АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-ц-5416 / 2010 p. Головуючий: 1 інстанції
Категорія: договірні ОСОБА_1
Доповідач: Даниленко В.М
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2010 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі: Головуючого: судді - Малінської С.М.,

Суддів: Даниленка В.М., Швецової Л.А.,

при секретарі : Білицькій Ю.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2009 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного Комерційного Іноваційного Банку «УкрСиббанк» (далі АКІБ «УкрСиббанк») про визнання договору недійсним, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2009 року позивач ОСОБА_3 в особі свого вповноваженого представника звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому вказувалося на те, що 04.09.2006 року між позивачем та відповідачем по справі - АКІБ «УкрСиббанк» був укладений кредитний договір № 0 про надання цільового споживчого кредиту в розмірі 19 076.00 дол. США на придбання в ТОВ Автоцентр «Восточний» легкового автомобіля Ford Fusion під заставу цього ж рухомого майна, зі строком погашення отриманого кредиту до 05 вересня 2013 року та сплатою відповідних процентів за користування кредитними коштами.

При укладанні цього договору позивачу не було надано достанього часу для ознайомлення з його умовами, однак вподальшому він дізнався, що банк, позичивши йому іноземну валюту, фактично перерахував торгівельній організації грошові кошти за придбаний автомобіль у національній валюті України - 97 430,00 грн.

Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що такі дії були вчинені відповідачем з метою омани його як позичальника для приховування мнимої угоди в обхід Указу Президента України від 25.08.1996 року № 762/96 «Про грошову реформу в Україні» та нормативних актів щодо валютного регулювання в Україні, без відповідної індивідуальної ліцензії на здійснення валютної операції, з грубим порушенням його конституційних прав, позивач ОСОБА_3Ю просив суд на підставі ст.ст. 227, 228, 230 ЦК України визнати недійсним кредитний договір № 0, укладений між сторонами 04 вересня 2006 року, стягнути з відповідача на його користь 101 082,58 грн. в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди в звязку з коливанням валютного курсу, 49 945,53 грн. в рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди та 11 000 грн. витрат на правову допомогу.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 підтримав заявлені позовні вимоги й наполягав на їх задоволенні в повному обсязі.

Представник відповідача заявлені позивачем вимоги не визнав, посилаючись на їх безпідставність.

При цьому він пояснив, що позивач ОСОБА_3Ю звернувся до банківської установи з метою отримання кредиту на придбання автомобіля ще 31.07.2006 року, тобто більш ніж за місяць до укладення спірної угоди, заповнивши відповідну анкету заявника, в якій відобразив своє бажання отримати суму кредиту та валюту кредиту, а саме - долари США. Крім того, позивач був завчасно повідомлений Інформаційним листом під розпис як про програми кредитування так і про умови та особливості кредитування фізичних осіб, а також застережений відповідачем, що у випадку обрання кредитування в іноземній валюті, валютні ризики під час виконання зобовязань за кредитним договором покладаються на позичальника.

Що ж стосується перерахування на поточний рахунок торгівельної організації 97 430,00 грн. (грив- невого еквіваленту наданого кредиту) в рахунок оплати придбаного позивачем транспортного засобу, то ця фінансова операція була здійснена банківською установою згідно з умовами укладеного між сторонами кредитного договору та відповідно до вимог діючого законодавства щодо валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2009 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційні скарзі представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 ставиться питання про скасування зазначеного рішення суду першої інстанції та ухвалення по справі нового рішення по суті заявлених позовних вимог.

В обгрунтування своєї скарги апелянт посилається на неповне зясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та порушення судом норм матеріального й процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору по суті.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія не вбачає підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи, вирішуючи цивільно-правовий спір суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи, представлені докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та закон їх регулюючий.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупередже- ний та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може грунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 за їх безпідставністю, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що позивач на надав до суду належних та допустимих, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, доказів на підтвердження того, що укладений між сторонами спору договір про надання йому споживчого кредиту та застави майна, який реалізований контрагентами згідно його умов і виконувався тривалий час без будь-яких заперечень, був вчинений під впливом обману чи з метою приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили (удаваний правочин).

При цьому суд першої інстанції надав належну правову оцінку і доводам позивача щодо відсутності у банківської установи - кредитора індивідуальної ліцензії на здійснення валютної операції, правильно зазначивши, що згідно з п. 4 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті потребує індивідуальної ліцензії лише в тому випадку, якщо термін і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, які до речі, до цього часу на законодавчому рівні так і не визначені.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги, наведених в її обгрунтування, то ці доводи є несуттєвими, рішення суду, прийняте по суті розглянутого цивільно-правового спору, не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, приймаючи до уваги наведене та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК У країни, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2009 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: