УХВАЛА

Іменем України Справа № 2-978/10

05.03.2010 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Вдовиченко Т.М., при секретарі Вольницькій Е.А., з участю сторін, розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

Встановив:

В лютому 2010 року ОСОБА_1, звернулася із зазначеною позовною заявою до суду з тих підстав, що 27 липня 2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя між ними не склалось через негативне відношення відповідача до сім»ї, в зв»язку з чим вона втратила до нього почуття любові та поваги, фактично дев»ять місяців вони поживають окремо, сім»я існує формально і подальше її збереження є недоцільним, тому просить шлюб розірвати. Дітей від шлюбу немає.

Спільне господарство між ними не ведеться. Спору про поділ майна немає. У попередньому судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з мотивів наведених в позовній заяві.

Відповідач позов визнав повністю, з мотивами, наведеними позивачкою в позовній заяві погодився, не заперечив проти розгляду справи у попередньому судовому засіданні.

Виходячи з наведеного суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку ст.174 ЦПК України. Згідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено, що сторони 27 липня 2006 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Дітей від шлюбу немає.

Суд, згідно ч.2 ст. 112 СК України, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд, керуючись ст. 111 СК України вживав заходи щодо примирення подружжя, однак подружжя миритися не бажає, тому шлюб слід розірвати.

Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Судові витрати понесені позивачкою при зверненні до суду та витрати пов'язані з отриманням свідоцтва про розірвання шлюбу суд вважає за необхідне покласти на відповідача, оскільки з його вини не збережено шлюб (а.сі,2).

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10,11, 60,79,81, 88,130,174, 209, 212-215, 223 ЦПК України, ст.ст. 110-112 Сімейного Кодексу України, суд ,-

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 27 липня 2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 453.

При реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС стягнути з ОСОБА_2 державне мито в розмірі 17 гривень в дохід місцевого бюджету, звільнивши від таких витрат ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею при звернення до суду судові витрати в сумі 38 гривень 50 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4ст. 295 ЦПК України.

Головуючий: