Новоодеський районний суд Миколаївської області
Справа №2-1056/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2010 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого-судді Демінської О.І., при секретарі Міріченко О.М., за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нова Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Миколаїв» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

02.08.2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Миколаїв» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000грн.00коп

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні вимоги позову підтримала, просила поновити її на роботі на посаді чергової служби ЄС ТОП ЄРТОС комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Миколаїв» (КП «МАМ»), про стягнення заробітку за час вимушеного прогулу з моменту звільнення, відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000грн.00коп та усіх судових витрат, посилаючись на обставини викладені у позові та на те, що наказ про її звільнення виданий не повноважною на це особою, оскільки підписаний не безпосередньо генеральним директором КП «МАМ», а іншою особою. При цьому пояснила, що на зазначеному підприємстві працює 34 роки з 07.04.1976 року. На протязі її роботи дисциплінарні стягнення до неї не застосовувались. Займаючи з 01.06.2010 року посаду чергової служби ЄС ТОП ЄРТОС вона працювала за встановленим графіком роботи 2 дні по 11 годин, відповідно якому робочі дні їй було встановлено 11.06.2010 року та 12.06.2010 року. Оскільки на 11.06.2010 року була призначена реєстрація шлюбу її сина ОСОБА_4, а відповідно зміненому робочому графіку на 11.06 та 12.06. 2010 року було встановлено їй робочі дні, вона по виходу з лікарняного 08.06.2010 р. звернулася із заявою про надання їй чергової щорічної відпустки, у задоволенні якої їй було відмовлено із посиланням на невідповідність графіку щорічних планових відпусток, про що їй було повідомлено по телефону 10.06.2010 р. її безпосереднім керівником ОСОБА_5 У звязку із відмовою у задоволенні її заяви про надання щорічної відпустки вона у телефонній розмові із начальником служби ЄРТОС АТС КП «МАМ» ОСОБА_5 звернулася до нього із проханням про надання їй відпустки без збереження заробітної плати на 11.06.2010 року та 12.06.2010 року, який запевнив її в тому, що відпустка їй буде надана та 10.06.2010 року відніс відповідну заяву із своїм погодженням до приймальні генерального директора КП «МАМ». Оскільки зазвичай у наданні відпусток без збереження заробітної плати працівникам КП «МАМ» не відмовлялося і вона отримала погодження безпосереднього керівника на отримання зазначеної відпустки, до роботи стала відповідно встановленого їй графіку роботи 13.06.2010 року і працювала до 18.07.2010 року, у тому числі 14.07.2010 року та 15.07.2010 року. 14.07.2010 року їй стало відомо про те, що її звільнено за прогул ще 09.07.2010 року, проте вона продовжувала працювати. Також зазначила, що всупереч вимогам закону її звільнення відбулося без попереднього погодження із профспілковим органом, до якого подання про її звільнення не направлялося, на засідання профспілкового комітету її не викликали.

Представники відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3 вимоги позову не визнали, проти задоволення позову заперечували, посилаючись на дотримання під час звільнення ОСОБА_1 за прогул 11.06.2010 р. вимог чинного трудового законодавства, безпідставність заявлених позовних вимог щодо поновлення її на роботі та відсутність вини відповідача в понесених нею душевних стражданнях та нервових переживаннях. У судовому засіданні пояснили, що факт відсутності на робочому місці позивачки ОСОБА_1 11.06.2010 року було виявлено до подачі заяви про відпустку керівництву підприємства. Також зазначили, що одруження сина не можна вважати поважною причиною відсутності на роботі, у звязку із чим її відсутність на роботі визнано прогулом без поважних причин, а до ОСОБА_1 було застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з роботи. Також вказали, що позивач була завчасно ознайомлена із зміненим графіком роботи на підприємстві, а тому не можна вважати, що подані нею заяви про надання їй відпусток були дійсно викликані необхідністю.

Вислухавши пояснення та доводи сторін, показання свідків, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 перебувала в трудових відносинах з КП «МАМ», працюючи на посаді техніка звязку служби ЄРТОС з 01.09.2002 року, а з 01.06.2010 року на посаді чергової служби ЄС ТОП ЄРТОС. Наказом генерального директора КП «МАМ» № 184/к від 09.07.2010 року ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади - чергової служби ЄС ТОП ЄРТОС за прогул відповідно п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

У період роботи на ОСОБА_1 дисциплінарні стягнення не накладалися, проти чого не заперечували представники відповідача.

