07.10.10 ,
Апеляційний суд Херсонської області
Справа №22ц-6657/2010 р. Головуючий в І інстанції
Категорія: 57 Доповідач: Приходько Л.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року жовтня місяця 07 дня колегія суддів судової плати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Кузнєцової О.А.

Суддів: Полікарпової О.М.

ОСОБА_2

при секретарі: Корольчук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Херсона на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 29 липня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Херсона про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни» та зобов'язання вчинити певні дії,

встановила:

В травні 2010 р. ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позивач зазначав, що відповідно до Закону України від 18.11.2004 р. «Про соціальний захист дітей війни» він є дитиною війни. Ст. 6 зазначеного вище Закону дає йому право на щомісячну допомогу в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, яку він не отримує. Вважає, що його право на зазначену соціальну допомогу було порушено через прийняття неконституційних законодавчих актів.

Просив стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Херсона (далі - Управління) недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу, як дитині війни, за 2008 - 2009 роки в сумі 2 362,5 грн. та зобовязати відповідача забезпечити її виплату в 2010 р..

29 липня 2010 р. Комсомольський районний суд м. Херсона ухвалив у зазначеній справі рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з Управління на користь ОСОБА_3 недоплачену соціальну допомогу як дитині війни за 2008 - 2009 роки в сумі 2 362,5 грн.. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 29 липня 2010 р. та постановити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позову.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність та обгрунтованість рішення в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 частково, суд першої інстанції виходив з того, що державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені Законом України »Про соціальний захист дітей війни», не можуть бути обмежені або скасовані іншим, нормативно - правовими актами.

Проте такого висновку суд дійшов з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 р. передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 має статус дитини війни (а.с. 6), а тому його пенсія повинна бути перерахована відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Законом України від 28.12.2007 р. «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесені зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ст. 6 цього Закону викладено в такій редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни (відповідно до п. 20 ст. 14 Закону України від «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» зазначена надбавка становить 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність).

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. зміни, внесені п.п. 2 п. 41 розділу II Закону України від 28.12.2007 р., щодо розмірів підвищення пенсії дітям війни визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, положення Конституції України щодо дії нормативно - правових актів у часі, а також положення ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у редакції 2004 року, яка у 2008 році поновила свою дію з 22.05.2008 р., право на здійснення перерахунку підвищення до пенсії у розмірах, визначених Законом України «Про соціальний захист дітей війни», у 2008 році мають діти війни за період з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р.. Відповідно у 2008 році з 01.01.2008 р. до 22.05.2008 р. положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» на цей період були чинними та підлягали виконанню.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не зупинялася і будь - які обмеження щодо її застосування не встановлювалися.

Отже, позивач має право на здійснення перерахунку підвищення до пенсії у розмірах, визначених Законом України «Про соціальний захист дітей війни», за періоди з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р. та з 01.01.2009 р. по 31.12.2009 р..

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції не звернув уваги на зупинення дії вищевказаного Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та зміни в законодавстві, що призвело до неправильного вирішення спору по суті заявлених вимог.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 1 ЦК України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Ураховуючи наведене та відповідні спеціальні законодавчі акти, які підлягають застосуванню у справах про соціальний захист дітей війни, що носять публічно - правовий характер, суд може визнати дії відповідачів законними чи незаконними та в разі незаконності їхніх дій - зобов'язати провести нарахування/перерахування та виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення конкретних сум.

Оскільки суд першої інстанції не мав правових підстав визначати конкретний розмір підвищення до пенсії, який відрізняється від установленого Законом України «Про соціальний захист дітей війни» розміру, а також не врахував, що обов'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії, яка передбачена вищевказаним законом, покладено саме на органи Пенсійного фонду України, у зв'язку з чим Управління має можливість відкоригувати конкретний розмір підвищення до пенсії самостійно, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду в частині стягнення з відповідача конкретного розміру підвищення до пенсії позивача скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення по суті заявлених позовних вимог.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо посилання на постанову Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» №530 від 28.05.2008 р. та відсутність поняття «мінімальна пенсія за віком» як розрахункової величини для вказаного підвищення пенсії, оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. З Закону України «Про соціальний захист дітей війни» державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно - правовими актами, в тому числі і постановою Кабінету Міністрів України. Розмір же мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни судом апеляційної інстанції до уваги не приймаються, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом спору. Проблеми надання бюджетних коштів управлінню Пенсійного фонду України для виконання покладених на нього обов'язків виходять за межі заявлених вимог. Також не приймаються до уваги доводи апелянта щодо можливого нецільового використання коштів Пенсійного фонду України, оскільки суд не приймав рішення про проведення виплат з власних джерел фінансування останнього.

Керуючись ст.ст. 301, 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Херсона задовольнити частково.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 29 липня 2010 року в частині стягнення з Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м.Херсона на користь ОСОБА_3 недоплаченої йому як дитині війни, щомісячної соціальної допомоги за 2008 - 2009 роки в сумі 2 362,5 грн. скасувати.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Херсона здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3 з підвищенням її на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», та виплатити ОСОБА_3, як дитині війни, недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу за періоди з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р. та з 01.01.2009 р. по 31.12.2009 р..

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, є остаточним і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: