Справа №2-1783/10 0 02.11.2010
Провадження №22ц-7722/10
Головуючий першої інстанції: Спінчевська H.A.
Суддя-доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

Іменем України

2 листопада 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М., суддів: Колосовського С.Ю., Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання: Голубкіній О.О.,

за участю позивача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 квітня 2010 року, яке ухвалено за позовом ОСОБА_2 до відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про розірвання договорів, повернення майна, відшкодування збитків та моральної шкоди,

встановила:

В листопаді 2009 р. ОСОБА_2 звернувся з позовом до відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі - ОСОБА_5) про розірвання договорів, повернення майна, відшкодування збитків, моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що 24 жовтня 2006 р. між ним (позичальник) та Банком укладено кредитний договір № 08/10/06840К-528 (далі - Договір), за умовами якого ОСОБА_5 передав йому 19047 доларів США кредиту, за які було придбано автомобіль «Chevrolet Lacetti». Відповідно до умов ОСОБА_5 він зобов'язувався здійснювати погашення кредиту по 448 доларів США щомісяця та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами.

Також 24 жовтня 2006 р. з метою забезпечення виконання ОСОБА_5 було укладено між позивачем та Банком договір застави придбаного автомобілю.

У зв'язку зі зміною фінансової ситуації у позивача виникли труднощі з погашенням кредиту. 13 липня 2009 р. на вимогу відповідача він передав автомобіль Банку на зберігання.

Посилаючись на незаконність дій Банку щодо утримання автомобілю, пошкодження його за цей час, позивач просив суд розірвати договори кредиту та застави, а також стягнути з відповідача 1055 грн. вартості зниклих з автомобілю речей (вогнегасник, знак аварійної зупинки, пилосос, аптечка, компресор, буксирувальний трос), 475 грн. 16 коп. вартості ліків та 15000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 квітня 2010 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує на те, що рішення прийнято судом з порушенням норм матеріального права, без врахування дійсних обставин справи й просить його скасувати, ухвалити нове про задоволення позову.

У запереченні на апеляційну скаргу представник Банку посилається на безпідставність її доводів, невиконання позивачем зобов'язань за договором кредиту й просить відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду - залишити без змін.

Справа № 22ц-7722/10 Категорія: 27

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність рішення суду в межах доводів апеляційної

скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково із таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 24 жовтня 2006 р. між Банком та ОСОБА_2 (позичальник) укладено кредитний договір №08/10/06840К- 528. За умовами ОСОБА_5 передав позивачу для придбання транспортного засобу марки «Chevrolet Lacetti» кредит в сумі 19047 доларів США на строк до 21 жовтня 2011 р. за умови сплати позичальником 10% річних за користування кредитом та повернення суми кредиту з відсотками частинами. 24 жовтня 2006 р. сторони також уклали договір застави належного позивачу автомобілю.

В силу ч. 2 ст. 651 ЦК України на вимогу сторони укладений сторонами договір може бути змінено або розірвано за рішення суду у разі істотного порушення договору іншою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завдання цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Оскільки обставини, на які посилається позивач, а саме: неправомірне утримання автомобілю Банком, його пошкодження, не відноситься до умов як договору кредиту, так й договору застави, суд обґрунтовано вважав вимоги щодо розірвання договору безпідставними і відмовив в їх задоволенні.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд, помилково не прийняв рішення про розірвання договору суперечать викладеним нормам матеріального права та умовам договорів, що були предметом спору.

З урахуванням викладеного колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду в частині розірвання договорів, яке постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального закону.

Між тим, висновок суду щодо відмови в позові в частині повернення майна, яке утримується Банком не ґрунтується на вимогах закону.

Так, як убачається з акту приймання-передачі від 13 липня 2009 року в Миколаєві позивач передав працівникам відповідача належний йому автомобіль марки «Chevrolet Lacetti» 2006 p. випуску, а також вогнегасник, знак аварійної зупинки, пилосос, аптечку, компресор, буксирувальний трос.

Умовами укладених між сторонами договорів кредиту та застави автомобілю не передбачено право Банку вилучати та утримувати майно позивача, отже спірне майно (вогнегасник вартістю 108 грн. 33 коп., знак аварійної зупинки вартістю 33 грн. 33 коп., пилосос вартістю 241 грн. 67 коп., аптечку вартістю 37 грн. 50 коп., компресор вартістю 366 грн., буксирувальний трос вартістю 91 грн. 67 коп.) знаходиться у відповідача без будь-яких правових підстав.

Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

В силу ч. З ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

За такого в силу п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду в частині відмови у поверненні майна підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про повернення майна, яке утримує ОСОБА_5, а у разі його відсутності - стягнення вартості майна та відшкодування моральної шкоди позивачу. При цьому з урахуванням характеру спірних правовідносин, обсягу страждань позивача, пов'язаних з позбавленням його майна, необхідності докладати зусилля для поновлення порушених прав, колегія вважає за необхідно визначити розмір відшкодування моральної шкоди у 200 грн.

Що стосується вимог позивача про стягнення вартості ліків, то ним не доведено, що їх вживання було пов'язано з неправомірними діями відповідача, а тому суд вірно відмовив в їх задоволенні.

В силу ст. 88 ЦПК України у зв'язку з частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачені останнім 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а на користь держави - 51 грн. судового збору, яка не була сплачена при зверненні до суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 квітня 2010 року в частині відмови у поверненні переданих на зберігання речей, відшкодування моральної шкоди скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про повернення майна та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Зобов'язати відкрите акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» повернути ОСОБА_2 прийняти на зберігання за актом приймання- передачі від 13 липня 2009 року в Миколаєві вогнегасник, знак аварійної зупинки, пилосос, аптечка, компресор, буксирувальний трос, а в разі їх відсутності стягнути з відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на користь ОСОБА_2 1055 (тисячу п'ятдесят п'ять) грн. вартості зазначених речей. Стягнути з відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на користь ОСОБА_2 200 (двісті) грн. у відшкодування моральної шкоди та 120 (сто двадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на користь держави 51 грн. судового збору.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: