Справа №2-417/10 20.10.2010
Провадження №22ц-7329/10
Справа № 22ц-7329/10 Головуючий у 1-й інстанції Копейка Т.П.
Категорія 5 Суддя - доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

20 жовтня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої - Вовненко Г.Ю.,

суддів - Базовкіної Т.М., Кушнірової Т.Б.,

при секретарі Петровській О.С.,

за участю відповідачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 05 липня 2010 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю та його розподіл ,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю та його розподіл, в якому вказав, що 19.10.1982 року шлюб між ним та відповідачкою було розірвано. Після розірвання шлюбу вони проживали окремо, а з вересня 1988 року почали проживати однією сімєю без реєстрації шлюбу.

В листопаді 2006 року вони припинили спільне проживання. За час спільного проживання без реєстрації шлюбу ним з відповідачкою за їхні спільні кошти та спільною працею було побудовано житловий будинок по вул. Шевченка, 87 м. Баштанка. Згідно рішення виконкому Баштанської районної ради № 208 від 19.06.1990 року дозвіл на будівництво було надано на імя відповідачки. Право власності на будинок було зареєстровано за відповідачкою на підставі свідоцтва про право власності від 19.07.1991 року.

У 2006 році він з вищевказаного будинку переїхав на проживання до будинку своїх батьків і до цього часу не мав необхідності в користуванні будинком, розташованим за адресою вул. Шевченка, 87 м. Баштанка.

До суду з позовом про розподіл спільного будинку він не звертався, тому що не мав підстав вважати, що його право власності на це майно порушується.

В звязку із сімейними обставинами позивач має намір повернутися на проживання до вищевказаного будинку, про те відповідачка перешкоджає цьому. Тому ОСОБА_3 просив визнати будинок їхньою з відповідачкою спільною сумісною власністю та провести його розподіл, визнавши за ним право власності на Ѕ частину будинку.

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 05 липня 2010 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам, встановленим при розгляді справи, просить рішення Баштанського районного суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення відповідачки, перевіривши доводи апеляційної скарги, досліди матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірваний 19.10.1982 року. Після розірвання шлюбу відповідачці на підставі рішення загальних зборів колгоспників від 26.02.1990 р. та рішення районної ради від 19.06.1990 р. була виділена земельна ділянка та дано дозвіл на будівництво жилого дому. 19.07.1991р. на імя відповідачки видано свідоцтво про право власності на спірний будинок і було зареєстровано в бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 СК України, майно жінки та чоловіка, які проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, набуте ними за час спільного проживання належить їм на праві спільної сумісної власності.

Між тим, позивач з 1984 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, який розірвано 11.01.1994 р.

Таким чином, спірний жилий будинок набутий відповідачкою у власність в той період, коли позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, а тому згідно до вимог ст. 74 СК України не може бути обєктом спільної сумісної власності сторін.

Оскільки рішення суду постановлено відповідно до норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованості висновків суду, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 05 липня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції.

Головуюча:

Судді: