АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22- 711 2010 року Головуючий у 1-й інстанції Березій Ю.А. категорія 57 Доповідач Кіселик С.А
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2010 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі :

Головуючого : судді Кіселика С А ,

суддів : Франко В.А., Суржик М.М.

при секретарі Демешко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 02 листопада 2009 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2008 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державного комунального малого підприємства по приватизації житлового фонду «Колос», третя особа ОСОБА_2 про скасування приватизації квартири. Просив визнати противоправним та скасувати розпорядження керівника малого підприємства «Колос» з приватизації житла від 24 грудня 1996 року № 1080, в частині приватизації квартири АДРЕСА_1 виска Кіровоградської області, а також визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло від 24 грудня 1996 року.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що він не давав письмової згоди на приватизацію цієї квартири.

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 02 листопада 2009 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду позивач просить його скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позов.

В скарзі апелянт зазначив, що при постановленні рішення судом порушені норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи . Зокрема, зазначив, що суд помилково послався на положення ч.1 статті 48 ЦК України 1963 року і застосував їх. Неправильного висновку дійшов суд і щодо того, що 01.12.1996 року позивач та третя особа подали заяву про оформлення приватизації житла, оскільки ця дата не підтверджується жодним документом по справі. Судом надано невірної оцінки висновку судово почеркознавчої експертизи № 1051/02 від 18.05.2009 року. Крім того судом не взято до уваги пояснення допитаних у судовому засіданні свідків.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та наведені у скарзі доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, із наступних підстав.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції на підставі досліджених доказів правильно встановив, що приватизація житла, а саме квартири АДРЕСА_2 відбулася у відповідності до вимог чинного законодавства.

Згідно частини 2 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», (далі по тексту Закон), передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку) в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обовязковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

Частиною 4 статті 8 Закону передбачено, що підготовка та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків) може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства).

Із матеріалів справи вбачається, що приватизація квартири АДРЕСА_3 була здійснена за заявою ОСОБА_1 позивача по справі.

Позивач оспорює подачу заяви до органу приватизації і поясняє, що підпис в заяві, йому не належить.

Згідно положень частини 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивач же не довів суду, що не звертався до підприємства по приватизації житла із заявою про приватизацію квартири АДРЕСА_1 виска Кіровоградської області, і що засвідчений керівником підприємства підпис ОСОБА_1 не належить.

Натомість представник відповідача в своїх поясненнях спростовує твердження позивача і поясняє, що заяву про приватизацію квартири АДРЕСА_3 було подано особисто ОСОБА_1 і саме його підпис посвідчено 24.12.1996 року керівником підприємства.

Крім того, відповідно висновку № 1051/02 судово почеркознавчої експертизи від 18 травня 2009 року експерту не вдалося вирішити питання про те, чи виконаний підпис від імені ОСОБА_1 в заяві про приватизацію житла від 21.12.1996 року, самим ОСОБА_1, чи іншою особою. Як зазначив експерт відсутність такої можливості обумовлена складністю вирішення цієї задачі, яка обумовлена обмеженим обємом графічного матеріалу, який міститься у короткому та простому виконанні досліджуваному підписі, а також відсутності у розпорядженні експерта достатньої кількості вільних зразків підписів ОСОБА_1 виконаних у період 1995 1996 р.р, а ті зразки які були надані є лише низькоякісними копіями.

За наявності такого висновку експерта, з метою доведення обставин які б підтверджували, що підпис в заяві на приватизацію житла виконано не позивачем, останнім не надано до суду додаткових зразків підпису і клопотання про проведення додаткової експертизи не заявлялося.

Крім того позивачем не спростовано доводи відповідача та третьої особи, щодо наявних підписів позивача у наданих суду копіях списків на використання житлових чеків.

Не може колегія суддів взяти як доказ і пояснення свідків, які, як зауважив позивач та його представник, пояснювали, що ОСОБА_1, в день подачі заяви, а саме на передодні Різдва, до органу приватизації з роботи не відлучався.

Такі пояснення осіб, допитаних як свідки, не є належними доказами.

Згідно частини 1 статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

В той же час, на запитання суду, ні одна із сторін не змогла дати відповідь щодо точної дати звернення позивача із заявою до органу приватизації, а сама заява містить лише дату засвідчення підписів наймача та членів його сімї керівником підприємства яке прийняло заяву.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які виникли між сторонами і правильно застосував норми матеріального права, що їх регулюють.

Відповідно до вимог ч.1 ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Помилкове посилання суду першої інстанції на положення ч.1 ст. 48 ЦК України 1963 року не може бути підставою для скасування правильного рішення суду, оскільки згідно частини 2 статті 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла переконання, що рішення суду є законним та обгрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляції не спростовують правильних висновків суду, а тому рішення скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.303,307, 308,313,314,315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 02 листопада 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двох місяців до Верховного Суду України.

Головуючий:

Судді: