Справа №22-ц-4759 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Жмаки В.Г.,

суддів - Лузан Л.В., Сибільової Л.О.,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2, діючої в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3,

на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 28 жовтня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої злочином,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 28 жовтня 2010 року позов ОСОБА_2, діючої в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої злочином, задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5 солідарно майнову шкоду у сумі 1064 грн. 45 копійок на користь ОСОБА_2.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5 солідарно на користь ОСОБА_2 судові витрати на правову допомогу в сумі 1465 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5 солідарно на користь держави судові витрати в сумі 51 гривні судового збору та 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено у звязку з їх необгрунтованістю.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду і постановлення нового рішення про повне задоволення позовних вимог з тих підстав, що висновки суду не відповідають обставинам справи та що судом були порушені норми процесуального права .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що вироком Білопільського районного суду Сумської області від 30 березня 2010 року ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні злочину та засуджений за ч.3 ст.152 КК України, а ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні злочинів та засуджений за ч.3 ст.152, ч.1 ст.309 КК України.

Цим же вироком стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 солідарно 52 180 грн.37 коп., з них 2180 грн.37 коп. - майнової шкоди і 50 000 грн.- моральної шкоди ( ас. 4-8).

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 31 серпня 2010 року даний вирок в частині вирішення цивільного позову про відшкодування майнової шкоди скасований, а справа в цій частині направлена на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства ( ас.9-11).

З названих судових рішень вбачається, що ОСОБА_4, ОСОБА_5 були засуджені за вчинення злочину відносно потерпілої неповнолітньої ОСОБА_3.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з доведеності факту заподіяння відповідачами шкоди на суму 1064 гривні 45 копійок, яка складається з :

907 грн. 53 коп. вартості ліків, куплених позивачкою для лікування її доньки ОСОБА_3;

143 грн. 42 коп. - вартості транспортних витрат позивачки для проїзду до лікарні, до прокуратури Сумської області та до Білопільського РВ УМВС для проведення слідчих дій;

13 грн. 50 коп. поштові витрати на відправку листів до МВС України та Генпрокуратури України.

Крім того, оскаржуваним рішенням суду з відповідачів на користь позивачки стягнуто солідарно судові витрати на правову допомогу в сумі 1465 гривень, в тому числі понесені нею по кримінальній справі.

З апеляційної скарги ОСОБА_2 вбачається, що вона оскаржує рішення суду в тій його частині, у якій їй було відмовлено у задоволенні позову про стягнення 214 грн. 34 коп. на відшкодування шкоди, повязаної з додатковими витратами на харчування; 810 грн. - шкоди, заподіяної пошкодженням одягу і взуття.

Колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції не було підстав для задоволення позову про стягнення 214 грн. 34 коп. на відшкодування шкоди, повязаної з додатковими витратами на харчування, так як позивач не надала доказів про необхідність такого додаткового харчування. В цій частині апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

В той же час колегія суддів не може погодитись з рішенням суду в частині відмови у стягненні майнової шкоди, заподіяної пошкодженням одягу і взуття, тому в цій частині рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову в цій частині .

Заподіяння такої шкоди є очевидним фактом. З матеріалів кримінальної справи вбачається, що потерпіла ОСОБА_3 під час вчинення відносно неї злочину знаходилась саме в тому одягу і взутті, про яке йде мова у позовній заяві. З матеріалів кримінальної справи та вироку суду також вбачається, що це майно під час злочину з вини відповідачів було пошкоджене, а куртка і один сандаль були втрачені.

Позивач надала суду докази з приводу вартості аналогічного майна: куртка катонова-250 грн., джинси з ременем 350 грн., футболка - 50 грн., плавки 10 грн., сандалі 150 грн. (ас.44). Вбачається, що вартість названого майна відповідає їх ринковим цінам, немає ніяких підстав вважати її завищеною. На спростування наданих позивачкою доказів з приводу вартості спірного майна відповідачі ніяких доказів суду не надали.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що позов в частині відшкодування майнової шкоди, заподіяної пошкодженням одягу і взуття, в сумі 810 грн. підлягає задоволенню.

З матеріалів даної справи та кримінальної справи вбачається, що суд у даній справі стягнув на користь позивачки всі її витрати на правову допомогу, відносно яких вона заявляла позов та надала суду першої інстанції докази з приводу того, що дійсно їх понесла.

Інші доводи апеляційної скарги, які зводяться до збільшення позовних вимог, колегія суддів визнає такими, що не заслуговують на увагу, так як вони стосуються відшкодування інших витрат позивача, відносно яких у даній справі позов не заявлявся, а тому відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України їх обґрунтованість не може бути предметом обговорення у даній справі.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст.307, пп.3, 4 ч. ст.309, ст.ст.313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, діючої в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення Білопільського районного суду Сумської області від 28 жовтня 2010 року в частині відмови у стягненні майнової шкоди, заподіяної пошкодженням одягу і взуття, скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення.

Задовольнити позов ОСОБА_2, діючої в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, в частині стягнення майнової шкоди, заподіяної пошкодженням одягу і взуття.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 солідарно 810 грн. майнової шкоди, заподіяної пошкодженням одягу і взуття.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий -

Судді -