Справа №22-ц-3791/10 Суддя-доповідач - Ільченко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Ільченко О.Ю.

суддів - Смирнова Т.В., Ведмедь Н.І.

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради на постанову Ковпаківського районного суду м.Суми від 24 грудня 2009 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської про визнання дій протиправними та стягнення недоотриманої грошової допомоги на оздоровлення та допомоги як інваліду війни II групи до 5 травня,

встановила:

Постановою Ковпаківського районного суду м.Суми від 24 грудня 2009 року зобов'язано відповідача провести позивачу перерахунок та виплату недоотриманої щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення як інваліду II групи, щодо захворювання яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, в сумі 2505 грн., виходячи з розміру мінімальної заробітної плати станом на березень 2009 року. Зобов'язано відповідача провести позивачу перерахунок та виплату недоотриманої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як інваліду війни II групи в сумі 3554 грн.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить постанову скасувати і ухвалити нове рішення.

Колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Встановлено, що позивач як учасник ліквідації наслідків аварії на підставі ст. 48 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання щорічної одноразової допомоги на оздоровлення у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, оскільки є інвалідом другої групи і відноситься до І категорії, а також він є інвалідом війни і має право на отримання щорічної разової допомоги до 5 травня, передбаченої ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Допомогу на оздоровлення йому було виплачено незгідно з цим Законом, а відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що суперечить конституційним нормам щодо пріоритетності законів над підзаконними актами.

За таких обставин суд, задовольняючи позов, правомірно виходив з того, що відповідач, якому делеговано повноваження щодо виплати сум соціальної допомоги, про яку йде мова, повинен був діяти у відповідності з вимогами ст. 48 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Що стосується допомоги до 5 травня, то відповідно до ч.4 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня інвалідам війни II групи виплачується разова грошова допомога в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. Проте, відповідачем таку допомогу виплачено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18 березня 2009 року №211 «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2009 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань».

З урахуванням вимог ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідач по справі повинен нарахувати та виплатити позивачу щорічну допомогу із сум мінімальної пенсії за віком на момент виплати.

Згідно з Законом України «Про Державний бюджет на 2009 рік» розмір мінімальної пенсії за віком на квітень 2009 року становив 498 грн.

За таких обставин висновок суду про наявність підстав для задоволення вимоги про стягнення недонарахованої допомоги до 5 травня 2009 року також є обґрунтованим.

Доводи апелянта про те, що кошти на вказані цілі управління отримує від головного розпорядника коштів - Міністерства праці та соціальної політики України та що є відповідна постанова Кабінету Міністрів України №211 від 18 березня 2009 року, якою визначено розмір одноразової грошової допомоги, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки відповідно до п.6 ч.І ст.92 Конституції виключно законами визначаються, зокрема, основи соціального захисту, а її ст.75 установлено, що єдиним органом законодавчої влади є парламент - Верховна Рада. Конституція не надала права парламенту делегувати свої повноваження іншим державним органам, а останнім - своїми нормативно-правовими актами змінювати положення законів. Верховною Радою дія ст. 48 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» протягом 2008-2009 років не призупинялась.

Інші доводи апелянта висновків суду також не спростовують і не можуть бути підставою для скасування рішення, ухваленого з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 304-1, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської відхилити, а постанову Ковпаківського районного суду м.Суми від 24 грудня 2009 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді -