне йому на час його смерті все майно, розпорядником якого зазначив позивача, ОСОБА_1. Заповіт був складений в присутності свідків, посвідчений секретарем Лісківської сільської ради Кіліиського району Одеської області 25.12.2007 року та зареєстрований в реєстрі за № 79.

Рішенням Кіліиського райсуду від 25.01.2008 року, що набрало законної сили 05.02.2008 року за ОСОБА_2 визнано право власності на земельну ділянку на території Лісківської сільської ради Кіліиського району в порядку спадкуванням за законом після смерті ОСОБА_3, померлої 23.04.2007 року.

ОСОБА_2 помер 03.06.2008 року, про що свідчить відповідне свідоцтво про смерть серія 1-ЖД № 146839 від 04.06.2008 року.

Як вказано в свідоцтві про право на спадщину за заповітом, складеному державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної кантори 16.04.2009 року ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом спадкового майна у вигляді житлового будинку в с. Ліски Кілійського району Одеської області по вул. Суворова, 86 після смерті спадкодавця - ОСОБА_4, померлого 03.06.2008 року.

Відповідно до витягу з документів по затвердженню розміру та вартості земельної ділянки по Лісківській сільській раді Кілійського району Одеської області № 11-11-06/1589 від 25.08.2009 року земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського підприємства загальною площею 90 800 кв.м. на території Лісківської сільської ради Кілійського району є власністю ОСОБА_3 та нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 26851, 90 грн..

Відповідно до витягу з документів по затвердженню розміру та вартості земельної ділянки по Лісківській сільській раді Кілійського району Одеської області № 11-11-06/1588 від 25.08.2009 року земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського підприємства загальною площею 45 400 кв.м. на території Лісківської сільської ради Кілійського району є власністю ОСОБА_2 та нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 13425, 95 грн..

Так, згідно з ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтею 116 ЗК передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Бабця та дідусь позивача, виходячи з положень наведеної норми правовим чином набули права на земельні ділянки.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вказано в ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтями 1235 та 1236 ЦК передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкодавцями одну або декілька фізичних осіб; заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому; чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. У випадку позивача складений спадкодавцем заповіт є дійсним правопороджуючим юридичним фактом з огляду прав спадкоємця, дослідження його з боку змісту та вимог законодавства дає всі підстави суду вважати такий заповіт дійсним та таким, що породжує дійсні правові наслідки, а тому, як наслідок заповідального розпорядження та фактичного прийняття спадщини, наслідки спадкового правонаступництва є теж такими, що породжують валідні правові наслідки для спадкоємця.

Згідно з ст. 78 ЗК України право власністю на землю - це право володіти, користуватися та розпоряджатися земельними ділянками; право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього кодексу, а також інших законів. Однією з підстав набуття права власності на земельну ділянку громадянами України, є зокрема, прийняття спадщини, як вказує ч.1 ст. 81 ЗК України. Позивач правовим чином набув права на спадкове майно у вигляді вказаних земельних ділянок, так як фактично прийняв спадщину відповідно до положень ч.З ст. 1268 ЦК України. Згідно з ч.1 статті 152 ЗК, якою регламентовані способи захисту прав на земельні ділянки держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Частиною 3 ст. 152 ЗК передбачено, що одним з способів захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки є визнання прав на таку ділянку.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Тому, дослідивши наведені письмові докази по справі, заслухавши пояснення сторін у судовому

засіданні, дослідивши факти спадкового правонаступника, у тому числі наступництва прав спадкодавців спадкоємцям, судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем спадкового майна у вигляді вказаних земельних ділянок, який правовим чином здобув права на таке майно та на момент прийняття рішення є власником земельних ділянок відповідно до норм ЦК та ЗК України. Суд вважає, що пред'явлений позов є заснованим на законі, не порушує прав та інтересів інших осіб, підлягає захисту відповідно до правил, які передбачають захист матеріального права шляхом його визнання, а тому задовольняє пред'явлений позов у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 3,4,11, 208-209, 212-215 ЦПК України та ст.ст. 15,16, 1216 - 1301 ЦК України, ст.ст. 78, 81, 116, 152 ЗК України, суд

Вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий №:01:002:0303,:01:002:0304, площею 9.08 га, розташовану на землях Лісківської сільської ради Кілійського району, Одеської області, яка належала відповідно до Державного акту серії ЯБ № 898785 ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий №:01:002:0121,:01:002:0122, площею 4.5 га, розташовану на землях Лісківської сільської ради Кілійського району, Одеської області, яка належала відповідно до Державного акту серії ЯБ № 898786 ОСОБА_2.

Зобов'язати Кілійську райдержадміністрацію видати ОСОБА_1 державні акти на земельні ділянки.

.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області шляхом подачі заяви про його оскарження на протязі 10 днів з дня його проголошення та подачі апеляційної скарги на протязі 20 днів з дня подачі заяви по оскарження

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_5