Богородчанський районний суд Івано-Франківської області
Справа № 2-440/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2010 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі : головуючого-судді Шишка О.А.,

з участю секретаря Рудейчук І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Богородчани цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади с.Манява в особі Манявської сільської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, та зустрічний позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про позбавлення права спадкування за законом, спадкування за правом представлення,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до територіальної громади с.Манява про визнання права власності на спадкове майно. Ухвалою Богородчанського районного суду від 23.06.2010 року до участі у справі як відповідачів залучено ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 01.11.2005 року в с.Манява Богородчанського району померла її бабуся ОСОБА_5. На день смерті бабусі вона була неповнолітньою. 31.03.2010 року звернулася до Богородчаської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, у чому їй відмовлено. Вважає що інші спадкоємці на майно бабусі не претендують, просить визнати за нею право власності на будинковолодіння в с.Манява на вул.Сиглова, 25.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 предявили зустрічний позов про позбавлення права спадкування за законом, спадкування за правом представлення.

Позовні вимоги обґрунтовують, що вони є спадкоємцями майна померлої 01.11.2005 року бабусі ОСОБА_5, оскільки їхній батько помер 20.04.2005 року. Їхній дядько ОСОБА_6 після смерті їхнього батька ОСОБА_7 залишився єдиним сином та зобовязаний був утримувати перестарілу хвору матір, однак цього обовязку він не виконував, бив її, виганяв з дому, забирав пенсію, підпалив хату, у звязку з чим бабуся змушена була жити у сусідів. Вважають, що через таке відношення до бабусі він повинен бути усунутим від права на спадщину. Оскільки він не набув права на спадкове майно, то не мають такого права і його діти ОСОБА_1 та ОСОБА_4 Отже, право на спадщину бабусі належить тільки їм, оскільки вони проводили похорони бабусі та після її смерті здійснювали догляд за її будинковолодінням, проводили оплату за електроенергію, обробляли земельну ділянку.

В судове засідання повторно не зявилися ОСОБА_1 та ОСОБА_4, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялися в установленому законом порядку. Від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи за їхньої відсутності, свої позовні вимоги підтримали повністю.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що у позові ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно слід відмовити, а зустрічний позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Відповідно до статті 1266 ЦК України внуки спадкодавця спадкують ту частину спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Виходячи з цієї норми закону, успадковуючи в порядку права представлення внуки закликаються до спадкування разом із спадкоємцями першої черги. При розділі спадкового майна вони ніби представляють свого батька або матір, які померли раніше. При цьому вони виступають як безпосередні спадкоємці спадкодавця, а не як спадкоємці тих осіб, яких вони «представляють». Отже, вимога ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення ОСОБА_6 й відповідно його дітей від права на спадкування не може бути задоволена, оскільки внуки є безпосередніми спадкоємцями спадкодавця. Крім цього, вони не довели, що ОСОБА_6 умисно ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві, яка через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво була у безпорадному стані.

Отже, суд вважає, що ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є спадкоємцями померлої бабусі ОСОБА_5

Разом з тим, ОСОБА_4 на час смерті бабусі був неповнолітнім, однак після досягнення повноліття за оформленням спадщини не звертався, її не прийняв та у передбаченому законом порядку не відмовився від своєї частки на користь сестри ОСОБА_1

Всі інші учасники судового розгляду спадщину прийняли, тому кожному з них належить по 1/3 спадкового майна.

Вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності суд вважає безпідставними, оскільки спірне будинковолодіння є спадковим майном, право на яке крім неї мають інші спадкоємці за правом представлення.

На підставі викладеного, ст.ст.376,392,1224,1265,1266,1268 ЦК України, керуючись ст.213-215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до територіальної громади с.Манява в особі Манявської сільської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про визнання права власності на будинковолодіння на вул.Сиглова, 25 в с.Манява Богородчанського району Івано-Франківської області.

Зустрічний позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково :

визнати за ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за правом представлення по 1/3 будинковолодіння на вул.Сиглова, 25 в с.Манява Богородчанського району Івано-Франківської області.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської області може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення через суд першої інстанції.

Головуючий