Віньковецький районний суд Хмельницької області
Справа № 4-с-7/10
У Х В А Л А

09 вересня 2010 року Віньковецький районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Трохимчука О.О.

при секретарі Сікорській В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на рішення державного виконавця,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, якою оскаржує постанови державного виконавця ВДВС Віньковецького РУЮ про відкриття виконавчого провадження від 18 червня 2010 року і просить визнати їх не чинними..

В судовому засіданні ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав і в їх обгрунтування зазначив, що дані постанови по своїй формі не відповідають додатку №7, встановленому Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та не вказано орган державної виконавчої служби, державним виконавцем якої винесені дані постанови.

Крім цього, вказані постанови, добровільний строк виконання яких спливав 25 червня 2010 року, отримані ним в цей же день, що унеможливило йому виконати їх добровільно.

Передставник відділу ДВС Віньковецького РУЮ вимоги ОСОБА_1 не визнала і пояснила, що дані постанови винесені у відповідності із вимогами закону.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, слід вважати, що скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що постановою від 03 серпня 2009 року державним виконавцем Москалюк відкрито виконавче провадження за виконавчим листом 2-2/09 , яким ОСОБА_1 зобов»язано повернути Віньковецькій селищній Раді нежиле приміщення в смт. Віньківці.

За наслідками проведених виконавчих дій постановою від 25 лютого 2010 року із ОСОБА_1 стягнуто 38 гр.92 коп.витрат на проведення виконавчих дій. В зв»язку із поверненням виконавчого листа стягувачеві постанова від 25 лютого 2010 року була виділена в окреме провадження і постановою від 18 червня 2010 року було відкрите виконавче провадження щодо примусового виконання постанови про стягнення витрат на проведення виконавчих дій .

Судом також встановлено, що в зв»язку із невиконанням вимог державного виконавця за виконавчим листом 2-2/09 постановами від 13 січня 2010 року та 21 січня 2010 року на ОСОБА_1 накладений штраф в сумі 34гр. та 68 гр відповідно.

В зв»язку із поверненням виконавчого листа 2-2/09 стягувачеві вказані постанови також були виділені в окреме провадження і постановами від 18 червня 2010 року були відкриті виконавчі провадження щодо примусового виконання даних постанов про стягнення штрафів.

Як встановлено судом, самі постанови як про накладення штрафу , так і про стягнення витрат на проведення виконавчих дій ОСОБА_1 були доведені, чого не заперечує і сам заявник. Дані постанови ним або не оскаржувались, або були залишені в силі за рішенням суду.

Таким чином, державний виконавець , відповідно до Ст.18. Закону України « Про виконавче провадження» відкрив виконавче провадження, підставою для чого були виконавчі документи, якими, згідно із п.8 ст. 3 цього ж закону, є постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу.

Отримання ж ОСОБА_1 вищезгаданих постанов в останній день для добровільного їх виконання не позбавляло його можливості виконати дані постанови в додатковий строк.

Водночас суд звертає увагу на суперечливість доводів заявника, який в судовому засіданні заявив про свою незгоду із постановами про стягнення витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу, а відтак і сплачувати дані витрати.

Що стосується невідповідності форми постанов встановленій державним реєстром, то в зв»язку із їх несуттєвістю вони не порушують законних прав ОСОБА_1 в даних провадженнях.

Керуючись ст. 387 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення державного виконавця відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція протягом п»яти днів із часу її винесення.

СУДДЯ :