Справа № 2-856/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2010 року Сарненський районний суд Рівненської області

під головуванням судді ВЛАСИК Н.М.

при секретареві БЕРНАДСЬКІЙ О.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сарни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та відшкодування моральної шкоди , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на її користь солідарно 9401 грн. 69 коп. матеріальних збитків , пов»язаних з лікуванням та операціями , перенесеними внаслідок травмування її вантажним автомобілем марки «ЗИЛ-130» під керуваннями ОСОБА_2 . Також просить стягнути солідарно з відповідачів у відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди , яка була завдана внаслідок перенесеного болю та страждань через травмування автомашиною та спричиненим їй тілесного ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому латерального виростку великогомілкової кіски з вираженим порушенням статодинамічної функції лівої нижньої кінцівки, яке відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень , яке такі , що викликали тривалий розлад здоров»я. Вказує , що 15 жовтня 2009 року вона рухалась на велосипеді по вул. Новій в с. Велике Вербче Сарненського району Рівненської області. ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 , грубо порушуючи правила дорожнього руху , допустив виїзд на зустрічну смугу руху проїзної частини дороги і допустив наїзд на неї . З отриманими травмами тривалий час перебували на стаціонарному лікуванні в Рівненській міській лікарні , їй було проведено дві операції, на даний час вона визнана інвалідом другої групи , потребує подальшого лікування . Звернення з солідарним позовом до трьох відповідачів пояснює тим , що автомобіль ЗИЛ-130 , яким її було травмовано , належить ОСОБА_3.А. , який на прохання свого брата ОСОБА_4 15. 10. 2010 року надав транспортний засіб для перевезення вантажу . Керував машиною ОСОБА_2 , який не мав прав на керування автомобілем .

Підтримавши позов в суді позивачка ОСОБА_1 просить стягнути з відповідачів на її користь 50 тис. грн. у відшкодування моральної шкоди , яка полягає в тому, що через дорожньо транспортну пригоду вона отримала травму ноги , тривалий час перебувала в лікарні , перенесла сильний біль та страждання, її було прооперовано , вона потребує подальшого лікування .Внаслідок травми визнана інвалідом третьої групи загального захворювання з вини відповідачів . У неї змінився звичайний спосіб життя , маючи трьох неповнолітніх дітей вона не має можливості доглядати за ними як раніше . Проживаючи в м. Рівне в 2009 році змушена була переїхати з дітьми в с. М. Вербче для догляду за своєю матір»ю , яка потребує сторонньої допомоги . На даний час вона не в змозі надавати цю допомогу матері , оскільки пересувається за допомогою милиці , проживаючи в селі не в змозі вести домашнє господарство , змушена наймати людей , щоб посадити огород , впорядкувати господарство . Самі ж відповідачі не цікавляться її становищем , в добровільному порядку не надають допомоги по веденню господарства .

Позовні вимоги в частині стягнення матеріальних збитків пояснює тим , що після травмування потрапила в лікарню , де їй було зроблено 2 операції по відновленню функції ноги. Вона понесла витрати на придбання виробів медичного призначення в сумі 4530 грн., 3871 грн. 69 коп. було витрачено нею на придбання ліків , 1000 гривень витрачено на оплату транспорту , яким її возили неодноразово до м. Рівне

в лікарню та назад в село . Загально сума понесених витрат становить 9401 грн. 69 коп. , однак з врахуванням того , що відповідачами їй була надана допомога в сумі 2900 грн. Тому позивачка зменшила позовні вимоги в частині відшкодування матеріальних збитків, просить стягнути 6501 грн. 69 коп.

Відповідач ОСОБА_2 не заперечуючи факту травмування позивачки внаслідок виїзду автомобіля , яким він керував 15 жовтня 2009 року на вул. Новій в с. Велике Вербче , позовні вимоги визнає частково , оскільки його сімейний стан та матеріальне становище не дозволить йому виконати рішення суду та сплатити суму , яку вимагає ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди та матеріальних витрат , понесених на лікування . Також вказує , що позовні вимоги в частині відшкодування втрат на придбання ліків не доведені . Крім того , відповідно до вироку Сарненського районного суду від 01. 03. 2010 року з нього було стягнуто на користь управління охорони здоров»я 2020 грн. за час перебування позивачки в лікарні . Також ОСОБА_1 було надано грошову допомогу в сумі 2600 грн. на лікування , про що вона написала розписку.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнає частково . Наполягає на тому , що вимоги ОСОБА_1 в частині відшкодування матеріальних збитків є недоведеними , оскільки з наданих суду накладних та фіскальних чеків на придбання ліків не вбачається , що саме на лікування позивачки були витрачені ці ліки , а також те , що саме вона оплачувала придбання медичних препаратів. Також вказує на те , що ним солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було сплачено 2300 грн. на лікування потерпілої в лікарні , потім їй надавалась ще допомога в розмірі 300 грн. Вважає неприйнятною вимогу ОСОБА_1 в частині стягнення з нього морального відшкодування , оскільки хоча автомобіль, яким була травмована потерпіла і належить йому , він не керував ним і вини його в тому що сталось немає . Крім того , просить прийняти до уваги те , що він придбав в кредит легковий автомобіль , за який сплачує щомісячно більше ніж 2000 грн. і фактично перебуває на утриманні своїх батьків. Не заперечив того , що 15. 10. 2009 року належним його автомобілем ОСОБА_2 перевозив будівельні матеріали на прохання його брата ОСОБА_4

ОСОБА_4 позовні вимоги не визнає , просить в частині позову поданого до нього відмовити на тій підставі , що він не є власником автомобіля , яким була травмована позивачка , не керував ним 15. 10. 2009 року і не перебував в автомобілі під час наїзду на неї навіть в якості пасажира . Він дійсно звертався до свого брата ОСОБА_3 з проханням перевезти будівельні матеріали , однак той сам вирішив всі питання , пов»язані з виконанням його прохання.

Вислухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи , суд приходить до наступного .

Ст. 1166 ЦК України передбачені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду , а ст.. 28 КПК України передбачено право потерпілого від злочину на відшкодування завданих збитків .

Суд приходить до висновку , що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині солідарного відшкодування майнової шкоди та морального відшкодування підлягають до задоволення частково . Виходячи з норми ст.. 1190 ЦК України особи , спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди , несуть солідарну відповідальність перед потерпілім. Разом з тим , відповідно до ч. 3 ст. 1187 ЦК України шкода . завдана джерелом підвищеної небезпеки , відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності , договору підряду . оренди тощо ) володіє транспортним засобом , механізмом , іншим об»єктом , використання , зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено , що власником автомобіля НОМЕР_2 є ОСОБА_3 Керував автомобілем в допустив наїзд на ОСОБА_1 ОСОБА_2 , який відповідно до вироку Сарненського районного суду від 1. 03. 2010 року визнаний винним за ч. 1 ст. 286 КК України за порушення правил безпеки дорожнього руху особою ,що

керувала транспортним засобом , що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження .

ОСОБА_2 не перебував в трудових відносинах з ОСОБА_3 на час керування ним автомобілем , сів за кермо та здійснював перевезення вантажу тільки на прохання власника автомобіля і тому суд приходить до висновку , що саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають нести солідарну відповідальність по заявленому позову. ОСОБА_4 не був причетний до дорожньо транспортної пригоди , не є власником автомобіля , не керував ним , а тому вимоги , заявлені в позові до нього не підлягають до задоволення .

Отже , вирішуючи позов в частині стягнення 6501 грн. 69 коп. завданих ОСОБА_1 матеріальних збитків , пов»язаних з ушкодженням її здоров»я , суд приходить до висновку , що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з таких підстав . Так, суд знаходить підставними і такими , що підтверджуються документально , витрати позивачки на придбання виробів медичного призначення та ліків , які були використані на її лікування та проведення операції по відкритій репозиції та мос латерального виростка лівої в/гомілкової кістки з кістковою пластиною кортикально губчатим трансплантатом.

