Справа № 2-20/10
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 січня 2010 року

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Седун Ф. В.,

При секретарях Довгаленко О. І., Василенко С. В.

З участю позивача ОСОБА_1

Представника позивача ОСОБА_2 юка О. А.

Відповідача ОСОБА_3

Представника відповідачів ОСОБА_4

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Брусилів справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про визнання договорів дарування та купівлі - продажу недійсними та права власності на ? частину житлового будинку , витребування ? частини житлового будинку ,

ВСТАНОВИВ:

21травня 2009 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання права власності на ? частину житлового будинку № 69 по вул.. Шевченка в смт. Брусилів. Під час судового розгляду 03.09.2009 року позивач ОСОБА_1 подав уточнену позовну заяву до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про визнання договорів дарування та купівлі-продажу недійсними та права власності на ? частину житлового будинку, витребування ? частини будинку.( а.с. 62-64 )

Свої вимоги аргументує тим , що після смерті своєї матері ОСОБА_6 , яка померла 25 травня 2000 року він успадкував ? частину житлового будинку № 69 по вул.. Шевченко смт.Брусилів і отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину вказаного будинку. Власником іншої ? частини вказаного будинку є відповідач ОСОБА_3

В період з 1967 року і до дня смерті його мати ОСОБА_6 являлась власником вказаного будинку і нікому ? частини будинку не відчужувала, що підтверджується виписками з по господарських книг за період 1967-2000 роки. Відповідно до договору купівлі-продажу від 03.09.1986 року ОСОБА_3 продав , а ОСОБА_5 купила ? частину житлового будинку № 69 по вул.. Шевченко в смт. Брусилів , який належить продавцю відповідно до договору дарування ? частини будинку від 15.11.1979 року. Вважає договір купівлі-продажу від 03.09.1986 року недійсним з тих підстав , що на день укладення договору продавець ОСОБА_3 не мав у власності ? частину вказаного будинку , так як в договорі дарування будинку від 15.11.1979 року не зазначено те , що він придбав ? частину вказаного будинку, тобто відповідач ОСОБА_3 продавши ? частину будинку , яка йому не належить вчинив обман. Згідно ст. 57 ЦК України (1963 року ) угода , укладена внаслідок обману , може бути визнана судом недійсною. 17-го березня 2008 року відповідно до договору дарування ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_3 ? частину житлового будинку № 69 по вул.. Шевченка в смт. Брусилів , яку він незаконно продав їй 03.09.1986 року. Даний договір дарування від 17.03.2008 року є фіктивним , оскільки він вчинений з метою заволодіння ? частиною вказаного будинку , яка належала і належить його

( позивача ) матері ОСОБА_6 Згідно ст. 234 ЦК України ( 2004 року ) фіктивний право- чин визнається судом недійсним. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати майно від особи , яка незаконно , без відповідної правової підстави заволоділа ним. У звязку з тим , що Свідоцтво про право власності на ? частину житлового будинку № 69 по вул.. Шевченко в смт. Брусилів відсутнє , то він ( позивач ) як спадкоємець за законом після смерті ОСОБА_6 , відповідно до ст.328 та ст. 346 ч.1 п.11 ЦК України має право набути право власності на ? частину вказаного будинку , якою користується на даний час відповідач ОСОБА_3 Просить визнати недійсним договір купівлі-продажу від 03.09.1986 року укладений між ОСОБА_3 і ОСОБА_5 про купівлю-продаж ? частини житлового будинку № 69 по вул.. Шевченка в смт. Брусилів ; визнати недійсним договір дарування від 17 березня 2008 року укладений між ОСОБА_5 і ОСОБА_7 про дарування ? частини житлового будинку № 69 по вул.. Шевченко в смт. Брусилів ; визнати за ним ( позивачем ) право власності на ? частину житлового будинку № 69 по вул.. Шевченко в смт. Брусилів яка належить померлій 25 травня 2000 року ОСОБА_6 і якою користується ОСОБА_3 та витребувати у ОСОБА_3 ? частину вказаного будинку , який незаконно без відповідної правової підстави заволодів нею.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник позовні вимоги підтримали з мотивів , викладених в уточненій позовній заяві. Позивач додатково пояснив , що будинок має дві частини і два окремі входи. Коли відповідач сказав йому , що купив частину будинку у його ( позивача ) матері і ОСОБА_8 сказала що купила, то він претензій до відповідача не мав, а коли дізнався що відповідач купив будинок у жінки материного брата , а не у матері , то звернувся в суд , так як весь будинок будувала його мати. Коли мати проживала в одній половині будинку , то в другій половині будинку проживала ОСОБА_5 з дітьми . В матері вони будинок не купували , мати дала їм пожити в хаті поки вони побудуються , вони попросилися жити як на квартиру. Свідоцтва про власність на будинок у матері не було. Мати померла в 2002 році і коли він став оформляти документи , то дізнався що мати продала частину будинку. Власником і забудовником всього будинку була мати ОСОБА_6 . Мати до них претензій не мала , а зараз у нього є претензії, тому що почали від нього ( позивача ) відбирати землю. ОСОБА_9 дозвіл на будівництво не давався . В договорі дарування за 1975 рік не вказано номер будинку , де знаходилася ? частина будинку , навіть вулиці не має . В по господарській книзі № 8 Брусилівської селищної ради за 1974-1976 роки особовий рахунок № 725 було відкрито на ОСОБА_10 і її сімю, а не на ОСОБА_9. Просить позов задовольнити .

Відповідач ОСОБА_3 та його представник в судовому засіданні позов не визнали з підстав , викладених в письмових запереченнях ( а.с. 28, 76-77,103-104 ). Відповідач додатково пояснив, що він набув право власності на ? частину будинку на підставі договору дарування від 2008 року. Позивач знав , що ? частина будинку належить йому - ОСОБА_3 , знав давно, знав і тоді коли в 2002 році отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину будинку після смерті своєї матері ОСОБА_6 , тоді він претензій ніяких не мав . ОСОБА_9 і ОСОБА_6 це дві сестри. ОСОБА_9 подарувала в 1975 році свою половину будинку ОСОБА_11, про що свідчить договір дарування від 7 липня 1975 року . З 1975 року вони ( відповідачі ) проживають в будинку , вони мали другу частину будинку , мали окремий хід. Потім його брат ОСОБА_11 подарував йому цю частину будинку , а потім він продав її своїй матері , так як мав купувати квартиру. Відповідно до по господарських книг № 9 за 1967-1969, 1970-1973 роки ОСОБА_9 була власником ? частини будинку по вул.. Шевченко ,69 в смт. Брусилів. На ОСОБА_6 було відкрито окремий рахунок за № 726. Просить позов не задовольняти.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявилась , подала в суд письмову заяву про розгляд справи у її відсутність , про невизнання позову та письмове заперечення по позову.

( а.с. 102 104 )

Заслухавши пояснення сторін , вивчивши матеріали справи та дослідивши докази суд приходить до слідуючого :

Свідоцтво про право на спадщину за законом від 24.07.2002 року свідчить що позивач ОСОБА_1 успадкував після смерті матері ОСОБА_6 ? частину житлового будинку з прибудовами та надвірними будівлями , що знаходиться в смт. Брусилів Житомирської області по вул.. Шевченко , 69 , що належав померлій на підставі Свідоцтва № 41 про право власності на жилий будинок , виданого виконкомом Брусилівської селищної ради 27.03.2002 року .

( а.с. 20 )

Копія договору дарування частини житлового будинку від 18.03.2008 року підтверджує , що власником 1/2 частини житлового будинку № 69 з надвірними будівлями , який знаходиться в смт. Брусилів Житомирської області по вул. . Шевченко являється ОСОБА_3. Дана частина будинку подарована йому ОСОБА_5 , якій вона належить на праві власності згідно договору купівлі продажу ? частини житлового будинку від 03.09.1986 року.

Копія договору купівлі продажу ? частини житлового будинку від 03.09.1986 року свідчить що ОСОБА_3 продав , а ОСОБА_5 купила належну ОСОБА_3 ? частину житлового будинку № 69 по вул.. Шевченко в смт. Брусилів , і яка належить продавцю ОСОБА_3 на підставі договору дарування ? частини будинку від 15.11.1979 року посвідченого за № 144 , довідки Житомирського бюро техінвентаризації від 27.08.1986р.№ 390/А.

Оглянута в судовому засіданні інвентаризаційна справа № 390 на житловий будинок

№ 69 по вул.. Шевченко в смт. Брусилів , свідоцтво № 41 про право власності на жилий будинок від 27.03. 2002 року ( що міститься в інвентаризаційній справі № 390 на а.с. 33) , копія технічного паспорта на житловий будинок підтверджують , що ОСОБА_6 побудувала ? частину будинку і являлась власником ? частини житлового будинку № 69 по вул.. Шевченко в смт. Брусилів , власником іншої ? частини вказаного будинку являється відповідач ОСОБА_3.

( а.с. 17-19 , інв. справа № 390 )

Свідок ОСОБА_12 показала в судовому засіданні що будинок № 69 по вул.. Шевченко на 2 ходи. Цей будинок побудували ОСОБА_9 і мати позивача- Бугаєнко ОСОБА_13 жили в цьому будинку в 70-х роках , але недовго , ОСОБА_9 переїхала і хату вони мали продати , але там дуже вузько і люди не хотіли купувати і вони запропонували купити ОСОБА_14 , це мати відповідача . Що її звали ОСОБА_5 їй невідомо , бо на неї вони всі казали ОСОБА_15. Вона купила хату у ОСОБА_9.

Свідок ОСОБА_16 показала у судовому засіданні , що будинок № 69 по вул.. Шевченко будували дві сімї. Більшість будинку будувала ОСОБА_9. Будинок був на два ходи. В іншій половині жила мати позивача , земля була поділена на два господарства і мати ОСОБА_1 господарювала на другій половині землі. У ОСОБА_9 курила хату мати ОСОБА_3 ОСОБА_14 , так її всі звали , а що по паспорту її ім.я Анастасія- вона не знала .

Свідок ОСОБА_17 показала в судовому засіданні що будинок по вул.. Шевченка будувався на дві половини , будували будинок ОСОБА_9 і ОСОБА_6. ОСОБА_18 ще довгий час у свій будинок не заселялась. Ці господарства йдуть окремо по земельно-шнурових книгах. У ОСОБА_9 купила будинок ОСОБА_5.

Свідок ОСОБА_19 показала у судовому засіданні що будинок будували дві сестри ОСОБА_9 і ОСОБА_6. Будинок був на два ходи. З 1975 року в закінченій половині будинку проживали ОСОБА_11 , ОСОБА_3 і ОСОБА_5 , а мати позивача жила ще у старій хаті.

Свідок ОСОБА_20 показав у судовому засіданні , що він зі своєю сімєю наймав квартиру у ОСОБА_9 в одній половині будинку , а в іншій половині будинку жила ОСОБА_18 і ОСОБА_21. Будинок був на два ходи. Кожен ходив через свій хід. За квартиру він розраховувався з ОСОБА_22 , документи на будинок були у ОСОБА_22. Вона пропонувала йому купити її будинок , але вони купили інший будинок.

Свідок ОСОБА_11 показав у судовому засіданні , що його батьки жили між собою погано, розійшлись і ОСОБА_9 запропонувала їм купити у їх будинок. Будинок будували дві сестри ОСОБА_9 і ОСОБА_6. Вони купили у ОСОБА_22 її частину будинку по вул.. Шевченко , 69, а в другій половині жила ОСОБА_6. Коли купляли будинок , то ОСОБА_9 жила в той час у м. Київ. В її половині будинку спочатку жили квартиранти. Половину будинку , яку купили у ОСОБА_23 оформили на нього. Потім він переоформив будинок на брата ОСОБА_3. Номера будинку не було. Ніколи ніяких претензій до будинку не було.

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні показала ,що вона є дочкою ОСОБА_9, зі слів матері їй відомо що будинок № 69 по вул.. Шевченко будувала ОСОБА_6 за свої кошти . Мати не могла подарувати будинок , бо вони в 1970 році виїхали в м. Фастів , в 1974 році отримали квартиру в м. Київ. При укладенні договору дарування її матірю вона не була присутня і як відбувалось дарування частини будинку їй не відомо.