У КП «МАМ» наявна профспілкова організація, членом якої була позивач ОСОБА_1

Згідно витягу з протоколу №11 засідання профкому від 17.07.2010 року, який припадає на неробочий на КП «МАМ» день суботу, було надано згоду на звільнення позивача ОСОБА_1 за п. 4 ч.1 ст. 40 КЗпП України. При цьому причини невиходу на роботу позивача не з'ясовувалися, пояснення від неї з цього приводу не відбиралися. Дані про запрошення позивача на засідання профспілки, членом якої вона є, відсутні.

Наказом № 184/к від 09.07.2010 року, підписаним замість генерального директора КП «МАМ» ОСОБА_6 іншою особою, інформації про яку відповідачем не надано, а також не підтверджено повноваження на видання наказів на звільнення працівників із займаних ними посад, ОСОБА_1 цього ж дня було звільнено за прогул без поважних причин. При цьому зазначений наказ не містить інформації щодо попереднього погодження звільнення ОСОБА_1 із профспілковою організацією.

ОСОБА_1 згідно її власноручної відмітки була ознайомлена із наказом про її звільнення 14.07.2010 року.

Свідок ОСОБА_5, який працює на посаді начальника служби ЄРТОС АТС КП «МАМ», та є безпосереднім керівником позивача, суду пояснив, що ОСОБА_1 є сумлінним та старанним працвником. На протязі її роботи дисциплінарні стягнення до неї не застосовувались. З 01.06.2010 року її було переведено на посаду чергової служби ЄС ТОП ЄРТОС, на якій вона працювала за встановленим графіком роботи 2 дні по 11 годин. У червні 2010 року позивачка перебувала на лікарняному та стала до роботи 08.06.2010 року. У звязку із тим, що графік роботи працівників служби ЄРТОС неодноразово перероблювався, у тому числі і у червні 2010 року робочі дні позивачу було встановлено 11.06.2010 року та 12.06.2010 року. Оскільки на 11.06.2010 року була призначена реєстрація шлюбу її сина ОСОБА_4, позивачка по виходу з лікарняного 08.06.2010 р. звернулася до керівництва КП «МАМ» із заявою про надання їй чергової щорічної відпустки, у задоволенні якої їй було відмовлено із посиланням на невідповідність графіку щорічних планових відпусток. Про відмову у наданні їй вказаної відпустки ним було повідомлено ОСОБА_1 під час телефонної розмови 10.06.2010 р. У звязку із відмовою у задоволенні її заяви про надання щорічної відпустки ОСОБА_1 звернулася до нього, як її безпосереднього керівника, із проханням подати заяву від її імені про надання їй відпустки без збереження заробітної плати на дні, коли було призначено весілля її сина 11 та 12.06.2010 року. При цьому він особисто запевнив її про те, що ця відпустка їй буде надана. Заяву він погодив, забезпечив ОСОБА_1 заміну на роботі та особисто відніс заяву до приймальні керівника.

Також підтвердив існування неприязних стосунків між адміністрацією підприємства і працівниками служби ЄРТОС через те, що вони позивалися до суду стосовно заборгованості з виплати заробітної плати та скаржились до прокуратури з приводу порушень трудового законодавства на підприємстві. При цьому пояснив, що графік роботи з 11-годинним робочим днем був затверджений на підприємстві лише 05.06.2010 року під час перебування ОСОБА_1 на лікарняному, а тому вона не мала змоги спланувати весілля так, що воно не припало на її робочі зміни.

Свідок ОСОБА_7О, який працює начальником юридичного відділу КП «МАМ» пояснив, що факт прогулу ОСОБА_1 11.06.2010 року зафіксовано відповідним актом. Поважності причин відсутності її на робочому місці адміністрація підприємства не знайшла, заява, нібито підписана позивачем про надання їй відпустки без збереження заробітної плати була подана керівництву 11.06.2010 року біля 10 години. Цей факт було розцінено як намагання керівника служби ЄРТОС та ОСОБА_1 скрити факт її відсутності на роботі. Оскільки стан дотримання працівникам и трудової дисципліни на підприємстві незадовільний, було вирішено звільнити позивача за її відсутность на робочому місці без поважних причин, тобто за прогул. Також пояснив, що письмового подання до профспілкової організації не подавали, а зверталися усно. Профком звільнення позивача погодив. Зазначив про те, що ОСОБА_1 про звільнення було повідомлено в день видання наказу про звільнення та заперечив той факт, що вона продовжувала працювати після 9.07.2010 р. Також вказав на те, що на момент видачі наказу про звільнення 09.07.2010 року йому було відомо про те, що профспілка надала відповідну згоду.

Позивач факт своєї відсутності на роботі 11.06.2010 р. не заперечувала, але вважала причини відсутності поважними.

Оцінивши надані на обґрунтування своїх вимог та заперечень сторонами докази у їх сукупності суд дійшов висновку, що звільнення позивача було проведено з порушенням встановленого порядку і процедури, без врахування причин, що призвели до відсутності позивача на роботі 11.06.2010 року, без врахування її попередньої роботи, а застосоване до неї стягнення не відповідає тяжкості вчиненого проступку.

Відповідно до ст.. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, що беруть участь у справі. Ст.. 10 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно вимог ст.. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, а справи про поновлення на роботі одного місяця.

Представники відповідача у судове засідання, призначене на 10.11.2010 року не зявилися, причини неявки не повідомили. За причин неявки відповідача у судові засідання по розгляду зазначеної цивільної справи, розгляд справи відкладався , що призводить до безпідставного затягування розгляду зазначеної справи.

У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів № від 06.11.1992 р. № 9 зазначено про те, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно зсовувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно наказу, і перевіряти їх відповідність закону.

Відповідно п.4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений із працівником на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу без поважних причин. При цьому, крім установлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення з роботи є встановлення поважності причин відсутності. Перелік обставин, за наявності яких прогул вважається вчиненим з поважних причин, законодавством не визначений, а тому, під час вирішення зазначеного питання, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати будь-які докази з числа передбачених ст.. 57 ЦПК України.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 перебувала на лікарняному з 03.06 по 07.06.2010 року, а 01 та 02 червня 2010 року для неї були неробочі, що підтверджується дослідженим табелем обліку робочого часу відділу ЄРТОС за червень 2010 року.

Факт затвердження графіку роботи, відповідно якому позивач повинна була працювати 11 та 12 червня 2010 року, відповідно пояснень наданих свідком ОСОБА_5, який займає посаду начальника служби ЄРТОС АТС КП «МАМ», у червні та його затвердження профспілковою організацією 04.06.2010 року суд вважає встановленим, а посилання представників відповідача на те, що позивач була заздалегідь ознайомлена із вказаним графіком не підтверджено жодним допустимим доказом. Також відмітка у наказі № 81/к від 19.04.2010 року про те, що позивач була ознайомлена з цим наказом, але відмовилась від підпису у ньому, не містить дати, коли зазначені у відмітці події мали місце.

Відповідно довідці № 1078, виданій виконкомом Новопетрівської сільської ради 15.07.2010 року 11.06.2010 року відбулася реєстрація шлюбу ОСОБА_4, який відповідно свідоцтву про народження ІІІ-ФП № 293579 є сином ОСОБА_1

Факт звернення до адміністрації КП «МАМ» із заявою про надання щорічної відпустки позивачем та відмова у її наданні представниками відповідача не заперечувався, а навпаки був підтверджений.

Таким чином, суд приходить до висновку, що зміна графіку роботи ОСОБА_1 у червні 2010 року, про що їй не було відомо заздалегідь, відмова адміністрації КП «МАМ» у наданні щорічної відпустки позивачці, про що їй також було повідомлено безпосередньо перед тим, як весілля повинно було відбутися, позбавило її можливості завчасно погодити можливість законної відсутності на роботі 11.06.2010 року і саме це і слугували підставою для її відсутності на роботі.

Також суд вважає доведеним той факт, що адміністрацією КП «МАМ» було істотно порушено процедуру звільнення позивача з роботи.

Той факт, що письмово подання про погодження звільнення позивача ОСОБА_1 до профспілкової організації підприємства КП «МАМ» не вносилось, а звільнення позивача 09.07.2010 р. було проведено без отримання згоди на це профспілкової організації підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_7 про те, що таке звернення відбувалося в усній формі, та відсутністю посилання на отримання такого погодження у наказі про звільнення ОСОБА_1 Також вказане подання представниками відповідача на вимогу суду не надано.

З витягу з протоколу № 11 засідання профкому, яке відбувалося 17.07.2010 року, тобто після видання наказу про звільнення позивача та у суботу, що є на КП «МАМ» вихідним днем, вбачається, що зазначене засідання відбувалося без секретаря, на якого б було покладено функції фіксування ходу засідання та без зясування підстав та причин відсутності трьох осіб, у тому числі позивача, на роботі. Також з витягу не зрозуміло про відсутність на роботі позивача у якій день надавалася згода на звільнення.

Підтвердження того, що позивач запрошувалась на вказане засідання та була на ньому присутня відповідачем до суду не надано.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що звільнення позивача відбувалося без дотримання вимог ст. 43 КЗпП України, якою передбачено вимогу щодо попередньої згоди розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу виборного органу первинної профспілкової організації.

Також у звязку із тим, що позивач за час роботи на підприємстві до дисциплінарної відповідальності не притягувалась, суд вважає, що дисциплінарне стягнення у виді звільнення з роботи, яке застосували до позивача не відповідає тяжкості вчиненого нею проступку, оскільки особа, отримавши відповідні гарантії щодо отримання нею відпустки без збереження заробітної плати на 2 дні від свого безпосереднього керівника ОСОБА_5 та будучи позбавленою можливості узгодити свою відсутність на роботі 11.06.2010 року належним чином, припустилася порушення та була відсутня на роботі 11.06.2010 року.

Вирішуючи питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд виходить із обсягу заявлених вимог та з того, що відповідно довідці, наданій відповідачем на вимогу суду, середньомісячна заробітна плата позивача за два місяці, що передували звільненню, без врахування допомоги у звязку з тимчасовою непрацездатністю складає 797 грн. на місяць.

При цьому судом враховано, що відповідно постанові КМУ від 08.02.1995 р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці не враховується в тому числі і допомога у звязку з тимчасовою непрацездатністю.

Таким чином плата за вимушений прогул за період з 10.07.2010 р. по день поновлення на роботі по 10.11.2010 р. складає по 797 грн. за 4 місяці та за 1 день 10.11.2010 р. ( по день постановленні рішення) 4679 грн.

Таким чином, загальна сума втраченого заробітку, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 4679 грн.

Крім цього судом встановлено, що порушення відповідачем законних прав позивача у звязку з його неправомірним звільненням призвело до моральних страждань ОСОБА_1, втрати нормальних життєвих звязків, нервових переживань. Таким чином, на підставі ст..237-1 КЗпП України, суд, виходячи з засад розумності та справедливості, вважає вимоги позивача, щодо відшкодування моральної шкоди обґрунтованими. Між тим, оцінивши ступінь душевних страждань та хвилювань позивачки, суд дійшов висновку, що вказані вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 300 грн.

Що стосується вимог щодо стягненню з відповідача витрат на отримання правової допомоги, то суд вважає, що вони підлягають задоволенню, оскільки в даному випадку мають місце судові витрати, пов'язані з розглядом справи, передбачені ст. 79 ЦПК України, та Постановою Кабінету Міністрів України № 590 від 27 квітня 2006 року "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних із розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави". Згідно п.2 ч.2 ст. 79, ч. 1 ст. 88 ЦПК України до судових витрат належать витрати на правову допомогу. Стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а саме 200 грн витрат на отримання правової допомоги, яка полягала в складанні позовної заяви до суду (квитанція № 73 від 02.08.2010 р.)

У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, виходячи із обсягу задоволених вимог з відповідача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 51 грн. на користь держави та 120грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215, 228, 367 ЦПК України , суд -

ВИ РІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 на посаді чергової служби ЄС ТОП Єртос Комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Миколаїв».

Стягнути з Комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Миколаїв» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 4679 (чотири тисячі шістсот сімдесят девять) гривню, відшкодування моральної шкоди в сумі 300грн.00коп., витрати на правову допомогу 200 грн., а разом 5179 (пять тисяч сто сімдесят девять) гривні 62 копійки.

Стягнути з Комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Миколаїв» на користь держави судовий збір в сумі 51 грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120грн.00коп., разом 170 грн.

Рішення в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 10 днів з дня його проголошення .

Повний текст рішення виготовлено 15 листопада 2010 року

Суддя