Позивачкою надані суду докази того , що ліки та вироби медичного призначення були придбані нею за власний рахунок і цього вимагали умови її перебування на стаціонарному лікуванні в Рівненській центральній міській лікарні , про що свідчить повідомлення головного лікаря цієї лікарні від 14. 05. 2010 року. З наданих суду фіскальних чеків та накладних вбачається , що ОСОБА_1 сплатила 5501 грн. 69 коп. за медичні препарати , товари та процедури , Тому вказана сума підлягає до відшкодування солідарно ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Разом з тим , суд приходить до висновку , що в задоволення позовних вимог в частині стягнення 1000 грн. на транспортні витрати , пов»язані з неодноразовими поїздками позивачки в м. Рівне на лікування не можуть бути задоволені з огляджу на те , що ОСОБА_1 не надала доказів сплати саме такої суми за транспорт , який наймала з цією метою .

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода , завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями , діями чи бездіяльністю , відшкодовується особою , яка її завдала, за наявністю її вини .

Стаття 23 ЦК України визначає , що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях , яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або

ушкодженням здоров»я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення , глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи , яка завдала моральної шкоду , якщо вина є підставою для відшкодування ,а також з урахуванням інших обставин , які мають істотне значення.

Як вбачається із ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків , встановлених ст. 61 цього Кодексу .

Відповідно до довідки до акта МСЕК серії РВН № 160893 ОСОБА_1 з 1. 03. 2010 року встановлена друга група інвалідності з ураженням опорно рухального апарату . В Центральній міській лікарні м. Рівне позивачка перебувала в центрі артрології та відновного лікування чотири рази в період з жовтня 2009 року по березень 2010 року з діагнозом закритий уламковий перелом латерального відростка лівої великогомілкової кістки зі значною імпресією плато великогомілкової кістки , виражене порушення стато динамічної функції лівої нижньої кінцівки . На час розгляду справи в суді позивачка пересувається за допомогою милиці , що свідчить про неможливість виконання нею фізичної праці , пов»язаної з веденням домашнього господарства в умовах селянського укладу .

Суду надані докази того , що на утриманні позивачки перебуває троє неповнолітніх дітей і її проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2009 року пов»язано з необхідністю доглядати матір похилого віку , та вести її господарство ,в зв»язку з чим родина ОСОБА_1 переїхала з м. Рівне в село де проживає її матір.

При вирішенні спору в частині відшкодування моральної шкоди , суд виходить з тих обставин , які знайшли своє підтвердження в ході судового слідства , а саме те , що позивачці дійсно була завдана така шкода , яка полягала в душевних стражданнях , перенесених внаслідок отримання тілесних ушкоджень , больових відчуттях , пов»язаних з цим , вимушених змінах у звичайному ритмі життя . Разом з тим , суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову в цій частині з огляду на те , що майновий стан відповідачів не дозволить в повній мірі сплатити позивачці 50000 грн. у відшкодування моральної шкоди . Разом з тим , суд приймає до уваги те , що відповідачами , які також є жителями сільської місцевості і проживають в сусідньому селі , не було надано будь якої допомоги в проведенні весняних сільськогосподарських робіт , які з огляду на стан здоров»я позивачки на даний час є для неї недоступними .

Беручи до уваги наведене , суд приходить до висновку , що позов підлягає до часткового задоволення . Суд вважає можливим задоволити позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 30000 грн. на користь ОСОБА_1 солідарно з обох відповідачів. .

На підставі наведеного , ст. ст. 23,1166,1167 , 1187, 1190 ЦК України , керуючись ст.. ст.. 214, 215, 218 ЦПК України , суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 5501 грн. 69 коп. у відшкодування матеріальних збитків.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 30000 грн. у відшкодування моральної шкоди .

В задоволенні позову до ОСОБА_4 відмовити за безпідставністю позовних вимог .

Сторони від сплати державного мита звільнити на підставі п. 18 ст. 4 Декрету КМ України « Про державне мито «.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 по 15 грн. інформаційно - технічного забезпечення розгляду справи .

На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду рівненської області через Сарненський районний суд протягом двадцяти днів з дня подачі в десятиденний строк заяви про апеляційне оскарження .

Суддя підпис копія вірно

Суддя Сарненського

райсуду ОСОБА_5