Виписки з погосподарських книг Брусилівської селищної ради ( а.с. 8-16, 88-99 ) та оглянуті в судовому засіданні по господарські книги Брусилівської сільської ради № 9 за 1971-1973 роки особистий рахунок 726 а.с. 20 ; № 8 за 1974-1976 роки особистий рахунок № 692 а.с. 92 ; № 8 за 1977-1979 роки особистий рахунок № 725 а.с. 92 ; № 8 за 1980-1982 роки особистий рахунок № 743 а.с. 90; № 8 за 1983-1985 роки особистий рахунок № 670 а.с. 173 ; № 8 за 1986-1990 роки особистий рахунок № 653 а.с.160 свідчать що вони відкрити на ім.я ОСОБА_6 на господарство по вул.. Шевченко № 69 в т.ч. і на ? частину житлового будинку( № 8 за 1977-1982 р.р. ) , а також підтверджують відкриття окремих особистих рахунків за цією ж адресою на господарство відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_6( ОСОБА_20 ) ОСОБА_15 , а саме : погосподарські книги № 9 за 1974-1976 роки особистий рахунок № 781 а.с. 88 ; № 8 за 1977-1979 роки особистий рахунок № 724 а.с. 91 ; № 8 за 1980-1982 роки особистий рахунок № 742 а.с. 89; № 8 за 1983-1985 роки особистий рахунок № 669 а.с. 171 ; № 8 за 1986-1990 роки особистий рахунок № 652 а.с.158 , в т.ч. і на ? частину житлового будинку( № 8 за 1977-1982 р.р. ) .

В судовому засіданні встановлено , що будинок № 69 по вул.. Шевченко в смт. Брусилів був побудований і належав ОСОБА_9 та ОСОБА_6 по ? частині кожній. Це підтверджується інвентаризаційною справою № 390 на вказаний будинок , виписками з по господарських книг № 9 за 1967-1969роки , № 9 за 1971-1973 роки ( а.с. 105-106 ) та оглянутими в судовому засіданні погосподарською книгою № 9 за 1967-1969 р. р. , в якій на а.с. 17 мається особистий рахунок № 698 , відкритий на ОСОБА_9 на господарство по вул.. Шевченка , з відмітками , що ОСОБА_6 вибула в окреме господарство 1.1.68 р. , і що господарство вибуло у Фастів 10. 10.1970 р. , та погосподарською книгою Брусилівської сільської ради № 9 за 1971,1972,1973 р.р. , в якій на а.с. 19 мається особистий рахунок № 725 , відкритий на ОСОБА_9, на господарство по вул.. Шевченка , з відмітками що жилий будинок побудований в 1968 році і що господарство вибуло за межі сільської ради в 1970 році. В даній книзі на а.с. 20 мається особистий рахунок № 726 , відкритий окремо на ОСОБА_6 на господарство по вул. Шевченко с. Брусилів , підтверджується також показами свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_12 , ОСОБА_3 , ОСОБА_16 , оглянутим договором дарування від 07.07.1975 року , вищевказаними виписками з погосподарських книг та оглянутими погосподарськими книгами №.№ 9 , 8 за період з 1971 по 1990 роки.

Проаналізувавши вищенаведені докази суд рахує що вимога позивача про те , що договір купівлі-продажу від 03.09.1986 року ? частини житлового будинку № 69 по вул.. Шевченка в смт. Брусилів, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є недійсним , так як відповідач ОСОБА_3 не мав у власності ? частину вказаного будинку , так як в договорі дарування будинку від 15.11.1979 року не зазначено те , що він придбав ? частину вказаного будинку, а тому продавши неналежну йому на праві власності ? частину вказаного будинку вчинив обман ,- задоволенню не підлягає з наступних підстав:

Угода визнається недійсною лише в порядку і з підстав встановлених Законом.

Не зазначення в договорі дарування будинку від 15.11.1979 року придбання відповідачем ? частини вказаного будинку не є підставою для визнання вказаного договору купівлі-продажу недійсним , - так як така підстава ЦК України (1963 року ) не передбачена. Крім того в договорі купівлі-продажу від 03.09.1986 року зазначені підстави належності відповідачу ОСОБА_3 проданої ним ? частини будинку ( договір дарування ? частини будинку від 15.11.1979 року посвідчений за № 144 , довідка Житомирського бюро техінвентаризації від 27.08.1986р.№ 390/А ), ці підстави перевірялись виконкомом Брусилівської сільської ради , який вчинив нотаріальну дію по посвідченню договору купівлі- продажу. Позивачем не надано доказів щодо недійсності договору дарування будинку від 15.11.1979 року , недійсність договору дарування будинку від 15.11. 1979 року позивачем не оспорювалась в судовому порядку.

Відповідно до ст. 57 ЦК України ( 1963 року ) недійсною є угода , укладена внаслідок обману представника однієї сторони з другою стороною.

Із письмового заперечення відповідачки ОСОБА_5 , яка купила ? частину житлового будинку № 69 по вул.. Шевченко у ОСОБА_3 і є другою стороною в угоді слідує , що ніяких порушень закону при оформленні договору купівлі продажу ОСОБА_3 не допустив. ОСОБА_3 подарував їй належну йому ? частину житлового будинку , яка належала йому на підставі договору-дарування від 1979 року.

Таким чином обманних дій зі сторони відповідача ОСОБА_3 при укладенні договору купівлі продажу ? частини будинку від 03.09.1986 року судом не встановлено .

Також не підлягає задоволенню вимога позивача про те , що договір дарування від 18 березня 2008 року , укладений між ОСОБА_5 і ОСОБА_3 є фіктивним .

Згідно ст. 234 ЦК України 2004 року фіктивним є правочин , який вчинено без наміру створення правових наслідків , які обумовлені цим правочином.

В судовому засіданні встановлено , що відповідно до ст. ст. 717,722 ЦК України відповідач ОСОБА_3 прийняв в дар ? частину житлового будинку № 69 по вул.. Шевченко в смт. Брусилів , подаровану йому ОСОБА_5 18.03.2008 року , про що прямо вказано в п. 6 названого договору , одержав оригінальний примірник цього договору після його нотаріального посвідчення , проживає у подарованій йому частині будинку , що підтверджується його показами , показами позивача , оглянутим договором дарування від 18.03.2008 року , показами опитаних свідків . Будь-яких доказів , які б свідчили про фіктивність вчиненого правочину договору дарування , недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами ) вимог , які встановлені ч.1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України позивачем суду не надано.

Твердження позивача про те , що весь будинок № 69 по вул.. Шевченко в смт. Брусилів побудувала його мати ОСОБА_6 , що в господарській книзі № 8 Брусилівської селищної ради за 1974-1976 роки особистий рахунок № 725, на підставі якого було вчинено в 1975 році договір дарування , було відкрито на ОСОБА_10 і її сімю , а не на ОСОБА_9 судом проаналізовані і визнані необґрунтованими , так як спростовуються показами відповідача , свідків ОСОБА_17 , ГлагоцькоїН. А. , ОСОБА_16 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_3 , дослідженими матеріалами інвентаризаційної справи № 390 з висновком про обстеження обєкту нерухомого майна , рішенням виконкому Брусилівської селищної ради від 26 березня 2002 року № 41 ( а.с. 31, 32 інв.справи ) про те , що ОСОБА_6 належить ? частина будинку № 69 по вул..Шевченко , яку вона побудувала в 1969 році згідно рішення районної ради за № 330 від 05.08.1965 року та оглянутими в судовому засіданні погосподарською книгою № 9 за 1967-1969 р. р. , в якій на а.с. 17 мається особистий рахунок № 698 , відкритий на ОСОБА_9 на господарство по вул.. Шевченка , з відмітками , що ОСОБА_6 вибула в окреме господарство 1.1.68 р. , і що господарство вибуло у Фастів 10.10.1970 р. , та погосподарською книгою Брусилівської сільської ради № 9 за 1971,1972,1973 р.р. , в якій на а.с. 19 мається особистий рахунок № 725 , відкритий на ОСОБА_9, на господарство по вул.. Шевченка , з відмітками що жилий будинок побудований в 1968 році і що господарство вибуло за межі сільської ради в 1970 році. В даній книзі на а.с. 20 мається особистий рахунок № 726 , відкритий на ОСОБА_6 на господарство по вул. Шевченко с. Брусилів , оглянутими по господарськими книгами №№ 9,8 за 1971-1990 роки по відкриттю окремих особистих рахунків на будинок 69 по вул.. Шевченко та виписками з них. В договорі дарування будинку від 7.07.1975 року , укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 про дарування належної ОСОБА_9 на праві особистої власності ? частини жилого будинку не зазначено що особистий рахунок № 725 знаходиться в погосподарській книзі за 1974-1976 роки , про що стверджує позивач. Як було встановлено в судовому засіданні особистий рахунок № 725 дійсно був відкритий на господарство ОСОБА_9 згідно погосподарської книги № 9 Брусилівської сільської ради за 1971-1973 роки . Свідок ОСОБА_24 не була присутня при укладенні договору дарування її матірю ОСОБА_9

Необґрунтованим суд рахує також посилання позивача на матеріали перевірки Брусилівської районної прокуратури , з висновку якої слідує що договір дарування ? частини житлового будинку від 07.07.1975 року , який був заключний між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 є недійсним , так як при огляді наглядового провадження № 41-с/09 по заяві ОСОБА_1 встановлено , що висновок містить рекомендаційний характер ОСОБА_1 звернутись до суду щодо визнання даного договору дарування недійсним , однак позивач ОСОБА_1 не оспорив у судовому порядку недійсність вказаного договору дарування. Пояснення ОСОБА_9 яке міститься в матеріалах перевірки про те що вона будинок № 69 по вул.. Шевченко не будувала , а будувала його її сестра ОСОБА_6 , що вона на прохання ОСОБА_11 в 70-х роках підписала якісь папери на другу частину будинку ОСОБА_6 ,підписала ці папери в будинку ОСОБА_6 було досліджено в судовому засіданні , однак воно не доказує недійсності договору дарування від 07.07.1975 р. , вчиненого нею , так як сама ОСОБА_9 підтвердила в поясненні що в договорі дарування стоїть її підпис.

Оглядом вказаного договору в судовому засіданні встановлено , що він нотаріально посвідчений 8.07.1975 року виконкомом Брусилівської сільської ради , що особа та дієздатність сторін , а також належність гр.. ОСОБА_9 ? частини жилого будинку , що відчужується , перевірено. До договору додана письмова згода чоловіка ОСОБА_9 ОСОБА_25 на відчуження дарування нею однієї другої частини жилого будинку від 7.07.1975 року , виписка з протоколу засідання колгоспу ім.. Паризької комуни с. Брусилів від 16.06.1975 року про передачу ОСОБА_11 земельної ділянки , на якій знаходиться будинок , що він набуває його у гр.. ОСОБА_9 , та довідка відділу Держбанку від 7.07.1975року видана ОСОБА_9 про те що за нею не значиться заборгованість по позиці на індивідуальне житлове будівництво. Даний договір в судовому порядку не оспорений.

З вищенаведених доказів суд не вбачає підстав також для задоволення позовних вимог позивача щодо визнання за ним права власності на ? частину будинку № 69 по вул. Шевченко в смт. Брусилів , якою користується відповідач ОСОБА_3 та витребування її від власника ОСОБА_3 , оскільки відповідач ОСОБА_3 володіє вказаною частиною будинку правомірно , згідно договору дарування від 03.09.2008 року , недійсність якого судом не встановлена.

Керуючись ст. ст.10,11, 15, 60,79, 88 ,209 , 213, 215 ЦПК України , ст. 57 ЦК України 1963 року , ст. 234 , ч. 1-3,5,6 ст. 203 , 717,722 ЦК України 2004 року суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про визнання договорів дарування та купівлі - продажу недійсними та права власності на ? частину житлового будинку , витребування ? частини житлового будинку залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в Житомирський апеляційний суд через Брусилівський районний суд . Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається протягом 20 днів з дня подачі заяви про апеляційне оскарження рішення суду.

Суддя Ф. В. Седун