АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-1619/10 Головуючий у 1-й інстанції Андрущенко-Луценко С.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: судді Омельченко Л.М.

Суддів: Панченка О.О., Триголова В.М.

При секретарі: Буряк С.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 4 березня 2010 року

По справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про вселення та усунення перешкод в користуванні житловим будинком; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду ОСОБА_1

Л.М.,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2009 року ОСОБА_2 звернувся в суд з вищевказаним позовом.

Позивач посилався на те, що він з 1987 року перебував у шлюбі з відповідачкою ОСОБА_3, і в цьому ж році сторони побудували жилий будинок у с.Великі Сорочинці, вул.Гоголя, 16, Миргородського району Полтавської області, у який вони вселилися та проживали однією сім»єю. ' '

У 2008 році шлюб було розірвано, і відповідачка ОСОБА_3 створила неможливі умови для подальшого проживання позивача у спірному житлі, у зв»язку з чим він змушений був тимчасово переїхати на інше місце проживання.

Коли ОСОБА_2 черех декілька днів повернувся з наміром жити в будинку, виявилося, що ОСОБА_3 змінила замки на вхідних дверях, не дає йому ключів від них та поселила у будинку свого співмешканця.

Посилаючись на вище викладене, позивач просив суд вселити його в будинок, розташований в с.Великі Сорочинці, вул.Гоголя, 16 Миргородського району Полтавської області та зобов»язати відповідачку не чинити йому перешкод в користуванні житлом.

У січні 2010 року ОСОБА_3 звернулася в суд до ОСОБА_2 із зустрічним позовом, в якому просила визнати останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку №16 по вул.Гоголя в с.Великі Сорочинці, Миргородського району, Полтавської області на підставі ст.ст.71, 72, 167 ЖК України, а також дозволити Миргородському МВ ГУМВС України в Полтавській області зняти з реєстрації ОСОБА_2

Обгрунтовувала свої вимоги тим, що спірний будинок належить їй на праві приватної власності.

В ньому значиться зареєстрованим її колишній чоловік ОСОБА_2, з яким вона перебувала у шлюбі з 1987 року по 23 травня 2008 року.

11 липня 2007 року відповідач вибув на інше постійне місце проживання, забравши всі свої особисті речі.

Перед від»їздом ОСОБА_2 сторони уклали усну угоду про розподіл спільно нажитого майна, згідно якої ОСОБА_3 залишився спірний жилий будинок, на який вона оформила право власності, а відповідачу - трактор, причіп до трактора та мотоцикл.

Оскільки ОСОБА_2 в добровільному порядку не знімається з реєстраційного обліку, комунальних платежів не вносить, позивач за зустрічним позовом прохала суд задовольнити її позовні вимоги.

У лютому 2010 року ОСОБА_3 подала до суду уточнену позовну заяву, в якій просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку №16 по вул.Гоголя в с.Великі Сорочинці Миргородського району Полтавської області на підставі ст.167 ЖК України, а також дозволити Миргородському МВ ГУМВС України в Полтавській області зняти з реєстрації ОСОБА_2 зі спірного будинковолодіння.

Згідно ухвали Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 4 березня 2010 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житлом в зв»язку з відсутністю в спірному будинку понад 6 місяців.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 4 березня 201 Ороку у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Позов ОСОБА_3 задоволено.

Постановлено визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням - житловим будинком №16 по вул.Гоголя в с.Великі Сорочинці Миргородського району Полтавської області.

Дозволити Миргородському МВ ГУМВС України в Полтавській області зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за адресою : с.Великі Сорочинці, вул.Гоголя, буд.16, Миргородського району Полтавської області.

Рішення місцевого суду в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2

Апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального права. '

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню.

Згідно ст.309 ч.І п.п.З, 4 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи і порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Постановляючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 та про задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_3, місцевий суд виходив з того, що позивач за первісним позовом не надав жодного доказу, який би підтвердив факт чинення йому з боку відповідачки ОСОБА_3 перешкод у користуванні житлом, і що остання довела в суді факт вибуття її колишнього чоловіка на інше постійне місце проживання.

Однак, з висновками суду погодитися не можна.'

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Місцевим судом вірно встановлено і це вбачається з матеріалів справи та не заперечувалося сторонами в суді першої інстанції, що ними в період шлюбу було побудовано жилий будинок в с.Великі Сорочинці, вул.Гоголя, 16 Миргородського району Полтавської області, де вони зареєстровані та спільно проживали(а.с. 10,14, 25).

Також правильно з»ясовано, що в липні 2007 року ОСОБА_2 тимчасово залишив спірне будинковолодіння з причин непрязних стосунків між сторонами і що з грудня 2007 року він не може вселитися у будинок, оскільки ОСОБА_3 замінила замки на вхідних дверях, не надавши позивачу нових ключів, чим створила йому перешкоди в користуванні спільною сумісною власністю.

Тому висновок суду про недоведеність ОСОБА_2 своїх позовних вимог не відповідає обставинам справи, а рішення постановлено з грубим порушенням норм матеріального права, оскільки місцевим судом позбавлено позивача за первісним позовом права користування його власністю.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що, постановляючи рішення про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, місцевий суд вийшов за межі позовних вимог ОСОБА_3 та визнав його втратившим право по ст.107 і по ст. 167 ЖК одночасно.

Разом з тим, згідно п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст.71 або ст.107 ЖК.

За таких обставин, рішення місцевого суду слід скасувати, ухваливши нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та про відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3

Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тому на користь ОСОБА_2 слід стягнути з відповідача ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в сумі 8 грн.50 коп., а також витрати за інформаційно-технічний розгляд справи судом в сумі 37 грн.00коп.

Керуючись ст.ст.ЗОЗ, 307 ч.І п.2, 309 ч.І п.п.З, 4, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 4 березня 2010 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Вселити ОСОБА_2 в жилий будинок, розташований в с.Великі Сорочинці, вул.Гоголя, 16 Миргородського району Полтавської області та зобов»язати ОСОБА_3 не чинити йому перешкод в користуванні житлом.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 8 грн.50 коп. витрат по сплаті судового збору та 37 грн.ООкоп. витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи судом.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, відмовити за безпідставністю.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом двох місяців з дня набрання ним чинності шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий: суддя (підпис)

Судді: (підписи)