РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 грудня 2010 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - Богонюка М.Я.,

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В,

при секретарі - Луньо К.А.,

за участю: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28 січня 2010 року,-

встановила:

Закрите акціонерне товариство «ІРОКС» звернулось до суду із позовом про розірвання договору №8 пайової участі у будівництві житла від 28.11.2006 року між ЗАТ «ІРОКС» та ОСОБА_1 (далі - договір №8) у зв'язку з істотним порушенням ОСОБА_1 умов договору про співпрацю від 28.11.2006 року (далі - договір про співпрацю), який є невід'ємною частиною оспорюваного договору.

Оскаржуваним рішенням відмовлено в задоволенні позову, так як договір не набув чинності унаслідок непідписання його ОСОБА_1 та незатвердження його загальними зборами акціонерів.

Рішення оскаржив ОСОБА_1, просить його скасувати в частині мотивів відмови у позові. Зазначає, що 28.11.2006 року договір пайової участі між ним та ЗАТ «Ірокс» був укладений, виконувався і тому рішення суду про відсутність договірних відносин між сторонами є неправильним. Крім цього зазначає, що договір про співпрацю від 28.11.2006 року є підробленим, ним не підписувався, не виконувався і не міг виконуватись і тому жодного правового значення для вирішення питання про розірвання оспорюваного договору не має.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 на підтримання скарги, пояснення представника позивача ОСОБА_3 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування рішення в частині мотивів його обґрунтування.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції вважав встановленим, що ОСОБА_1 договір №8 від 28.11.2006 року не підписував і тому між сторонами відсутні договірні відносини. Крім цього суд зазначив, що даний договір не набув чинності у зв'язку із порушенням статутних вимог Товариства про затвердження договорів загальними зборами акціонерів.

Проте такий висновок не відповідає матеріалам справи і тому його слід виключити із мотивувальної частини рішення.

Як убачається із позовної заяви, підставою для розірвання договору №8 ЗАТ «ІРОКС» зазначав невиконання ОСОБА_1 істотних його умов, передбачених договором про співпрацю, який вважають невід'ємною частиною договору №8, а саме: відповідач не надавав Товариству юридичних послуг та послуг з оформлення дозвільних документів згідно п. 1.2.; не сплатив Товариству 150534 грн. відповідно до п. 1.3. цього договору про співпрацю.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із договору №8 випливає, що замовник ОСОБА_1 та підрядник ЗАТ «ІРОКС» досягли згоди про передачу замовником підряднику паю для його залучення у будівництво об'єкту інвестування, що підтверджується підписами належних сторін.

Згідно зазначеної вище норми та договору №8 істотними умовами цього договору є: розмір паю - 200124 грн. та порядок його сплати, характеристика об'єкту інвестування - місце знаходження (номер) квартири, загальна її площа, поверх, характеристика будинку, умови виникнення права власності замовника на об'єкт інвестування, строк дії договору.

Отже, висновок суду про те, що договір не набрав чинності спростовується матеріалами справи.

Посилання суду на висновок №2197 судових експертів-почеркознавців, відповідно до якого підпис від імені ОСОБА_1 на договорі №8 виконаний не ним, колегія суддів не вважає обґрунтованим і відхиляє його.

Як убачається із матеріалів справи судова експертиза була призначена за клопотанням позивача, експертне дослідження проводилось по оригіналу договору №8 (а.с. 61), на аркуші 5 якого є штамп експертної установи «Львівський НДІСЕ ОБ'ЄКТ».

Оглядом колегією суддів оригіналу договору, який надав ОСОБА_1, встановлено, що на ньому відсутній штамп експертної установи, а отже цей документ не був об'єктом дослідження і тому відсутні підстави посилатись на висновок експертів як на належний доказ.

До того ж колегія суддів бере до уваги, що сам позивач не заперечував факту підпису ОСОБА_1 договору №8, визнавав між ними договірні відносини (а.с. 9, 33, 64, 66, 90), у тому числі передав квартиру ОСОБА_1, та просив суд їх розірвати.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновок суду про відсутність договірних відносин між ОСОБА_1 та ЗАТ «ІРОКС» є неправильним, тому в цій частині рішення слід скасувати і виключити цей висновок із його мотивувальної частини.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено чи розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Із позовної заяви убачається, що підставою для розірвання договору №8 позивач убачав невиконання ОСОБА_1 умов договору про співпрацю.

ОСОБА_1 заперечив наявність такого договору про співпрацю.

За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Так як позивач не надав судам першої та апеляційної інстанції доказів наявності договору про співпрацю, то колегія суддів приходить до висновку про відсутність зобов'язань ОСОБА_1 перед ЗАТ «ІРОКС» за цим договором і тому підстав для розірвання договору №8 не має.

Крім цього, аналіз змісту договору №8 свідчить про досягнення сторонами усіх істотних умов, тобто він є цілісним, завершеним договором, натомість копія договору про співпрацю суперечить його істотній умові - ціні квартири, де його вартість уже збільшена до 350068 грн., а також покладає на ОСОБА_1 інші обов'язки, які виходять за межі договору №8, а отже він не є невід'ємною частиною оспорюваного договору.

Таким чином позовні вимоги ЗАТ «ІРОКС» про розірвання договору №8 у зв'язку з недотриманням ОСОБА_1 істотних його умов шляхом невиконання вимог договору про співпрацю є безпідставними, а тому рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову є вірним.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Обґрунтовуючи рішення, суд першої інстанції убачав підставою для відмови в задоволенні позову ту обставину, що договір №8 не був затверджений загальними зборами акціонерів.

Проте така вимога не заявлялась, докази на підтвердження чи її спростування сторонами не подавались, судом не досліджувались і тому суд вийшов за межі позовних вимог.

За таких обставин посилання суду на цю обставину слід виключити із мотивувальної частини рішення.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. З ч. 1 ст. 309, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28 січня 2010 року в частині мотивів відмови у позові скасувати, виключити із мотивувальної частини рішення посилання суду на те, що «... оспорюваний договір про пайову участь в будівництві житла не набув чинності ...», «... оскільки даний договір відповідачем ОСОБА_1 не підписувався ...», «... загальними зборами акціонерів не затверджувався, відповідно до вимог Статуту ... ».

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскарженим безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: