Справа №22-ц-2005/10 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Смирнової Т.В.,

суддів - Ведмедь Н.І., Ільченко О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 19 березня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,

про відшкодування 3000 грн. майнової та 2450 грн. моральної шкоди,

встановила:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення на його користь з ОСОБА_3 відшкодування за заподіяну моральну шкоду 2450 грн. та 3000 грн. за майнову шкоду.

Свої позовні вимоги ОСОБА_2 мотивує тим, що 19 жовтня 2009 року у нього з ОСОБА_3, який є начальником Кролевецького міського комунального підприємства "Ремдільниця", відбулась розмова під час якої позивач просив завезти на його дачну дялянку 10 прицепів листу. Взамін ОСОБА_2 вирішив допомогти в роботі підприємству і виготовив 15 держаків для інвентаря і ОСОБА_3 забрав їх на склад.

Таким чином договір було укладено в усній формі.

Оскільки з 19 по 22 жовтня 2009 року було завезено 5 прицепів листу на ділянку позивача, це свідчить, що договір був укладений і набрав чинності з 19 жовтня 2009 року. Однак в подальшому ОСОБА_3 в односторонньому порядку були порушені умови договору, оскільки листя не завозилось. Всього недовезено 5 прицепів, чим йому заподіяно майнову шкоду.

Систематичні звернення до ОСОБА_3, як начальника, щодо вирішення питання по завезенню листя результату не дали. 30 жовтня 2009 року та 11 листопада 2009 року позивач в письмовій формі звертався з питання виконання умов договору, однак відповіді не отримав.

Моральну шкоду позивач обґрунтовує тим, що відповідь Кролевецьким міським

комунальним підприємством "Ремдільниця" на його звернення не була надана, через що

він хвилювався, не спав ночами, стан його здоров"я погіршився, були головні болі,

оскільки у зв'язку з одностороннім невиконанням умов договору у нього може бути

гірша урожайність на земельній ділянці.

Майнову шкоду ОСОБА_2 оцінює по збиткам урожайності виходячи з того, що на зазначену ділянку необхідно завезти 5 прицепів органічних добрив. З тих підстав, що вартість одного прицепу складала 450 грн., а на момент звернення до суду складає 600 грн., тому майнова шкода становить 3000 грн.

Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 19 березня 2010 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

ОСОБА_2 з рішенням суду не погодився і оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким позов задовольнити. Свої вимоги мотивує тим, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають значення для вирішення справи, неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, а також суд не врахував той факт, що він звертався з позовом до ОСОБА_3, як фізичної особи.

Перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, 19 жовтня 2009 року ОСОБА_2 та начальник Кролевецького міського комунального підприємства "Ремдільниця" ОСОБА_3 домовились про завезення на дачну ділянку ОСОБА_2 10 прицепів листя, яке збиралося на вулицях міста.

Вартість таких послуг необговорювалась.

В період з 19 по 22 жовтня 2009 року на дачну ділянку ОСОБА_2 було завезено 5 прицепів листя. Вподальшому листя не завозилось.

Суд першої інстанції виходячи з встановлених в судовому засіданні фактів та вимог ст. 208 ЦК України частини першій ст. 206 ЦК відмовив ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 3000 грн. майнової шкоди з тих підстав, що ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_3, як до керівника Кролевецького міського комунального підприємства "Ремдільниця" за місцезнаходженням юридичної особи, оскільки прибирання вулиць міста від опалого листя здійснювало саме зазначене підприємство, а не фізична особа - ОСОБА_3, тому сторонами домовленості в даному випадку є Кролевецьке міське комунальне підприємство "Ремдільниця" та ОСОБА_2

Згідно з вимогами ст. 208 ЦК України правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу належить вчиняти у письмовій формі.

Відповідно до ст. 203 ЦК України правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Крім того, позивач не довів розмір матеріальної шкоди в сумі 3000 грн., в СВОЄму розрахунку він зазначив вартість органічного добрива, а не листя з дерева.

Тому з урахуванням зазначеного, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про те, що ОСОБА_3 не є належним відповідачем у справі у зв'язку з чим пред'явлені до нього позовні вимоги про відшкодування майнової та моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Стосовно вимог позивача про відшкодування моральної шкоди в сумі 2450 грн., то колегія суддів вважає, що позов в цій частині підлягає частковому задоволенню, оскільки, як вбачається з матеріалів справи (а. с. 3, 4), ОСОБА_2 звертався з письмовими заявами до Кролевецького міського комунального підприємства "Ремдільниця" з приводу завезення на його на його земельну ділянку ще 5 прицепів листя, проте відповіді на свої звернення не одержав, що призвело до моральних страждань та проблем зі здоров'ям. Факт ненадання відповіді на звернення позивача визнав в судовому засіданні апеляційної інстанції сам керівник Кролевецького міського комунального підприємства "Ремдільниця" ОСОБА_3

За таких обставин, колегія суддів вважає, що права ОСОБА_2 є порушеними і підлягають захисту.

Згідно зі ст. 25 Закону України «Про звернення громадян» громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової

особи при розгляді скарги. Розмір відшкодування моральних (немайнових) збитків у грошовому виразі визначається судом.

Виходячи з вимог ст. 23 Цивільного кодексу України, засад розумності та справедливості колегія суддів дійшла висновку про необхідність відшкодувати позивачу моральну шкоду в розмірі 200 грн.

З врахуванням зазначеного та вимог ст. 309 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу позивача необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції в частині відшкодування моральної шкоди скасувати.

Керуючись ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 313, 314, 316, 317 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 19 березня 2010 року скасувати в частині відшкодування моральної шкоди.

Позов ОСОБА_2 в цій частині задовольнити частково та стягнути з Кролевецького міського комунального підприємства «Ремдільниця» на користь ОСОБА_2 200 грн. відшкодування моральної шкоди, а 8 грн. 50 коп. судового збору та 30 грн. 50 коп. за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на користь держави.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двадцяти

днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: