Гайсинський районний суд Вінницької області
Справа № 2-27/2010 р.
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 червня 2010 року Гайсинський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого - судді С.М. Дєдова,
при секретарях Н.М. Отрошко, У.Ю. Ратушняк,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гайсині справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2, третя особа Гайсинський районний центр зайнятості про стягнення заборгованості по заробітній платі та зобовязання вчинити певні дії, -
03.11.2009 року звернулася в суд з даним позовом, в якому просила зобовязати відповідача розірвати на підставі ст.38 КЗпП України за ініціативою працівника із 22.10.2009 р. трудовий договір, укладений 01.08.2009 року на невизначений період фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 з ОСОБА_1, провести реєстрацію розірвання вказаного трудового договору у Гайсинському районному центрі зайнятості, стягнути з відповідача Ф.О.П. ОСОБА_2 на її користь 1 667 грн. заборгованості по заробітній платі.
У судовому засіданні позивачка неодноразово змінювала свої позовні вимоги, 14.05.2010 року уточнила та збільшила позовні вимоги, просила зобовязати відповідача розірвати на підставі ст.38 КЗпП України за ініціативою працівника із 07.06.2010 р. трудовий договір, укладений 01.08.2009 року на невизначений період фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 з ОСОБА_1, провести реєстрацію розірвання вказаного трудового договору у Гайсинському районному центрі зайнятості, стягнути з відповідача Ф.О.П. ОСОБА_2 на її користь 1 667 грн. заборгованості по заробітній платі та 4 574 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку, відшкодування витрат за надання юридичної допомоги, сплаченого нею судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Позивачка, пояснила, що 01.08.2009 року фізична особа підприємець ОСОБА_2 уклав з нею безстроковий трудовий договір, який було зареєстровано у в Гайсинському районному центрі зайнятості, у відповідності до договору вона взяла на себе зобовязання виконувати обовязки продавця змішаної групи товарів в магазині «Мінімаркет», а Ф.О.П. ОСОБА_2 взяв на себе зобовязання здійснювати оплату її праці як продавця в розмірі мінімальної заробітної плати та забезпечити умовами праці для виконання прийнятих працівником зобовязань. В період із 01.08.2009 року по 01.08.2009 року включно вона добросовісно у відповідності до трудового договору від 01.08.2009 року та до графіка роботи виконувала свої посадові обовязки продавця змішаної групи товарів у магазині «Мінімаркет» у с. Куна Гайсинського р-ну по вул. Леніна, 72, відпрацювала 480 годин у період із 01.08.2009 року по 30.09.2009 року, фактично працюючи по 24 години на добу через 48 годин. За вказаний період в порушення трудового договору та трудового законодавства відповідач не провів оплату праці за виконану роботу. 01.10.2009 року відповідач надав ОСОБА_1 без її згоди до 14.10.2009 року безоплатну відпустку, у відповіддь ОСОБА_1 звернулася до Ф.О.П. ОСОБА_2 з проханням звільнити її з роботи за власним бажанням та виплатити заборгованість по заробітній платі за період з 01.08.2009 року по 01.10.2009 року, яка складала 1250 грн. ОСОБА_2 відмовив їй та повторно запропонував піти в безоплатну відпустку до 14.10.2009 року, а після цієї дати зобовязався розрахуватися з нею та надати їй роботу. Позивачка пояснила, що ОСОБА_2 заробітну плату їй не виплачував, у розрахунково-платіжних відомостях за серпень та вересень 2009 року вона не розписувалась, а наявні в цих відомостях підписи їй не належать, про що вона повідомляла державному інспектору праці ОСОБА_3, та до прокуратури Гайсинського р-ну. 13.10.2009 року ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_2, щоб останній повідомив їй дату виходу на роботу, однак він відповів, що її безоплатна відпустка продовжується, а про дату виходу на роботу він її повідомить додатково. 22.10.2009 року ОСОБА_1 подала заяву Ф.О.П. ОСОБА_2 про звільнення її з роботи з 22.10.2009 року на підставі ст.38 КЗпП України в звязку із невиконанням Ф.О.П. ОСОБА_2 законодавства про працю, невиплатою заробітної плати та незабезпеченням її роботою, однак ОСОБА_2 відмовився прийняти заяву, тому вона направила вказану заяву відповідачу цінним листом із повідомленням, яку він отримав 28.10.2009 року. Станом на 28.10.2009 року заборгованість по заробітній платі перед нею з урахуванням оплати часу за простой становила 1667 грн., з яких заробітна плата за період роботи з 01.08.2009 р. по 01.10.2009 року із розрахунку 625 грн. на місяць складає 1250 грн. та оплата за час вимушеного простою за період із 01.10.2009 р. по 28.10.2009 року становить 416 грн. (625грн.?2/3=416 грн.). Розрахунок середнього заробітку вона проводить станом на 07.06.2010 року, який складає 4 574 грн. (за період із 28.10.2009 року по 07.06.2010 року (625 грн. ?7 міс. 7 днів (28,40 грн. середньоденний заробіток, який рахувався 625грн.: 22 дні =28,40?7 днів =199 грн.) = 4375 грн. + 199 грн.= 4574 грн.). 02.11.2009 року вона отримала від ОСОБА_2 лист з вимогою зявитися на роботу для виконання трудових обовязків у відповідності до трудового договору від 01.08.2009 року. 03.11.2009 вона зявилася на роботу о 08.00 год. ранку, прочекавши відповідача до 10.00 год., вона пішла, а відповідач не забезпечив її роботою. З вини відповідача вона не була забезпечена роботою, їй не була виплачена заробітна плата, тому вимагала задовольнити її позовні вимоги, а саме зобовязати відповідача розірвати на підставі ст.38 КЗпП України за ініціативою працівника із 07.06.2010 р. трудовий договір, укладений 01.08.2009 року на невизначений період фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 з ОСОБА_1, провести реєстрацію розірвання вказаного трудового договору у Гайсинському районному центрі зайнятості, стягнути з Ф.О.П. ОСОБА_2 на її користь 1 667 грн. заборгованості по заробітній платі та 4 574 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку, відшкодувати їй витрати на правову допомогу.
Представник третьої особи ОСОБА_8 під час попереднього засідання та першому судовому засіданні у вирішенні первинного позову поклалася на розсуд суду, в наступному представник третьої особи Гайсинського районного центра зайнятості в зал судового засідання не зявився, надіслав письмову заяву, в якій просив справу розглядати у відсутність представника Гайсинського районного центра зайнятості, у вирішенні справи поклався на розсуд суду.(а.с.46)
21.06.2009 року відповідач ОСОБА_2 не зявився до суду без поважних причин, хоча своєчасним чином був повідомлений про дату час та місце судового розгляду справи (а.с.148), клопотання про перенесення розгляду справи в інший день, розгляд справи у його відсутність чи за участю його представника не заявляв, про причину неявки не повідомив.
Позивач заявила клопотання щодо заочного розгляду вказаної справи, яке було задоволено, суд на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.
Зясувавши позицію сторін, дослідивши докази по справі, суд визнає, що позов підлягає повному задоволенню з таких міркувань.
Вказані правовідносини регулюються:
- п. 4) ч.1 ст. 36 КЗпП України, згідно з яким підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39);
- ч.3 ст. 38 КЗпП України встановлено, що працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору;
- ч.1 ст. 113 КЗпП України встановлено, що час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу);
- ст. 115 КЗпП України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти
календарних днів. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні;
- ст. 24. Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні в строки, встановлені у колективному договорі, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.
Виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи.
За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов'язковою оплатою цих послуг за рахунок власника або уповноваженого ним органу.
Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.;
- ст. 30. Закону України «Про оплату праці» передбачено, що при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці:
а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат;
б) розміри і підстави відрахувань із заробітної плати;
в) сума заробітної плати, що належить до виплати.
Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.;
- п. 3 трудового договору від 01.08.2009 року, укладеного між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1, передбачено, що фізична особа підприємець ОСОБА_2 зобовязується оплачувати працю працівника ОСОБА_1 у розмірі встановленої законодавчо мінімальної заробітної плати; а також зобовязується забезпечити безпечні і нешкідливі умови праці для виконання прийнятих працівником зобовязань, обладнати робоче місце, надавати необхідний інвентар, робочий одяг; п.4 цього ж договору встановлено, що час виконання робіт установлюється 40 годин на тиждень;
- відповідно до вимог ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, в якій передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільненні не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.
- ст.12 Конвенції № 95 Міжнародної Організації Праці про охорону заробітної плати встановлено, що при припиненні дії трудового договору з працівником проводиться остаточний розрахунок із виплатою всієї належної йому заробітної плати.
- частинами 1 та 2 ст.117 КЗпП України, передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинні сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
- Пленум Верховного Суду України у п.20 його постанови від 24 грудня 1999 року № 13 „Про практику застосування судами законодавства про оплату праці роз'яснив, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляди справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. У разі не проведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу.
Оскільки відповідач ОСОБА_2 не виконував вимоги законодавства про працю, умови трудового договору від 01.08.2009 року щодо своєчасного проведення оплати праці ОСОБА_1 та забезпечення її роботою, з вини відповідача, який відмовився на законні вимоги ОСОБА_1 розірвати трудовий договір за власним бажанням працівника з 22.10.2009 року та виплатити їй заборгованість по заробітній платі, позивачка втратила заробіток, так як була в звязку із затримкою проведення розрахунку позбавлена можливості влаштуватися на іншу роботу, була змушена звертатись за захистом своїх прав до суду, то з метою захисту прав позивачки необхідно зобовязати відповідача розірвати на підставі ст.38 КЗпП України за ініціативою працівника із 07.06.2010 р. трудовий договір, укладений 01.08.2009 року на невизначений період фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 з ОСОБА_1, провести реєстрацію розірвання вказаного трудового договору у Гайсинському районному центрі зайнятості, стягнути з Ф.О.П. ОСОБА_2 на її користь 1 667 грн. заборгованості по заробітній платі та 4 574 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку.
Згідно з ч.2 ст.59, ч.1 ст.60 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування; кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, тому суд не бере до уваги твердження відповідача та свідка ОСОБА_6 про своєчасну та в повному обсязі виплату ОСОБА_1 заробітної плати за серпень-вересень 2009 року, за умови ненадання відповідачем доказів на підтвердження цих обставин, а саме оригіналів бухгалтерських документів (розрахунково-платіжних відомостей), а також того, що свідок ОСОБА_6 не працювала у ОСОБА_2 у серпні, вересні 2009 року, а почала працювати з 02.11.2009 року. Надані суду ксерокопії розрахунково-платіжних відомостей про виплату ОСОБА_1 заробітної плати судом не можуть бути взяті до уваги, так як відповідачем не спростовано твердження позивачки, що у розрахунково-платіжних відомостях за серпень та вересень 2009 року вона не розписувалась, а наявні в цих відомостях підписи їй не належать, про що вона повідомляла державному інспектору праці ОСОБА_3 та до прокуратури Гайсинського р-ну; крім того відповідачем на обґрунтування його позиції не було надано жодних доказів про те хто та при яких обставинах видавав ОСОБА_1 заробітну плату за серпень 2009 року, чи розписувалась у розрахунково-платіжні відомості саме вона.
При цьому відповідачу надавалась судом можливість спростувати докази надані позивачкою, однак ці докази спростовані не були.
Вирішуючи питання про судові витрати, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки 1900 грн. витрат на правову допомогу, на користь держави держави 62 грн. 41 коп. державного мита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.
Висновки суду, крім пояснень сторін, підтверджуються такими доказами:
- показами свідка ОСОБА_4 про те, що він працює старшим оператором на АЗС у с. Куна, на якій розташований магазин «Мінімаркет» орендований ОСОБА_2; у вказаному магазині працювала продавцем його дочка ОСОБА_1, остання скаржилася йому про те, що ОСОБА_2 не виплачує їй заробітну плату за серпень, вересень 2009 року. 13.10.2009 року ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_2, щоб останній повідомив їй дату виходу на роботу, він не повідомив про дату виходу на роботу. 22.10.2009 року він разом із дочкою ОСОБА_1 подав заяву Ф.О.П. ОСОБА_2 про звільнення її з роботи з 22.10.2009 року на підставі ст.38 КЗпП України в звязку із невиконанням Ф.О.П. ОСОБА_2 законодавства про працю, невиплатою заробітної плати та незабезпеченням її роботою, однак ОСОБА_2 відмовився прийняти заяву, тому його дочка направила вказану заяву ОСОБА_2 цінним листом із повідомленням. 03.11.2009 ОСОБА_1 на вимогу ОСОБА_2 зявилася на роботу о 08.00 год. ранку, прочекавши його до 10.00 год., вона пішла, а відповідач не забезпечив її роботою. 10.11.2009 р. він з дочкою ОСОБА_1 зустрічались з ОСОБА_2 у центрі зайнятості, однак не досягли згоди щодо розірвання трудового договору між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.58);
- показами свідка ОСОБА_10 про те, що вона працює на посаді державного інспектора праці, на початку листопада 2009 року вона перевіряла ФОП ОСОБА_2 на дотримання ним вимог трудового законодавства України, під час перевірки вказаного підприємця ОСОБА_1 повідомила їй, що ОСОБА_2 заробітну плату їй не виплачував, у розрахунково-платіжних відомостях за серпень та вересень 2009 року вона не розписувалась, а наявні в цих відомостях підписи їй не належать, з 01.10.2009 року ОСОБА_2 не допускав до роботи ОСОБА_1 пропонував їй роботу у Ф.О.П. ОСОБА_7 (а.с.57);
- показами свідка ОСОБА_11 про те, що він працює старшим оператором на АЗС у с. Куна, на якій розташований магазин «Мінімаркет» орендований ОСОБА_2; у вказаному магазині працювала ОСОБА_1; під час роботи на АЗС він бачив як у жовтні та у листопаді 2009 року ОСОБА_1 перебувала на території біля магазину «Мінімаркет» та АЗС (а.с.60);
- показами свідка ОСОБА_12 про те, він працює помічником оператором на АЗС у с. Куна, на якій розташований магазин «Мінімаркет» орендований ОСОБА_2, у вказаному магазині працювала ОСОБА_1, під час роботи на АЗС у його зміну він бачив як у жовтні та у листопаді 2009 року ОСОБА_1 перебувала на території біля магазину «Мінімаркет» та АЗС (а.с.61);
- завіреною копією трудового договору від 01.08.2009 року, укладеного між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1, згідно з яким фізична особа підприємець ОСОБА_2 зобовязується оплачувати працю працівника ОСОБА_1 у розмірі встановленої законодавчо мінімальної заробітної плати; а також зобовязується забезпечити безпечні і нешкідливі умови праці для виконання прийнятих працівником зобовязань, обладнати робоче місце, надавати необхідний інвентар, робочий одяг; п.4 цього ж договору встановлено, що час виконання робіт установлюється 40 годин на тиждень (а.с.128);
- заявою ОСОБА_1 від 22.10.2009 року, в якій вона звертається з вимогою до ФОП ОСОБА_2 про звільнення її з роботи з 22.10.2009 року на підставі ст.38 КЗпП України в звязку із невиконанням Ф.О.П. ОСОБА_2 законодавства про працю, невиплатою заробітної плати та незабезпеченням її роботою (а.с.7);
- повідомленням про вручення поштового відправлення, з якого видно, що 28.10.2009 року ОСОБА_2 отримав заяву ОСОБА_1 з вимогою розірвання трудового договору.(а.с.6);
- копією акта перевірки № 02.10-17/1619 від 09.11.2009 року, згідно з яким державний інспектор Кацан Н.І. 05 листопада 2009 року перевіряла ФОП ОСОБА_2 на дотримання ним вимог трудового законодавства України, під час перевірки вказаного підприємця ОСОБА_1 повідомила їй, що ОСОБА_2 заробітну плату їй не виплачував, у розрахунково-платіжних відомостях за серпень та вересень 2009 року вона не розписувалась, а наявні в цих відомостях підписи їй не належать, з 01.10.2009 року ОСОБА_2 не допускав до роботи ОСОБА_1 пропонував їй роботу у Ф.О.П. ОСОБА_7, ОСОБА_6 почала працювати неофіційно у ФОП ОСОБА_2 з 02.11.2009 року (а.с.19-20);
- копією довідки про трудові відносини ФОП ОСОБА_2 із ОСОБА_1 (а.с30);
- свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (а.с.73);
- зверненнями ОСОБА_1 до прокурора Гайсинського району, прокурора Вінницької обл., відмовним матеріалом прокуратури Гайсинського р-ну, з яких вбачається, що ОСОБА_1 зверталася з до прокуратури з повідомленнями про факти не виплати їй заробітної плати ФОП ОСОБА_2, які під час перевірки її звернень не були спростовані (а.с.а.с. 56, 81, 82);
- квитанціями адвоката ОСОБА_9 №396 від 02.11.2009 р., №36 від 22.04.2010 р. №203 від 21.06.2010, згідно з якими адвокатом надавалась правова допомога ОСОБА_1, за що останньою сплачено ОСОБА_9 гонорару 1900 грн. (а.с.55, 150);
Керуючись ст. ст.10, 11, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд -
Змінені позовні вимоги задовольнити повністю.
Зобовязати фізичну особу підприємця ОСОБА_2 (код ЄДРПОУ 2 150 000 0000 003447, с. Бубнівка Гайсинського району Вінницької області, вул. Шевченка, 82) розірвати трудовий договір, укладений 01.08.2009 року на невизначений період ФОП ОСОБА_2 з ОСОБА_1, та звільнити ОСОБА_1 з посади продавця змішаної групи товарів за ст.38 КЗпП України з 07.06.2010р. за ініціативою працівника.
Зобовязати фізичну особу підприємця ОСОБА_2 (код ЄДРПОУ 2 150 000 0000 003447, с. Бубнівка Гайсинського району Вінницької області, вул. Шевченка, 82) провести реєстрацію розірвання трудового договору, укладеного 01.08.2009 року на невизначений період ФОП ОСОБА_2 з ОСОБА_1, у Гайсинському районному центрі зайнятості.
Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (код ЄДРПОУ 2 150 000 0000 003447, с. Бубнівка Гайсинського району Вінницької області, вул. Шевченка, 82) на користь ОСОБА_1 1 667 грн. заборгованості по заробітній платі, 4 574 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, 1900 грн. за надання юридичної допомоги, на користь держави 62 грн. 41 коп. державного мита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати за один місяць.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області через Гайсинський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя