Рівненський міський суд Рівненської області
справа 2-7063/10
РІ Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2010 року м. Рівне

Рівненський міський суд

Головуючий Мельник О.В.

при секретареві Яремі Е.В.

з участю позивача ОСОБА_1. її представника - адвоката ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівному справу за позовом КонощукМарії Василівни до відкритого акціонерного товариства " Рівнеазот " про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

ВСТАНОВИВ:

Сторона позивача у судовому засіданні з викладених у позовній заяві підстав позов підтримала. У обгрунтування позовних вимог, зокрема, пояснила, що наказ про накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення був винесений з порушенням встановлено ч. 1 ст.148 КЗпП України строку. Звільнення позивача з посади було проведене у порушення ст.31 КЗпП України за виявлені порушення, які не входили до кола посадових обов'язків позивача. Жоден із проступків, які нібито було вчинено позивачем і за які її було звільнено не були вчинені після застосування до неї 16.07.2007 року дисциплінарного стягнення. Профком підприємства відмовив у наданні погодження щодо її звільнення. Вважає, що відповідач не мав права розривати трудовий договір з позивачем на підставі п. З ч. 1 ст. 40 КЗпП України без згоди профспілкового органу. Просять поновити позивача на посаді начальника житлово-комунальної дільниці з 30.08.2007 року, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу по день постановлення судового рішення в сумі 52088.31 гривень та моральну шкоду в сумі 20000 гривень.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, з підстав, викладених у письмовихьмових запереченнях на позов. Зокрема, вважає, що строк, визначений ч. 1 ст. 148 КЗпП України відповідачем пропущено не було, рішення профспілкового органу про відмову у наданні погодження на звільнення позивача є необгрунтованим, виявлені порушення в діях позивача було встановлено внаслідок невиконання нею своїх посадових обов'язків, що закріплені в положення про житлово-комунальну дільницю ВАТ «Рівнеазот». Звільнення, як вид дисциплінарного стягнення було застосовано з урахуванням неодноразових доган, що передували звільненню ОСОБА_1. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення сторін дослідивши письмові докази, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 була призначена начальником житлово-комунальної дільниці (ЖКД) в травні 2005 року.

Наказом №1129-ВК від 21.11.06 року за порушення наказу по підприємству №478-ВК від 10.05.05 року про порядок оформлення вихідного дня ОСОБА_1 оголошено догану. Наказом №374-ВК від 10.04.07 року за відсутність на робочому місці позивачу повторно оголошено догану. Наказом №292 від 26.04.07 року за неналежну організацію виконання планів та заходів з охорони праці ОСОБА_1 втретє оголошено догану. Наказом № 460-ВК від 04.05.07 року за низькій рівень керівництва і контроль за роботою підлеглого персоналу позивачу вчетверте оголошено догану. Наказом № 708-ВК від 16.07.2007 року за невиконання плану-графіку по усуненню недоліків та порушення п.9 Примірного положення про гуртожитки позивачу вп'яте оголошено догану На момент розгляду даної справи судом такі накази скасовані судом не були й позивач в судовому порядку їх не оскаржувала.

Наказом № 877-ВК від 30 серпня 2007 року позивача було звільнено з посади начальника ЖКД з цієї ж дати на підставі п. З ч. 1 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання трудових обов'язків, покладених на неї трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Підставою видачі такого наказу послужили допущені ОСОБА_1 порушення, зокрема виявлені КРВ ВАТ «Рівнеазот» в ході перевірки в червні-липні 2007 року в частині поселення в гуртожитки сторонніх осіб та оплати ними послуг проживання, самоусунення позивача контролю за станом дебіторської заборгованості за житлово-комунальні послуги та дотримання наймачами ОСОБА_4. ОСОБА_5 договірних умов, подання в.о. директора з соціальних питань необ'єктивної інформації щодо розрахунків ОСОБА_5 за найм житла при наявності у останньої заборгованості по оплаті проживання в гуртожитку.

Такий наказ було видано відповідачем у межах визначеного ч. 1 ст. 151 КЗпП України річного строку з дня накладення попередніх дисциплінарних стягнень.

Згідно положення ВАТ «Рівнеазот» про житлово- комунальну дільницю № 69-29, чинного у період з 26.03.2007 року по 26.03.2012 року, начальник ЖКД зобов'язаний здійснювати керівництво та контроль за виконанням завдань покладених на ЖКД. Здійснювати контроль за достовірністю інформації, відображеної в документах, які готує підрозділ, начальник ЖКД також організовує своєчасне надходження орендної плати від користувачів житловою площею, комунальними послугами, облік збереження і правильне використання товарно-матеріальних цінностей і основних засобів ЖКД. Окрім того, начальник ЖКД також зобов'язаний здійснювати контроль за станом дебіторської заборгованості за житлово- комунальні послуги та виселення громадян, які порушують договори найму житла у встановленому законом порядку, здійснювати контроль за достовірністю інформації, відображеної в документах, які готує підрозділ.

Позивач у судовому засіданні не заперечувала те, що у її безпосередньому підпорядкуванні, як начальника ЖКД ВАТ «Рівнеазот» перебували завідуючі гуртожитками, що знаходились на балансі вказаного підприємства, що встановлено судом також із п. 1.5.положення про ЖКД. до складу якого віднесено гуртожитки ВАТ.

Як слідує із змісту договору найму житла від 20.03.2006 року, за яким ОСОБА_5 отримала право на ліжко-місце в гуртожитку ВАТ «Рівнеазот» строк його дії закінчувався 20.02.2007 року, аналогічно строк дії такого ж договору, укладеного з ОСОБА_4закінчувався 26.05.2007 року. Вказані договори є короткостроковими, оскільки термі їх не перевищує 12 місяців.

Ці ж договори містять умови про те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4. як наймачі зобов'язані звільнити займані площі в день закінчення дії договору.

Згідно з ч. 2 ст. 822 ЦК України, якщо наймодавець не попередив наймача, а наймач не звільнив помешкання, договір вважається укладеним на таких самих умовах і на такий сам строк.

Відповідно до 2 ст. 821 ЦК України до договору найму житла, укладеного на строк одного року (короткостроковий найм). не застосовуються положення статей 822-824 цього Кодексу.

Отже, суд не може прийняти до уваги пояснення сторони позивача, що дія вказаних договорів була автоматично пролонгована, а тому потреби контролювати їх виконання та організувати вирішення питання укладення нових договорів з указаними особами не було.

Суд також не може вважати вірним посилання сторони позивача на те, що оскільки дія договору, укладеного з ОСОБА_5 припинена 20.02.2007 року, а положення Про житлово- комунальну дільницю ВАТ «Рівнеазот» № 69-29 набуло чинності з 26.03.2007 року, то на момент закінчення дії договору у позивача не існувало обов'язку по здійсненню контролю за станом дебіторської заборгованості за житлово-комунальні послуги та виселення громадян, які порушують договори найму житла у встановленому законом порядку.

Суд виходить з того, що такі обов'язки позивача, як начальника ЖКД виникли та продовжували існувати постійно з 26.03.2007 року, тобто з моменту набрання чинності Положенням про житлово-комунальну дільницю й продовжували існувати до моменту усунення вказаних порушень, тобто вказані обов'язки покладені на позивача постійно, а не одноразово, тому їх невиконання має триваючий характер.

Наявність заборгованості по оплаті за проживання в гуртожитку ОСОБА_5 підтверджується дослідженою судом та поданою стороною позивача довідкою від 24.12.2007 року, а також довідками від 26.07.2010 року, поданими ВАТ «Рівнеазот». згідно яких, у період з 01.04.2007 року у ОСОБА_5 постійно існувала вказана заборгованість, та яка станом на 23.07.2007 року складала 217.4 грн.. що відповідає даним, що містяться в наказі від 30.08.2007 року № 877 ВК, яким позивача було звільнено з посади начальника ЖКД.

Як слідує із змісту наказу № 877-ВК від 30.08.2007 року, вказані порушення стати можливими в зв'язку з неналежним виконанням начальником ЖКД ОСОБА_1 п.п. 3.2.1. положення № 69-29 про ЖКД.

