Яготинський районний суд Київської області
Справа № 2-678/2010 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

3 вересня 2010 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Литвин Л.І.

при секретарі Ковряк О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору іпотеки та визнання права власності на будинок

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Яготинського районного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору іпотеки та визнання права власності на будинок, в котрій зазначив, що 22.03.2010 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір, згідно п. 1 якого відповідач взяв у нього в борг суму в розмірі 75 000 грн. та зобовязався повернути її в строк до 22.07.2010 р. Відповідно до п. 3 договору, відповідач в забезпечення виконання зобовязання по поверненню боргу у встановлений строк, передав в заставу (іпотеку) належне йому нерухоме майно, а саме - житловий будинок № 6 з присадибними будівлями по вулиці Поліська в селі Добраничівка Яготинського району Київської області, що складається з жилого будинку загальною площею 89, 20 кв. м., ганку № 1 загальною площею 3, 70 кв. м., ганку № 2 загальною площею 4, 70 кв. м., сараю загальною площею 60, 10 кв. м., погреба з шийкою загальною площею 9, 60 кв. м. Нерухоме майно, яке за договором було передане відповідачем у заставу, належить йому на праві приватної власності, що посвідчується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом (спадкова справа № 171, зареєстровано в реєстрі за № 1911), виданим 01.07.2009 р. Яготинською державною нотаріальною конторою. Право власності на вказане домоволодіння зареєстроване Комунальним підприємством «Яготинське бюро технічної інвентаризації» 11.02.2010 р., реєстровий № 18/12. 22.03.2010 р., сторони на виконання взятих на себе за договором зобовязань (пункти 2 та 5 ) одночасно з підписанням договору, вчинили наступні дії: позивач надав відповідачу позику в розмірі 75 000 грн.

2

строком до 22.07.2010 р. та передав вказану суму грошових коштів під час підписання договору, а відповідач передав позивачу правовстановлюючі документи на предмет застави (іпотеки), а саме - свідоцтво про право на спадщину за заповітом та технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 6 з присадибними будівлями по вулиці Поліська в селі Добраничівка Яготинського району Київської області. Як вбачається з загального змісту договору, який уклали між собою сторони ними було укладено договір позики на суму 75 000 грн. Форма та зміст цього договору відповідає вимогам ст. 1074 ЦК України, яка передбачає, що договір позики між фізичними особами укладається у письмовій формі, якщо сума договору не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (на момент укладення договору = 170 грн.). В звязку з дотриманням сторонами форми та змісту договору позики, цей договір позики вважається укладеним та створює права та обовязки для сторін. Одночасно з цим, умови договору містять положення про забезпечення своєчасності повернення позичальником боргу у вигляді передачі в заставу (іпотеку) позикодавцю належного позичальнику на праві приватної власності нерухомого майна на умовах, що визначені в договорі. Тобто сторони визначили у договорі і сам зміст та порядок виконання основного зобовязання (суму позики та строк повернення) і спосіб забезпечення його виконання, а саме за рахунок нерухомого майна, що є власністю позичальника. Такі умови договору, які частково були виконані його сторонами, вказують на фактичне укладення договору іпотеки шляхом викладення його в одному документі з договором позики, так як відповідно до ст. 1 Закону України від 05.06.2003 р. № 898-ІV «Про іпотеку» іпотека вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому ЗУ «Про іпотеку». В даному випадку виконання зобовязання відповідача по поверненню 75 000 грн. в строк до 22.07.2010 р. було забезпечене нерухомим майном, що належить йому на праві приватної власності та залишилося у його володінні та користуванні, але у випадку не повернення позики в строк позивач отримує право отримати виконання зобовязання по договору позики за рахунок нерухомого майна, яке забезпечувало це зобовязання. Відповідно до ст. 18 ЗУ «Про іпотеку», іпотечний договір укладається у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню, а також має містити в собі всі істотні умови, що передбачені законом. Сторонами було дотримано зміст договору іпотеки та зазначено всі істотні умови цього договору, що підтверджується безпосередньо самим його текстом, але не було дотримано форми договору іпотеки, так як він був укладений в тій же формі, що і договір позики, тобто в простій письмовій формі, в той час, як закон вимагає нотаріального посвідчення договорів іпотеки. Вищевказана стаття встановлює перелік істотних умов договору іпотеки, які повинні обовязково в ньому міститися, так як відсутність будь-якої з цих істотних умов у договорі може стати підставою для визнання цього договору недійсним. Як вбачається з тексту договору, в ньому було зазначено всі істотні умови, що стосуються договору іпотеки, але цей договір іпотеки не було посвідчено нотаріально, як цього вимагає ст. 18 ЗУ «Про іпотеку», оскільки відповідач ухилився від його нотаріального посвідчення, мотивуючи це браком часу та неможливістю в силу свого похилого віку їздити по різноманітним установам.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Виходячи зі змісту ст. 4 ЗУ «Про іпотеку» вбачається, що Закон передбачає державну реєстрацію договору іпотеки, але в статті не зазначено, що вимога про державну реєстрацію є обовязковою, в звязку з чим недотримання сторонами договору умови щодо державної реєстрації договору іпотеки не має своїм наслідком визнання цього договору неукладеним, а має своїм наслідком лише те, що вимога по незареєстрованому у встановленому порядку іпотечному договору не набуває пріоритету по відношенню до інших вимог, що забезпечені цим предметом іпотеки, і зареєстровані у встановленому порядку. Тому, виходячи зі змісту ст. 4 ЗУ «Про іпотеку» та ч. 2 ст. 220 ЦК України, договір іпотеки, який був укладеній у простій письмовій формі може бути визнаний судом дійсним, в звязку з чим подальше нотаріальне посвідчення цього договору не вимагається. Враховуючи те, що станом на 22.07.2010 р. (строк повернення позики за умовами договору) і до цього часу відповідач не виконав взятих на себе зобовязань, позивач вважає, що до нього повинне перейти право власності на предмет застави, а саме: садибний (індивідуальний) житловий будинок № 6 з присадибними будівлями по вулиці Поліська в селі Добраничівка Яготинського району Київської області, що складається з жилого будинку загальною площею 89, 20 кв. м., ганку № 1 загальною площею 3, 70 кв. м., ганку № 2 загальною площею 4, 70 кв. м., сараю загальною площею 60, 10 кв. м., погреба з шийкою загальною площею 9, 60 кв. м. Таке його право обумовлене змістом договору та відповідає приписам ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», відповідно до якої - у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання. Враховуючи вищевикладене, просив визнати дійсним договір іпотеки, який був укладений 22 березня 2010 року між ним та відповідачем одночасно з укладенням договору позики шляхом викладення обох договорів в одному документі та визнати за ним право власності на житловий будинок за № 6 з присадибними будівлями по вул. Поліська в с. Добраничівка Яготинського району Київської області, що складається з жилого будинку площею 89,20 кв.м., ганку № 1 площею 3,70 кв.м., ганку № 2 площею 4,70 кв.м., сараю, площею 60, 10 кв.м., погреба з шийкою площею 9,60 кв.м.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Відповідач позов визнав.

Перевіривши матеріали справи, враховуючи, що відповідач позов визнав, та визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд вважає, що визнання відповідачем позову може бути прийнято судом, а позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 174 ЦПК України, ст. 220 ч.2, 640 ч.3, 1046, 1047,1049 ЦК України, ст. 1,2,4,18 Закону України «Про іпотеку», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору іпотеки та визнання права власності на будинок задовольнити.

Визнати дійсним договір іпотеки, який укладений 2 березня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одночасно з укладенням договору позики шляхом викладення обох договорів в одному документі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок за № 6 з присадибними будівлями по вул. Поліська в с. Добраничівка Яготинського району Київської області, що складається з жилого будинку площею 89,20 кв.м., ганку № 1 площею 3,70 кв.м., ганку № 2 площею 4,70 кв.м., сараю, площею 60, 10 кв.м., погреба з шийкою площею 9,60 кв.м.

.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі через Яготинський районний суд апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Литвин Л.І.