Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2010 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Бондаренко В.М.,

при секретарі: Троян В.Б.,

за участю позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому попередньому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, суд -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просила суд визнати за нею право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що 21 серпня 1993 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, про що відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Павлоградської міської ради народних депутатів Дніпропетровської області було зроблено актовий запис № 722. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Перебуваючи у шлюбу вона придбала квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 11.03.1998 року, посвідченого нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Шкицькою Ю.А. та зареєстрованого у реєстрі за номером 1- 787. Вказану квартиру вона придбала за кошти, які їй подарував її батько - ОСОБА_4 . Саме за ці подаровані кошти вона придбала спірну квартиру. Але виступав стороною в договорі купівлі-продажу квартири її чоловік ОСОБА_2 Саме з цих підстав вона вважає, що вказана квартира не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є її особистою приватною власністю. 23 серпня 2006 року її шлюб з відповідачем було розірвано, вони з відповідачем проживають окремо. У добровільно порядку відповідач відмовляється визнати за нею право особистої приватної власності на зазначену квартиру.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, в своїх поясненнях спиралася на доводи, викладені в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення.

Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так судом по справі встановлено, що 21 серпня 1993 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем, про що відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Павлоградської міської ради народних депутатів Дніпропетровської області було зроблено актовий запис № 722 (а.с. 7). Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с. 6). Перебуваючи у шлюбу позивач надала власні кошти на придбання квартири АДРЕСА_1 , але стороною у договору купівлі-продажу квартири від 11.03.1998 року, посвідченого нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Шкицькою Ю.А. та зареєстрованого у реєстрі за номером 1-787, виступив чоловік позивача - ОСОБА_2 (а.с. 9). Вказану квартиру сторони придбали за кошти, які позивачу подарував її батько - ОСОБА_4 . Цей факт в судовому засіданні відповідачем не заперечувався. Таким чином, саме з цих підстав суд вважає, що вказана квартира не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю позивача.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України, майно, набуте одним з подружжя за час шлюбу, але за кошти, які належали йому (їй) особисто, є особистою приватною власністю чоловіка (дружини).

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані, визнані відповідачем, не суперечать інтересам неповнолітньої дитини, та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 58, 88,212,213,215, 367 ЦПК України, ст. ст. 60, 57 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги.

Суддя: В.М. Бондаренко