Згідно з п.3.2.1. вказаного положення, начальник ЖКД зобов'язаний здійснювати керівництво і контроль за виконанням завдань покладених на ЖКД. При цьому, розділом 2 цього ж положення визначено перелік завдань та функцій ЖКД, до яких п. 2.2.5 віднесено забезпечення повного збору з мешканців і орендарів плити за користування житлово-комунальними послугами.

Цей же пункт про віднесення до завдань ЖКД забезпечення своєчасного нарахування плати за користування житлового комунальними послугами, суд не може прийняти до уваги, як підставу стверджувати про невиконання ОСОБА_1 такого обов'язку, оскільки згідно з наказом ВАТ «Рівнеазот» від 23.01.2007 року бухгалтерію ЖКД було виведено зі складу дільниці і введено в бухгалтерію підприємства з 01.02.2007 року. Такий висновок суду узгоджується зі змістом п. 3.1.1.12 та п. 3.1.1.23 Положення про ЖКД.

Суд не може прийняти до уваги твердження сторони позивача про те, що ОСОБА_1 не була зобов'язана контролювати своєчасне надходження орендної плати від користувачів житловою площею, оскільки такий обов'язок позивача прямо передбачений п. 3.1.1.12 положення про ЖКД.

Як слідує із змісту заяви ОСОБА_5 від 18.04.2007 року, поданої ОСОБА_1 для в.о. директора із соціальних питань ВАТ «Рівнеазот». завідувачем гуртожитку ОСОБА_6 підтверджено відсутність заборгованості наймача, в той час. як судом було встановлено наявність такої заборгованості.

Тому, з урахуванням встановлено судом факту прямого підпорядкування завідуючих гуртожитків начальнику ЖКД. суд вважає, що вказівка в наказі № 877-ВК від 30.08.2010 року про незабезпечення ОСОБА_1 здійснення контролю за достовірністю інформації, яку готує підрозділ, в порушення п. 3.2.4 положення про ЖКД шляхом надання в.о. директора з соціальних питань необ'єктивної інформації щодо відсутності заборгованості у ОСОБА_5 має достатні підстави.

Згідно з положенням ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Отже, строк, визначений указаною нормою перебігає безпосередньо з дня виявлення власником в діянні працівника саме проступку, а не події порушення. Для того ж, аби стверджувати про наявність у діянні працівника проступку, частина 1 статті 149 КЗпП України зобов'язує власника або уповноважений ним орган зажадати від працівника письмове

пояснення. Порушення указаного обов'язку вважається порушенням порядку застосування дисциплінарного стягнення та може бути підставою для його скасування.

Отже, законом фактично зобов'язано власника або уповноважений ним орган проводити певне службове розслідування по факту виявленого діяння працівника і лише по його завершенню констатувати факт наявності у діях працівника проступку, за наслідками чого вирішувати питання про накладення на працівника відповідного виду дисциплінарного стягнення.

Як встановлено судом, з приводу вказаних вище заяв ОСОБА_5 та ОСОБА_4 позивачем на ім'я генерального директора ВАТ «Рівнеазот» було надано писі пояснення 24.07.2007 року.

Отже, з уваги на викладене, суд вважає, що саме з указаної дати відповідач був зобов'язаний констатувати в діях ОСОБА_1 наявність проступку. Тому, саме з цієї дати за правилом, що міститься в ч. 1 ст. 148 КЗпП України, слід відраховувати місячний строк з дня виявлення проступку, який повинен був закінчитись 24 серпня 2007 року. Проте судом встановлено, що з 25.07.2007 року по 10.08.2007 року ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні, у зв'язку з чим, визначений ч. 1 ст. 148 КЗпП України строк було перервано, а тому суд прийшов до висновку, що відповідачем не було пропущено строк для застосування дисциплінарного стягнення в частині виявленого проступку, за виключенням наступного.

Із змісту довідки начальника КРВ від 05.07.2007 року судом встановлено, що внаслідок проведеної перевірки правильності та повноти оприбуткування грошових коштів, отриманих за надання послуг проживання в гуртожитку ВАТ «Рівнеазот». за період з 01.01. 2007 року по 01.06.2007 року було виявлено поселення сторонніх осіб в гуртожиток та оплату ними проживання без внесення коштів у касу підприємства, що стало наслідком відсутності контролю з боку ОСОБА_1 за діяльністю завідувача гуртожитку ОСОБА_7. Окрім того, з 01.01. по 01.06. 2007 року в касу підприємства надійшли кошти за проживання в гуртожитку сторонніх осіб на суму лише 410 гривень, в той час. як за місцем роботи таких осіб, які у зв'язку з відрядженнями проживали в гуртожитку по фіктивних квитанціях їм відшкодовано 4027 гривень, витрачених ними, як оплата за проживання.

З приводу виявлених КРВ ВАТ «Рівнеазот» в діях ОСОБА_1 порушень, щодо невиконання обов'язків, передбачених п.п. 3.1.1.12. 3.1.1.15. 3.2.2 положення про ЖКД позивачем на ім'я генерального директора ВАТ «Рівнеазот» було надано письмове поясненя 13.07.2007 року Тому, з урахуванням часу перебування позиваа на стаціонарному лікуванні з 25.07.2007 року по 10.08.2007 року, суд прийшов до висновку, що відповідач з пропуском місячного строку, визначеного ч. 1 ст. 148 КЗпП України в цій частині визнав таку підставу , як одну з підстав застосування дисциплінарного стягнення за виявлений в діянні ОСОБА_1 дисциплінарний проступок. До аналогічного висновку суд прийшов також з приводу вказівки у наказі № 877 --ВК від 30.08.2007 року про встановлення в діях позивача порушень, виявлених інспекцією з контролю за цінами в Рівненській області.

Відповідно до ч. 1 ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника можуть бути застосовані лише такі заходи стягнення, як догана та звільнення.

Враховуючи наявність застосування до позивача на момент видачі наказу про її звільнення з посади шести дисциплінарних стягнень у виді догани, річний термін щодо зняття яких з дня їх накладення не минув (ч. 1 ст. 151 КЗпП України), суд вважає, що відповідачем було вірно визначено підставу звільнення ОСОБА_1 із посади начальника ЖКД, передбачену п. З ч. 1 ст. 40 КЗпП України, що узгоджуються з положенням п.23 Постанови пленуму ВС'У N 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів».

Згідно з ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав. передбачених пунктом 3 статті 40 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Судом встановлено, що з метою отримання попередньої згоди на звільнення за п. З ч. 1 ст. 40 КЗпП України, відповідач 20.08.2007 року звернувся до первинної профспілкової організації ВАТ «Рівнеазот»,членом якої є ОСОБА_1. проте рішенням профспілкового комітету № 99 від 21.08.2007 року у наданні такої згоди відповідачу було відмовлено.

Згідно з ч. 7 ст. 40 КЗпП України, рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обгрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обгрунтування : відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Аналогічна норма міститься і в ч. 6 ст. 39 Закону України «Про професійні спілки. їх права та гарантії діяльності».

Під мотивованою відмовою профспілкового органу слід розуміти таку думку, яка грунтується на відповідних нормах чинного трудового законодавства та ділових (професійних) якостях працівника.

Як слідує із змісту дослідженого судом повного тексту протоколу засідання профспілкового комітету, при прийнятті рішення про ненадання згоди на звільнення ОСОБА_1. будь-якого посилання на норми чинного трудового законодавства зроблено не було, наявність фактів неодноразового притягнення до дисциплінарної відповідальності, що характеризують ділові якості працівника - до уваги не приймались, будь-яка мотивація прийнятого рішення у відповідному протоколі відсутня, кожен з викладених в поданні до профкому від 20.08.2007 року фактів предметно не обговорювався.

З уваги на викладене, судом не було встановлено відсутність достатніх підстав неправомірного звільнення позивача з посади, а тому позовні вимоги про поновлення на роботі не підлягають задоволенню.

Враховуючи відсутність підстав для поновлення позивача на посаді, відсутність _ встаовлених судом порушень трудових прав працівника, суд не вбачає підстав для застосування положень ч. 2 ст. 235. ст. 237-1 КЗпП України та стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10.1 1.60.88. 212.214.215 ІДПК України, суд.

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства

Рівнеазот» про поновлення на посаді начальника житлово-комунальної дільниці, стягнення

середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди відмовити за

безпідставністю позовних вимог.

На рішення може бути подано апеляцію до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка повинна бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя