Справа №22и-2760 2010 р. Категорія 34
Головуючий у 1-і'і інсг ОСОБА_1 Доповідач Юхнменко А.Г.
РІШЕННЯ

Іменем України

12 липня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Петричка П.Ф., суддів Цяцяка М., Юхименка А.Г., секретаря Балюк О.С., з участю сторін та третьої особи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» на рішення Франківського районного суду м.Львова від 17 березня

2010 року; -

встановила:

Оскаржуваним рішенням задоволено позов ОСОБА_2 до Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс», третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (ДТП).

Стягнуто з відповідача в користь позивача 19025 грн. 64 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, 1700 грн.00 коп. на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, судові витрати: 68 грн.00 коп. судового збору, 30 грн.00 коп. за ІТЗ, 320 грн.00 коп. витрат на оплату судової експертизи, а всього разом 21143 грн. 64 коп.

Рішення оскаржив відповідач, просить його скасувати та постановити нове рішення, яким в позові відмовити в повному обсязі, оскільки не враховано, що на водія трамваю ОСОБА_3 протокол про порушення ПДР не складався, її вини в ДТП немає, винним є сам позивач, який проїжджаючи перехрестя, порушив вимоги знаку «Дати дорогу», саме на нього було складено протокол органами ДАІ, суд безпідставно не застосував норми ч.Г стЛ 188 ЦК України щодо наслідків завдання шкоди дією двох джерел підвищеної небезпеки з врахуванням того, що водій трамваю протиправних дій не вчинила.

Також вважають, що суд безпідставно стягнув моральну шкоду, оскільки він такої не поніс, а якщо поніс, - то тільки зі своєї вини, бо порушив ПДР.

Вислухавши доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи скарги, колегія суддів вважає, що її слід задовольнити, виходячи з наступного.

Суд прийшов до висновку, що відповідно до постанови Франківського районного суду м.Львова від 27 серпня 2007 року (адмінсправа №3-10575/07) у притягненні позивача ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності відмовлено, оскільки відсутні докази, які б стверджували його' вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, тому він має право на відшкодування шкоди у зв»язку з пошкодженням його автомобіля. При цьому на думку суду «саме в діях третьої особи ОСОБА_3 вбачається порушення Правил дорожнього руху України в даній дорожньо-транспортній пригоді». Вона керувала транспортним засобом (трамваєм), перебуваючи в трудових відносинах з відповідачем ЛКП «Львівелектротранс». тому з нього, як власника джерела підвищеної небезпеки, відповідно до норм ст.с.1172,1187 ЦК України слід стягнути шкоду.

Однак такий висновок не зовсім відповідає обставинам справи та вимогам процесуального та матеріального права.

Так, суд прийшов до правильного висновку, що автомобіль позивача отримав пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (ДТП) внаслідок взаємодії (руху) двох джерел підвищеної небезпеки, а саме автомобіля під керуванням самого позивача, він же його власник, і маршрутного трамваю, належного відповідачу ЛКП «Львівелектротранс», яким керувала третя особа ОСОБА_3 Однак при вирішенні спору керувався нормами ст.ст.1187,1167 ЦК України, хоч слід було керуватись спеціальною нормою права, а саме ст.1188 цього Кодексу, згідно частини 1-ої, якої шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах.

Дійсно, відповідно до ч.4 ст.бЩПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов»язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому зазначена вище постанова суду по адміністративній справі є обов»язковою для суду щодо відсутності вини самого позивача ОСОБА_2 у ДТП.

Враховуючи норми ч.І ст.1188 ЦК України про відшкодування шкоди на загальнийх підставах, передбачених ст. 1166 цього Кодексу, та спеціальну норму пункту 1 ч.І ст. 1188 Кодексу, якою передбачено, що шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, суд мав би навести докази наявності протиправних дій зі сторони водія трамваю ОСОБА_3 у спричинені шкоди автомобілю позивача.

Суд, як зазначалося вище, зробив висновок, «що саме в діях третьої особи ОСОБА_3 вбачається порушення Правил дорожнього руху України в даній дорожньо-транспортній пригоді».

Однак в порушення вимог ст.ст.213,214 ЦПК України не навів жодного доказу порушення нею ПДР і яких саме, який би підтверджував такий висновок.

На думку колегії суддів доказів вини водія трамваю в ДТП з участю автомобіля позива в справі немає, що вбачається з наступного.

При розгляді адміністративної справи ні представник ЛКП «Львівелектротранс», ні водій трамваю ОСОБА_3 до участі в ній не притягувалася. Постановою суду від 27 серпня 2007 року ОСОБА_3 не визнана винною в порушенні Правил дорожнього руху, протокол про порушення нею ПДР уповноваженою особою ДАІ не складався і сам позивач не звертався у відповідні органи щодо встановлення її вини в ДТП. Трамвай під керуванням ОСОБА_3 рухався по рельсовій колії головної дороги, зі сторони руху автомобіля під керуванням позивача перед перехрестям з головною дорогою встановлено знак «Дати дорогу», який був обов»язковим для виконання позивачем, при зіткненні з автомобілем ОСОБА_3 застосувала екстренне гальмування. Однак, як пояснив сам позивач, він перебував в окулярах, вважав, що трамвай не рухається, тому продовжував рух на перехрестя, зосередивши всю увагу на перешкоди справа, після чого відчув удар в корпус автомобіля.

Враховуючи наведене, колегія приходить до висновку, що в діях водія трамваю ОСОБА_3 немає вини у спричиненні шкоди автомобілю позивача, тому відповідно до п.3 абзац 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.92 р. з відповідними змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» позивач не має права на відшкодування шкоди за рахунок відповідача ЛКП «Львівелектротранс», тому рішення в цілому слід скасувати та ухвалити нове про відмову в позовних вимогах за безпідставністю.

Керуючись ст.ст.1166,1167,1188 ЦК України, ст.ст.307,309,314 ЦПК України колегія суддів;

ухвалила:

Апеляційну скаргу Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» задовольнити.

Рішення Франківського районного суду м.Львовд від 17 березня 2010 року скасувати та ухвалити нове, яким в позові ОСОБА_2 до Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної події (ДТП) відмовити за безпідставністю.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної рили.

Головуючий

Судді