ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
справа № 2-360/10
провадження № б/н 632
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2010 р. Дарницький районний суд міста ОСОБА_1 в складі

головуючого судді: Шкоріної О.І.

при секретарі: Телегіній Н.О.

адвоката: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про визнання житлового приміщення спільним сумісним майном подружжя та його поділ, вселення та визначення порядку користування житловим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи втратившою право користування жилим приміщенням, суд,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання жилого приміщення спільним сумісним майном подружжя та поділ його. Свої вимоги мотивував тим, що за час шлюбу ними за спільні кошти 11 лютого 2003 року була придбана квартира № 75 в будинку 7»а» по проспекту П.Григоренко в м.Києві. 8 липня 2005 року шлюб між ними розірваний, у зв»язку з чим виникло питання поділу майна.

В подальшому позивач збільшив позовні вимоги і просив вселити його до спірної квартири та визначити порядок користування жилим .приміщенням, виділивши у його користування кімнату жилою площею 11,9 кв.м., а в користування відповідачці разом з дочкою кімнату жилою площею 18, 1 кв.м., місця загального користування залишити у спільному користуванні. Свої вимоги мотивував тим, що після розпаду їх сім»ї в 2005 році відповідачка постійно намагалася створити для нього умови, неможливі для проживання у спірній квартир в той же час у нього зникли ключі від замка вхідних дверей, внаслідок чого він був позбавлений можливості потрапляти до спірної квартири, а в 2006 році відповідачка змінила двері, після чого він взагалі був позбавлений можливості користуватися жилим приміщенням.

В свою чергу ОСОБА_4 звернулася о суду з зустрічною позовною заявою до відповідача про усунення перешкод у користуванні приватною власністю шляхом визнання останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири № 75 в будинку 7 «а» по проспекту П.Григоренка в м.Києві, посилаючись на те, що відповідач в жовтні 2005 року , забравши всі свої власні речі, добровільно залишив спірну квартиру та переїхав жити до жінки, з якою довгий час зустрічався.

В подальшому позивачка за зустрічним позовом уточнила свої вимоги та просила визнати відповідача ОСОБА_3 втратившим право користування жилим приміщенням квартири № 75 в будинку 7 «а» по проспекту Петра Григоренко в м.Києві та виселити з спірної квартири без надання іншого жилого приміщення, посилаючись на те, що останній, переставши бути членом сім»ї власника квартири, більше року не проживає в спірній квартирі, не сплачує комунальні послуги за спірну квартиру. Крім того, будучи зареєстрованим в спірній квартирі, відповідач створює для неї, як власника квартири, суттєві перешкоди, в тому числі щодо оплати комунальних послуг.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити, в задоволенні зустрічного позову просив відмовити, пояснивши, що вони під час шлюбу придбали трикімнатну квартиру в м.Чернігові, де він та їх спільна дочка були прописані, дружина була прописана в гуртожитку, а тому на її ім.»я придбавалася квартира в м.Києві.

Після придбання спірної квартири, дружина та дочка в 2003 році були прописані в цій квартирі, а в квітні 2004 року він був прописаний як чоловік. У зв»язку з відсутністю коштів, він за згодою дружини продав квартиру в м.Чернігів, а отримані гроші витратив в інтересах сім»ї на придбання автомобіля, меблів, техніки. При цьому він надавав нотаріальну посвідчену згоду і відповідачці на відчуження квартири, яка знаходиться в м.Києві. Перед тим, як він був змушений залишити спірну квартиру, вважає, що між ними склався конкретний порядок користування спірною квартирою, він займав кімнату меншу, а дружина з дочкою кімнату більшою площею. Крім того, також зазначив, що іншого житла він не має.

Відповідачка ОСОБА_4 та її представник позовні вимоги не визнали і просила в його задоволенні відмовити, зустрічний позов підтримали і просили його задовольнити, пояснивши, що спірна квартира в м.Києві була придбана за її кошти для дочки, що відповідало усній домовленості, яка існувала між нею та відповідачем, згідно з якою квартира в м. Чернігів та автомобіль залишалися у користування відповідача. Потім відповідач приїхав до м.Києва і попросив дати згоду на відчуження квартири в м.Чернігів, при цьому таку ж згоду останній надав їй щодо можливого відчуження спірної квартири. В 2005 році відповідач залишив спірну квартиру, при цьому забравши майже всі свої речі і перейшов проживати до іншої жінки, у зв»язку з чим вона вважає, що останній втратив право користування жилим приміщенням.

Третя особа ОСОБА_4 /ОСОБА_6/ О.В. проти задоволення позовних вимог ОСОБА_3 заперечував, зустрічні вимоги підтримала і просила позов задовольнити, підтримавши пояснення відповідачки.

Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.11.1986 року. Шлюб між сторонами розірваний 8 липня 2005 року , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданого Відділом РАЦС Дарницького районного управління юстиції м.Києва . /а.с.37/.

Оцінюючи посилання відповідачки та її представника, що шлюб сторонами був формально розірваним за рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 20 грудня 1999 року, суд вважає такими, що не ґрунтуються на законі, оскільки за нормами Кодексу України про шлюб та сім»ю, які діяли на момент винесення рішення, шлюб вважався припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах запису актів громадянського стану.

За час шлюбу 11 лютого 2003 року сторони за спільні кошти придбали квартиру № 75 в будинку 7 «а» по проспекту П.Григоренко в .ОСОБА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу і зареєстрованого в реєстрі за № 443.

Відповідачкою не доведено, а судом не встановлено, що спірна квартира придбана за кошти останньої. Навпаки такі посилання відповідачки спростовуються як показами свідка, так і дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, свідок ОСОБА_7 показала, що відповідачка є її рідною сестрою і подружжя ОСОБА_3 їй відоме з часу створення сім»ї останніх. Стосунки між подружжям стали погіршуватися після народження дочки сторін, спочатку сум»я проживла в гуртожитку в м.Чернігів, потім позивач придбав квартиру в тому ж місті, а далі була домовленість, що її сестра переїздить в м.Київ, де купується квартира, а позивач залишається в ч.Чернігові, де має квартиру та автомобіль. Оскільки позивач зловживав спиртними напоями, на що витрачав кошти, то відповідачка привозила до неї гроші, де зберігала, накопичуючи, з метою придбати квартиру в м.Києві.

Крім того, в заяві нотаріально посвідченій, ОСОБА_3 2 березня 2004 року дає згоду на продаж його дружиною ОСОБА_4 надбаною ними під час перебування в зареєстрованому шлюбі квартири за адресою: м.Кїв пр..ОСОБА_8, буд.7 «а» кВ.75 за ційн та на умовах, які вона визначить самостійноа.с.51/. Аналогічну заяву згоду на відчуження квартири в м.Чернігові ОСОБА_4 надала того ж дня і ОСОБА_3

* ¦

Таким чином, суд вважає, що сторони на час придбання спірної квартири проживали однією сім»єю, і погоджувалися, що спірна квартира є придбаною під час перебування в зареєстрованому шлюбі.

Крім того, про те, що сторони проживали разом свідчить і та обставина, що 18 квітня 2004 року ОСОБА_3 після продажу квартири в м.Чернігів, придбав автомобіль «Опель Вектра» державний номер НОМЕР_1 /а.с.27/ , яким має право керувати ОСОБА_4 Від так заслуговують на увагу пояснення позивача ОСОБА_3 в тій частині, що спірна квартира була придбана під час знаходження в шлюбі.

Оцінюючи посилання відповідачки, що сторони добровільно поділили майно, яке придбали під час шлюбу шляхом оформлення нотаріально посвідчених заяв- згод на відчуження майна, відповідно до якого у ОСОБА_3 залишалася квартира в м.Чернігів та автомобіль, а у неї залишалася квартира № 75 в будинку 7 «а» по пр..ОСОБА_8 ьв м.Києві, не можуть бути прийняті судом, оскільки зі змісту цих заяв вбачається, що сторони дали згоду на відчуження спільного майна, що є обов»язковим при оформленні договору про відчуження нерухомого майна, що передбачено ст..65 СК України. Договір же про поділ майна є окремим договором і також підлягає нотаріальному посвідченню.

Таким чином, суд вважає, що квартира № 75 в будинку 7 «А» по проспекту Петра Григоренко в м.Києві є спільним сумісним майном подружжя і підлягає поділу між подружжям порівну.

Що стосується заяви представника відповідачки, що позивач пропустив строк звернення до суду, який для останнього закінчився 8 липня 2008 року /три роки після офіційного розірвання шлюбу/, суд вважає, що така заява не заслуговує на увагу суду, оскільки позивач не прогаяв строк позовної давності, звернувся до суду в межах трирічного строку після як того, як дізнався, що шлюб між сторонами розірваний, свідоцтво про розірвання шлюбу отримав 25.03.2006 року /а.с.7/ на підставі рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 20.12.1999 року.

Оскільки позивач ОСОБА_3 має право власності на 1 / 2 частину квартири № 75 в будинку 7 «а» по проспекту Петра Григоренко в м.Києві, то на останнього не поширюються положення ст..405 ЦК України, а саме, що член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Також позивач не може бути виселений із житлового приміщення, частина якого належить йому на праві власності, а від так зустрічний позов задоволенню не підлягає в повному обсязі.

Судом також встановлено, що позивач ОСОБА_3 позбавлений можливості користуватися своєю власністю, оскільки йому чинять перешкоди, що підтверджується листом Дарницького РУ ГУ МВС України в м.Києві, відповідно до якого 13.03.2006 року, 16.03.2006 року були виклики працівників міліції до квартири 75 в будинку 7 «а» по проспекту Петра Григоренко в м.Києві у зв»язку з тим, що жінка не пускає додому, а також колишній чоловік вибиває двері. Також свідок ОСОБА_9 показала, що вона протягом останніх п»яти років проживає та працює в будинку 7 «а» по просп..ОСОБА_8, і інколи помічала, що якщо ОСОБА_3 приходив додому в стані алкогольного сп»ягніння, останнього не пускали до квартири і викликали міліцію.

Спірна квартира представляє собою двохкімнатну ізольовану квартиру, яка складається з двох кімнат, відповідно площею 11,9 кв.м. та 18,1 кв.м.. В квартирі зареєстровані чотири особи, сторони по справі, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Оскільки кожному із співвласників спірної квартири належить право власності на ! / 2 частину квартири, суд вважає можливим встановити запропонований позивачем конкретний порядок користування спірною квартирою, виділивши у користування ОСОБА_3 кімнату площею 11, 9 кв.м., а ОСОБА_4 кімнату площею 18,1 кв.м., місця загального користування залишити у спільному користуванні.

Відповідно до ст..358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Таким чином, позовні вимоги позивача про вселення та встановлення порядку користування квартирою підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. ст. З, 10, 11, 60, 79, 88, 174, 208, 209, 212-215, 257 ЦПК України і на підставі ст..ст. 60, 69,65, 72 СК України, ст..317, 358, 405 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 спільним сумісним майном подружжя.

Визнати право власності за ОСОБА_3 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1.

Визначити порядок користування жилим приміщенням квартири № 75 в будинку № 7- А по проспекту П.Григоренка в місті Києві, виділивши в користування ОСОБА_3 ізольовану кімнату жилою площею 12 кв.м., а в користування ОСОБА_4 ізольовану кімнату жилою площею 18 кв.м. Місця загального користування залишити у сумісному користуванні.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання втративши право користування жилим приміщенням - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва. Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя