Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області
Справа №2-о-36/2010
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2010 р.

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді - П"ятковського В.І.

секретаря - Іванишин Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломиї справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про дачу дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, інтереси якої в судовому засіданні підтримала її представниця, посилається не те, що вона 18 квітня1995 року розірвала шлюб із відповідачем.

Від даного шлюбу у них є донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка згідно рішення суду залишилася проживати з матір»ю. На даний час проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 біля її матері, братів та сестри, а відповідач проживає окремо.

Внаслідок безробіття, яке склалося в державі кілька років тому змушена була виїхати на заробітки за кордон, де на даний час постійно проживає і офіційно працює у Італії с. Аркори, провінція Мелана.

Так як у неї є змога утримувати, виховувати та навчати дитину біля себе у Італіїї, то вона звернулася усно до відповідача, з просьбою дати свою нотаріально завірену згоду на вивезення дитини, проте він незважаючи на те, що тривалий час не займається її вихованням та утриманням, не обгрунтовуючи причину, таку згоду не дав.

Просить суд надати такий дозвіл, що дасть їй можливість належно утримувати та виховувати свою дитину, яка потребує материнської опіки і ласки, нагляду і допомоги в підготовці до шкільного навчання, спілкування, розвитку її як особистості.

Відповідач будучи належно повідомленим судом про час і місце розгляду справи, по останньому відомому місцю проживання, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд до відома не поклав.

Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення в заочному порядку.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивачки та свідків, суд вважає заявлені вимоги обгрунтованими, а тому підлягаючими задоволенню, виходячи із наступного.

Як видно із дослідженого сторони по справі являються колишнім подружжям і після розірвання шлюбу проживають окремо, виховуючи в той же час спільну малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка після розірвання шлюбу залишена на проживанні з матір»ю. На даний час між батьками склалися вкрай неприязні відносини.

Донька проживає біля бабусі ОСОБА_4 в с. Підгайчики Коломийського району, а відповідачка весь час після розірвання шлюбу перебуває за межами держави у Італії.

В даний час вона офіційно проживає у даній країні де отримала для проживання соціальне житло - квартиру. Також працевлаштована згідно трудового договору, отримує заробітню плату і є платником податків.

Також свідок, мати позивачки ствердила, що дитина скучає за мамою і просить її забрати з собою. Просить суд взяти до уваги і те, що їй в силу віку та стану здоровя уже тяжко займатися онучкою, давати необхідний фізичний і духовний розвиток, цікавитися її навчанням, а тому вони б хотіли, щоб цим займалася мати дитини. Батько за весь час після розірвання шлюбу не бачився з донькою, не брав участі у її вихованні. Як видно із

пояснень представника позивачки неповнолітня донька, згідно рішення Коломийського міськрайонного суду про розірвання шлюбу, залишена на проживанні з матірю, позивачкою по справі і спору з цих підстав між сторонами не має.

Таким чином суд вважає, що оскільки позивачка, у місці, де вона постійно проживає у країні Італії, на тривалий час, не менше ніж до 12 серпня 2015 p., що видно із нотаріально завіреної копії її трудового договору, буде забезпечена житлом, працею та стабільним заробітком, то її вимогу про дачу дозволу на виїзд за кордон своєї неповнолітньої доньки, слід визнати правомірною і такою, що направлена на забезпечення інтересів дитини.

Схиляючись до доцільності задоволення позову суд виходить не із обмеження цим самим прав батька на виховання дитини, а із того що внаслідок неприязних відносин, які склалися між сторонами по справі, чи можливої відсутності батька по місцю проживання, позивачка не зможе в необхідний момент, а особливо під час не виключеного термінового виїзду, отримати таку згоду батька, що призведе до морального травмування дитини.

Таким чином приймаючи зазначене рішення суд керується виключно інтересами дитини, яка не повинна за певних обставин залишатися обмеженою в своїх правах по реалізації здібностей і пізнанню світу по причині відсутності продуманої, зваженої волі батьків стосовно свого пересування в межах України і поза ними.

Також при цьому суд враховує, що перебування дитини сторін у вказаній країні не заборонить батькові бачитися з нею та приймати участь у вихованні.

На підставі наведеного та ст.ст. 150, 153, 160 СК України,ст..4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України», керуючись ст.ст. 213,215, 225, 226, 294 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Позов задоволити. Дозволити неповнолітній дитині ОСОБА_3 марині Андріївні, ІНФОРМАЦІЯ_4 виїзд за кордон без згоди батька ОСОБА_5, в присутності матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за заявою відповідача поданою протягом десяти днів з часу отримання рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення з наступним поданням апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подачі заяви про апеляційне оскарження. У випадку не подання заяви про апеляційне оскарження, рішення суду набирає чинності 15 квітня 2010 року.

СУДДЯ: