Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
Справа № 2-881/10
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне, в порядку гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2010 р. Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

Головуючого судді Мазниці А.А.

Секретаря Ковальської Т.Г.

За участю:

Представника позивача ОСОБА_1

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

Публічного акціонерного товариства МІСТО БАНК до ОСОБА_2 про стягнення суми, -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2009 р. позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обгрунтування заявлених вимог послався на те, що 22.12.2006 р. між ним та ПП РАЙС був укладений кредитний договір № 29/Ю, на підставі якого останньому наданий кредит на умовах кредитної лінії з лімітом кредитування у розмірі 5.440.500, 00 грн. на строк до 21.12.2008 р. зі сплатою за користування ним 20 % річних, а з 24.06.2008 р. 26% річних. У забезпечення виконання зобовязань позичальника за вищезазначеним кредитним договором між позивачем та відповідачем були укладені договори іпотеки № 29/Ю-З-1 від 22.12.2006 р., № 29/Ю-З-2 від 22.12.2006 р., № 29/Ю-З-3 від 22.12.2006 р., № 29/Ю-З-8 від 04.12.2007 р., предметом яких було нерухоме майно загальною заставною вартістю 13.736.673, 00 грн. Кожен зі згаданих договорів іпотеки передбачав зокрема обовязок відповідача передати позивачеві засвідчені копії відповідних документів про право на земельну ділянку, здійснити страхування обєктів іпотеки, а також його відповідальність у випадку невиконання таких обовязків у вигляді сплати на користь позивача штрафу у розмірі 20% ринкової вартості предмету іпотеки за кожним договором. Оскільки такі зобовязання відповідачем виконані не були, позивач з урахуванням уточнення заявлених вимог просив суд стягнути з останнього на його користь 2.747.334, 60 грн. штрафу за їх невиконання.

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала, на їх задоволенні наполягала.

Відповідач до суду не зявився, за місцем реєстрації, підтвердженим обліковими даними МВС (а.с. 108), судові повістки отримував (а.с. 106, 107), втім у подальшому від їх отримання ухилився (а.с. 138, 139), у звязку з чим про день та час розгляду справи був повідомлений шляхом публікації оголошення у пресі, що є підставою для вирішення справи у заочному порядку.

Вислухавши пояснення осіб, що брали участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 22.12.2006 р. між позивачем та ПП РАЙС був укладений кредитний договір № 29/Ю, на підставі якого останньому наданий кредит на умовах кредитної лінії з лімітом кредитування у розмірі 5.440.500, 00 грн. на строк до 21.12.2008 р. зі сплатою за користування ним 20 % річних (а.с. 15, 16). У подальшому сторонами цього договору були укладені додаткові угоди до нього за №№ 1-14, якими його умови змінені, в тому числі процентна ставка збільшена до 26% річних (а.с. 17-30).

У забезпечення виконання зобовязань позичальника за вищезазначеним кредитним договором 22.12.2006 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір іпотеки № 29/Ю-З-1, а у подальшому договори №№ 1-3 про внесення змін до нього (а.с. 31-37).

Також у забезпечення виконання зобовязань позичальника за вищезазначеним кредитним договором 22.12.2006 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір іпотеки № 29/Ю-З-2, а у подальшому договори №№ 1-3 про внесення змін до нього (а.с. 38-44).

Також у забезпечення виконання зобовязань позичальника за вищезазначеним кредитним договором 22.12.2006 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір іпотеки № 29/Ю-З-3, а у подальшому договори №№ 1-4 про внесення змін до нього (а.с. 45-51).

Крім того, у забезпечення виконання зобовязань позичальника за вищезазначеним кредитним договором 04.12.2007 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір іпотеки № 29/Ю-З-8, а у подальшому договори №№ 1-4 про внесення змін до нього (а.с. 52-60).

Як випливає зі змісту позову і не спростовується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, зобовязання відповідача за вищезазначеними договорами іпотеки в частині передання позивачеві копій правовстановлюючих документів на земельні ділянки, на яких розташоване передане в іпотеку майно, та страхування цього майна, виконані не були.

Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.

Так, зі змісту заявлених у справі вимог вбачається, що позивач вимагає стягнення з відповідача на його користь санкцій, передбачених п. 7.1. кожного з вищезазначених договорів іпотеки в редакції Договорів про внесення змін та доповнень № 2 від 14.05.2008 р. (а.с. 35/зв, 42, 49, 57) за невиконання визначеного переліку зобовязань іпотекодавця за відповідними договорами.

Згадана редакція п. 7.1. кожного зі спірних договорів іпотеки передбачає обовязок відповідача у випадку невиконання ним своїх зобовязань, передбачених визначеним переліком положень договорів, в тому числі щодо передання позивачеві засвідчених копій відповідних документів про право на земельні ділянки під обєктами іпотеки та щодо здійснення страхування останніх, відшкодувати позивачеві заподіяні цим збитки. Розмір таких збитків сторони заздалегідь визначили у розмірі 20% від дійсної вартості предмету іпотеки за відповідним договором, а також передбачили можливість визначення його у судовому порядку. При цьому з договорів не вбачається, кому та за яким критерієм належить обрати один з цих способів визначення розміру збитків у кожному конкретному випадку.

Згідно ст. 22 ЦК України під збитками розуміються реальні втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, або витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права, а також упущена вигода, що визначається як доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Відповідно до ст. 549 ЦК України грошова сума, яку боржник має передати кредиторові у випадку порушення свого зобовязання, розмір якої обчислюється у відсотках від такого зобовязання, є неустойкою у формі штрафу.

За змістом вищезазначених норм закону та ст. 611 ЦК України відшкодування збитків не може відбуватися у формі сплати штрафу, оскільки це є дві різні форми відповідальності за порушення зобовязання, що застосовуються незалежно та окремо одна від одної, відрізняються правовою природою і способом визначення розміру стягнення. Виходячи з наведеного положення п. 7.1. кожного з вищезазначених договорів іпотеки в редакції Договорів про внесення змін та доповнень № 2 від 14.05.2008 р. в частині відшкодування збитків позивача шляхом сплати штрафу містять суперечливість, що не може бути усунута, яка позбавляє їх юридичного сенсу, а отже вони не можуть вважатися такими, що тягнуть правові наслідки.

Також немає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми збитків у межах їх дійсного розміру, оскільки позивач не посилається на те, які саме збитки були йому заподіяні внаслідок невиконання відповідачем свого обовязку передати позивачеві засвідчені копії відповідних документів про право на земельну ділянку та здійснити страхування обєктів іпотеки, в чому саме ці збитки виразилися, яким є їх розмір, та не підтверджує ці обставини доказами, а отже наявність збитків, що підлягають відшкодуванню у межах їх дійсного розміру, не може вважатися доведеною.

Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої ухвалене рішення, а саме не відшкодовуються позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 549, 611 ЦК України, ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 88, 112, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Позивач має право оскаржити заочне рішення у загальному апеляційному порядку.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, що може бути подана протягом десяти днів з дня отримання ним копії рішення. Без попереднього подання такої заяви заочне рішення оскарженню відповідачем в апеляційному порядку не підлягає.

У випадку відмови в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення, воно може бути оскаржене відповідачем у загальному апеляційному порядку, при цьому строк апеляційного оскарження відраховується з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги , якщо таку скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, що брали участь у справі, втім не були присутні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя А.А. Мазниця