Ленінський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 2-233/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2010 р. Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді Лихосенко М.О.,

при секретарі Вєтлугіної Г.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ВАТ "Запоріжжяобленерго" про визнання наказу недійсним в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з позовом до ВАТ «Запоріжжяобленерго» про визнання незаконним наказу №12-аг від 26.03.09 р. в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності за порушення правил трудового розпорядку і неналежне виконання своїх посадових обов'язків, в якому вказав, що працював у відповідача провідним інженером в службі АСО ЕС з 1990 р.

На підставі наказу №293-к від 16.02.09 р. він виконував обов'язки начальника служби АСО ЕС на період щорічної відпустки ОСОБА_2

Наказом №12-аг від 26.03.09 р. адміністрація підприємства притягнула його до дисциплінарної відповідальності та оголосила догану за порушення правил внутрішнього трудового розпорядку і неналежне виконання посадових обов'язків.

В наказі вказано, що з його боку був відсутній контроль за діями підлеглого працівника ОСОБА_3, не була дана належна оцінка його заяві про надання відгулів, а також не були прийняті заходи реагування на заяву, її було загублено.

26.02.09 р. вранці, ще до початку робочого дня, провідний інженер ОСОБА_3 заявив йому про наявність у нього двох днів відгулів, про що залишив на столі заяву, після чого покинув робоче місце.

Оскільки компенсація наднормових робіт шляхом надання відгулів не допускається, а відпустка без збереження заробітної плати може бути надана тільки на підставі наказу керівника підприємства, він подзвонив ОСОБА_3 з проханням повернутися на роботу.

ОСОБА_3, не оформивши належним чином відпустку без збереження заробітної плати, був відсутній на робочому місці 26.02.09 р. і 27.02.09 р.

Ним, як керівником служби, були складені відповідні акти 26.02.09 р. і 27.02.09 р., якими зафіксовані дані порушення трудової дисципліни підлеглого працівника.

З 2.03. по 11.03.09 р. ОСОБА_3 хворів.

Після його виходу на роботу, від нього були відібрані пояснення і направлена службова на ім'я директора про скоєний їм дисциплінарний проступок для вирішення питання про притягання до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до п.4.7 посадової інструкції провідного інженера служби АСО ЕС, він несе відповідальність за недотримання правил внутрішнього трудового розпорядку та трудової дисципліни.

Зі свого боку, він не давав ні в усній, ні у письмовій формі підлеглому ОСОБА_3 дозволу на відгули, оскільки не мав таких повноважень. У зв'язку з його відсутністю на роботі, він вжив всі заходи, передбачені законодавством - зафіксував факт відсутності його на роботі шляхом складання актів і довів про це до відома керівника.

Оскільки в його обов'язки не входить прийом від працівників заяв про надання відгулів, їх реєстрація і розгляд, то він не повинен був контролювати вказану заяву ОСОБА_3

В його діях були відсутні які-небудь порушення правил трудового розпорядку і неналежне виконання своїх посадових обов'язків, у зв'язку з чим адміністрація необґрунтовано притягла його до дисциплінарної відповідальності та оголосила догану.

У зв'язку з наявністю вказаного наказу і дисциплінарного стягнення, йому не нараховувалася премія.

Крім того, позивач вказав, що працював на підприємстві 18 років. Необґрунтоване притягнення його дисциплінарної відповідальності привело до моральних страждань, оскільки заподіяло шкоду його діловій репутації. Він вимушений витрачати свій вільний час для поновлення порушеного права.

Просить визнати незаконним наказ №12-аг від 26.03.09 р. в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності і накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Зобов'язати відповідача зробити перерахунок заробітної плати з урахуванням виплати премії за період дії вказаного наказу. Стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди 15000 грн.

Представник відповідача заперечує проти позову, суду пояснив, що 26.02.09 р. вранці о 8 годині, позивач ознайомився із заявою підлеглого ОСОБА_3 про надання йому відгулів на 26.02.09 р. і 27.02.09 р.

У зв'язку з відсутністю ОСОБА_3 на роботі у вказані дні, позивач склав акти про його відсутність на робочому місці.

Разом з тим, ОСОБА_3, подав вказану заяву позивачу як безпосередньому керівнику. Позивач повинен був розглянути її і прийняти рішення - про задоволення, відмову або повернення працівнику.

Отримавши вказану заяву, позивач ніякого рішення по ньому не прийняв, не повернув його працівнику, не роз'яснив йому порядок звернення.

Крім того, на підприємстві розроблена і затверджена номенклатура справ в САСОЄ, згідно якої затверджений перелік документів, які безпосередньо зберігаються у відділі. Отримавши заяву від працівника, позивач не зберіг її.

Згідно п.2 рішення експертної комісії №5 від 01.10.08 р., керівники структурних підрозділів несуть персональну відповідальність за документи, в тому числі і за їх оперативне збереження.

Позивач не повідомив про ситуацію, що склалася, у відділі, не вжив заходів щодо усунення причин, які перешкоджають та ускладнюють роботу відділу.

При притяганні позивача до дисциплінарної відповідальності був дотриманий порядок і строки притягнення, передбачені ст. 148, 149 КЗпП України.

Оскільки наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності був виданий з дотриманням всіх вимог, передбачених чинним законодавством, то його трудові права порушені не були. Їх діями не була завдана моральна шкода позивачу.

У період дії наказу про притягання до дисциплінарної відповідальності, позивачу не нараховувалася премія.

Просить в позові відмовити.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, свідків, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки одне з таких заходів стягнення: догана, звільнення.

Згідно ст. 147-1 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується органом, якому надано право прийому на роботу.

Згідно ст. 150 КЗпП України дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що позивач працював у відповідача провідним інженером в службі АСО ЕС з 1990 р., стягнень не мав.

На підставі наказу 293-к від 16.02.09г. він виконував обов'язки начальника служби АСО ЕС на період щорічної відпустки ОСОБА_2

Наказом №12-аг від 26.03.09 р. адміністрація підприємства притягла його до дисциплінарної відповідальності та оголосила догану за порушення правил внутрішнього розпорядку і неналежне виконання посадових обов'язків.

В наказі вказано, що з боку позивача був відсутній контроль за діями підлеглого працівника ОСОБА_3, не була дана належна оцінка його заяві про надання відгулів, а також не були прийняті заходи реагування на неї, заява була загублена.

З представлених документів видно, що 26.02.09 р. вранці, ще до початку робочого дня, провідний інженер ОСОБА_3 заявив позивачу про наявність у нього двох днів відгулів, про що залишив на столі заяву, після чого покинув робоче місце.

Оскільки компенсація наднормових робіт шляхом надання відгулів не допускається, а відпустка без збереження заробітної плати може бути представлена тільки на підставі наказу керівника підприємства, позивач подзвонив ОСОБА_3 з проханням повернутися на роботу.

ОСОБА_3, не оформивши належним чином відпустку без збереження заробітної плати, був відсутній на робочому місці 26.02.09 р. і 27.02.09 р.

Самовільне використання без узгодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів відповідно до Ухвали Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.92 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» є прогулом.

Позивач був керівник служби і склав відповідні акти 26.02.09 р. і 27.02.09 р., якими зафіксовані дані порушення трудової дисципліни підлеглого працівника ОСОБА_3

З 2.03. по 11.03.09 р. ОСОБА_3 хворів.

Після його виходу на роботу, від нього було відібрано пояснення та направлена службова на ім'я директора про скоєний ним дисциплінарного проступку для вирішення питання про притягання до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до п.4.7 посадової інструкції провідного інженера служби АСО ЕС, ОСОБА_3 несе відповідальність за недотримання правил внутрішнього трудового розпорядку та трудової дисципліни.

Позивач не давав ні в усній, ні у письмовій формі підлеглому ОСОБА_3 дозволу на відгули, оскільки не має таких повноважень.

До пояснень свідка ОСОБА_3 про те, що погоджував з позивачем відгули, суд відноситься критично, оскільки він не має таких повноважень. Крім того, вони спростовуються свідченнями свідка ОСОБА_4, який пояснив суду, що в їх відділі не ведеться облік відгулів. Відпустка без збереження заробітної плати надається на підставі наказу, за узгодженням з керівником підприємства.

ОСОБА_3 пішов з роботи, залишивши свою заяву про надання йому відгулів, не погодивши це з керівником підприємства. Він чув, як ОСОБА_1 дзвонив йому і просив повернутися на роботу. Ці обставини не заперечує і сам ОСОБА_3

У зв'язку з відсутністю ОСОБА_3 на роботі 26.02. і 27.02.09 р. керівник служби склав відповідні акти .

У зв'язку з відсутністю на роботі його підлеглого, позивач зробив заходи, передбачені законодавством і що входять до його компетенції - зафіксував факт відсутності працівника на роботі шляхом складання актів і довів про це до відома керівника. Після виходу ОСОБА_3 на роботу після хвороби від нього були відібрані пояснення і направлена службова керівником служби для вирішення питання про притягання його до дисциплінарної відповідальності.

В даному випадку, позивач діяв в межах своїх повноважень, наданих йому посадовою інструкцією .

Доводи представника відповідача про те, що позивач повинен був розглянути заяву підлеглого і прийняти рішення про її задоволення, відмову або повернення працівнику, суд вважає неспроможним, оскільки вирішення питання про надання відпустки без збереження заробітної плати, використання днів відгулів, видання про це наказу в трудові обов'язки позивача не входить.

Крім того, залишивши свою заяву у відділі, ОСОБА_3 пішов з роботи, у зв'язку з чим позивач не міг повернути йому його заяву для відповідного звернення.

Представник відповідача посилається також на те, що на підприємстві розроблена і затверджена номенклатура справ в САСОЄ, згідно якої затверджений перелік документів, які безпосередньо зберігаються у відділі. Отримавши заяву від працівника, позивач не зберіг її.

Разом з тим, в переліку номенклатури справ, що підлягають збереженню у відділі, відсутні такі документи як заяви підлеглих працівників.

Суду також не представлено доказів ознайомлення позивача з п.2 рішення експертної комісії №5 від 01.10.08 р., про те, що керівники структурних підрозділів несуть персональну відповідальність за документи, у тому числі і за їх оперативне збереження.

Оскільки в обов'язки позивача не входить прийом від працівників заяв про надання відгулів, їх реєстрація і розгляд, то він не повинен був контролювати вказану заяву ОСОБА_3, а також зберігати її.

Таким чином, в діях позивача були відсутні які-небудь порушення правил трудового розпорядку і неналежне виконання своїх посадових обов'язків, у зв'язку з чим адміністрація необґрунтовано притягла його до дисциплінарної відповідальності і оголосила йому догану.

У зв'язку з наявністю вказаного наказу і дисциплінарного стягнення, позивачу, в період дії наказу, не нараховувалася премія, що підтвердив в судовому засіданні представник відповідача.

Крім того, позивач вказав, що працював на підприємстві 18 років. Необґрунтоване притягнення його дисциплінарної відповідальності призвело до моральних страждань, оскільки заподіяло шкоду його діловій репутації. Він змушений був витрачати свій вільний час для поновлення порушеного права.

Разом з тим, суму заявленої моральної шкоди у розмірі 15000 грн. суд вважає значно завищеною та такою, що не відповідає тяжкості заподіяних моральних страждань, у зв'язку з чим вважає за необхідне зменшити її до 1000 грн.

На підставі викладеного і ст.ст. 10, 60, 212, 213 ЦПК України, ст. ст.142, 147, 148, 149, 150, 237-1 КЗпП України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконним наказ №12-аг від 26.03.2009 р. в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення стягнення у вигляді догани та скасувати його в цій частині.

Зобовязати ВАТ "Запоріжжяобленерго" зробити перерахунок заробітної плати з урахуванням виплати премії за час дії наказу №12-аг від 26.03.2009 р.

Стягнути з ВАТ "Запоріжжяобленерго" на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 грн., а також витрати по оплаті держмита в розмірі 17 грн. та інформаційно-технічного забезпечення в сумі 30 грн., а всього 1047 (одна тисяча сорок сім) грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області протягом 10 днів шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 20 днів після подачі заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: