Справа №2-4377/10 21.09.2010 21.09.2010 21.09.2010
Справа N 22ц 7831 - 2010 року. Головуючий 1 інстанції Костюченко Г.С. Доповідач апеляційної інстанції ОСОБА_1
У Х В А Л А

21 вересня 2010 року. м. Миколаїв.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Колосовського С.Ю. та Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання Голубкіною О.О.,

з участю:

боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_2 і ОСОБА_3 переглянула ухвалу судді місцевого Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 липня 2010 року, постановлену за поданням начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про примусове проникнення до будинку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення боржників, перевіривши у межах оскарження обставини та докази, якими сторони їх стверджували, -

у с т а н о в и л а :

21 липня 2010 року начальник Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції звернувся з поданням про примусове проникнення до будинку № 11 по провулку Мартовському м. Миколаєва, яке обгрунтовував наступним.

Рішенням місцевого Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 грудня 2007 року з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у солідарному порядку на користь ОСОБА_4 стягнуто 21 581 гривень.

Рішення набуло чинності і перейшло на стадію примусового виконання, яке з 20 лютого 2008 року на підставі виконавчого листа від 4 лютого 2008 року здійснює Ленінський відділ державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції.

До часу звернення з поданням рішення залишається невиконаним, оскільки застосовані виконавчою службою заходи бажаного результату не дали.

У звязку з цим виникла необхідність перевірки майнового стану боржників, проведення опису і арешту належного їм майна, яке знаходиться за місцем їх проживання.

Проте, державний виконавець не може вчинити виписані виконавчі дії, оскільки відповідачі не надають доступу до житла.

Посилаючись на зазначене, просив подання задовольнити.

Ухвалою судді місцевого Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 липня 2010 року подання задоволено у повному обсязі.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали на цю ухвалу апеляційну скаргу, в якій просять її скасувати і передати подання на нове вирішення суду 1 інстанції.

Скаргу обґрунтовували тим, що ухвала постановлена без врахування їх дій, спрямованих на добровільне виконання судового рішення, та відсутності їх вини в недопущені виконавця до будинку, належної тільки ОСОБА_3

Апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржену ухвалу суду 1 інстанції залишити без змін, оскільки суд постановив її з додержанням норм процесуального права.

Задовольняючи подання начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про примусове проникнення до житлового приміщення, суддя виходив з того, що у справі достатньо доказів для його задоволення, оскільки в інший спосіб виконати судове рішення можливості немає.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області погоджується з обставинами та правовідносинами, встановленими судом 1 інстанції, його висновки щодо них та результату вирішення подання, вважає вірними, обґрунтованими й законними.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції знаходиться виконавчий лист від 4 лютого 2008 року, виданий місцевим Ленінським районним судом м. Миколаєва на виконання його ж рішення від 17 грудня 2007 року, про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошової суми у розмірі 21 581 гривня. Через неспроможність боржників сплатити названу суму добровільно та відсутність інших джерел її покриття, стало необхідним провести виконавчі дії за місцем їх проживання. Проте вчинити такі дії виконавець не зміг, оскільки не був допущений боржниками в житло, про що 18 травня 2010 року складено акт. У звязку з цим виникла необхідність примусового проникнення до житла.

За ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

За сукупністю викладених обставин і на підставі положень чинного законодавства, подання підлягало задоволенню.

Оскільки цього ж, з таких же мотивів дійшов і місцевий суд, то підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Що ж до посилань особи, яка подала апеляційну скаргу, на відсутність їх вини в недопущенні виконавця до будинку, ігнорування судом часткового погашення ними боргу і бажання добровільно покривати борг у подальшому, то вони не можуть братися до уваги при вирішенні питання про примусове проникнення до житлового приміщення, оскільки законодавець не ставить виконання рішення від названих обставин.

Керуючись ст.ст. 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 і ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу судді місцевого Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 липня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: