Справа №2-7539/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

09.11.2010 року

Приморський районий суд м. Одеси в складі:

Головуючого - судді Турецького О.С.

при секретарі - Курченко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги наступним.

03 серпня 1979 року позивач ОСОБА_1, уклав шлюб з ОСОБА_2, який зареєстровано у Київському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Одеси, про що зроблено відповідний актовий запис №1022 та видано свідоцтво про укладення шлюбу.

Сімейне життя не склалося. Під час спільного проживання відповідачка регулярно провокувала позивача на сварки, внаслідок чого спільне життя та збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача.

У звязку з цим припинилися будь-які шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство.

Шлюб у позивача перший.

Домовленості щодо добровільного розірвання шлюбу немає.

У судове засідання зявився позивач, свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідачка в судове засідання зявилася, не заперечувала проти задоволення позову.

Заслухавши доводи позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та існуючі у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані й підлягають задоволенню.

Так судом встановлено, що 03 серпня 1979 року позивач ОСОБА_1, уклав шлюб з ОСОБА_2, який зареєстровано у Київському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Одеси про що зроблено відповідний актовий запис №1022 та видано свідоцтво про укладення шлюбу.

Сімейне життя не склалося. Під час спільного проживання відповідачка регулярно провокувала позивача на сварки, внаслідок чого спільне життя та збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача.

У звязку з цим припинилися будь-які шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство.

Домовленості щодо добровільного розірвання шлюбу немає.

Майнового спору між позивачем та відповідачем немає.

Так, відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб між жінкою та чоловіком ґрунтується на їх доброї волі. Відсутність бажання одного із подружжя припинити шлюбні відносини є підставою для припинення таких відносин за умов неможливості одну зі сторін змушувати перебування в сімейних стосунках з іншою.

Підстав для відмови в розірвання шлюбу передбачених ч. 2, ст. 110 Сімейного Кодексу України судом встановлено не було.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 104, 110, 112, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 105, 110 СК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дівоче прізвище Нагорна) 03 серпня 1979 р. у Київському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Одеси, про що зроблено відповідний актовий запис № 1022 розірвати.

Стягнути з позивача ОСОБА_1 усі витрати, повязані з реєстрацією розірвання шлюбу у органах РАЦСу, а саме 17 грн. державного мита.

Звільнити відповідача ОСОБА_2 від сплати витрат, повязаних з реєстрацією розірвання шлюбу у органах РАЦСу.

ОСОБА_2 (дівоче прізвище - Нагорна) ОСОБА_3,яка змінила прізвище під час державної реєстрації шлюбу заявила про вибір прізвища після реєстрації розірвання шлюбу - «Березіна».

Відповідно ч.2 ст. 115 Сімейного кодексу України копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області, через Приморський районний суд міста Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Турецький О.С.

09.11.2010