Справа №2-2505/10 05.10.2010 05.10.2010 05.10.2010
Справа N 22 ц 8105 2010 року. Головуючий 1 інстанції Коломієць В.В.
Категорія 24. Доповідач апеляційної інстанції ОСОБА_1
У Х В А Л А

іменем України

5 жовтня 2010 року. м. Миколаїв.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

Головуючого - Лисенка П.П.,

суддів: Колосовського С.Ю. та Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання Завтурою О.С.,

з участю:

представників позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

його представника ОСОБА_5,

у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_4 переглянула рішення місцевого Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 липня 2010 року, ухваленого в цивільній справі за позовом обласного комунального підприємства Миколаївоблтеплоенерго до ОСОБА_4 та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію і зустрічним позовом ОСОБА_4 до обласного комунального підприємства Миколаївоблтеплоенерго про визнання дій неправомірними та стягнення компенсації за моральну шкоду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, перевіривши у межах оскарження обставини та докази, якими сторони їх стверджували ,-

у с т а н о в и л а :

1 березня 2010 року обласне комунальне підприємство Миколаївоблтеплоенерго предявило зазначений первісний позов, який обгрунтовувало наступним.

Відповідач та його повнолітня донька - відповідачі по справі, за актом приватизації є співвласниками квартири АДРЕСА_1.

За договором про подачу теплової енергії для опалення та гарячого постачання від 1 січня 2001 року № 19/3803 вони споживають поставлену позивачем до названої квартири теплової енергії, яку повинні вчасно і у повному обсязі оплачувати.

Проте з вересня 2001 року і по 1 березня 2010 року ті такого обовязку не дотримуються, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 4 256 гривень 04 копійки.

Посилаючись на вказані обставини та небажання відповідачів покрити борг добровільно - просило про задоволення позову.

7 квітня 2010 року ОСОБА_4 предявив зустрічний позов до обласного комунального підприємства Миколаївоблтеплоенерго про визнання невиконання останнім умов договору про подачу теплової енергії для опалення та гарячого постачання неправомірними та стягнення з того на його користь 5 000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги обгрунтовував тим, що не отримуючи від обласного комунального підприємства Миколаївоблтеплоенерго послуги з постачання гарячої води до належної йому та доньці квартири, він ще у 2001 році написав заяву про відмову від названого договору, і у такий спосіб припинив його дію. А тому всі нарахування, що відбулися після цього - є безпідставними.

Рішенням місцевого Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 липня 2010 року первісний позов задоволено частково, а у задоволенні зустрічного - відмовлено за його безпідставністю.

З відповідачів на користь позивача у солідарному порядку стягнуто 2116 гривень 24 копійки заборгованості по оплаті за спожиту теплову енергію, а також у дольовому компенсація судових витрат.

ОСОБА_4 подав на це рішення апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати і ухвалити у справі нове рішення про відмову в первісному позові і задоволенні зустрічного.

Скаргу обгрунтовував невідповідність висновків суду обставинам справи та нормам матеріального права.

Апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржене рішення суду 1 інстанції залишити без зміни, оскільки той постановив його з додержанням норм матеріального й процесуального права.

Вирішуючи спір таким чином, як викладено у оскарженому рішенні, місцевий суд виходив з того, що між сторонами існують договірні правовідносини, які витікають з договору про подачу теплової енергії для опалення та гарячого постачання. За умовами того договору позивач брався поставити до житла відповідачів теплову енергію належної якості та здійснювати підігрів води для гарячого водопостачання згідно графіка, а ті, в свою чергу, - вчасно та у повному обсязі оплатити спожиті послуги.

Позивач взятий на себе обовязок щодо забезпечення відповідачів теплом для опалення належної їм квартири виконує, в той час як відповідачі слова не дотримуються, внаслідок чого з вересня 2001 року утворилася заборгованість.

За такого і у звязку з односторонньою відмовою власників житла від виконання умов договору, відповідно до положень ст.ст. 64, 67-68 ЖК України з них на користь позивача, у межах позовної давності, бо на цьому наполягав ОСОБА_4, слід стягнути заборговане, а також витрати з інформаційно -технічного забезпечення розгляду справи.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області погоджується з такими обставинами та правовідношеннями, висновки суду 1 інстанції щодо них і результату вирішення справи, вважає вірними, обґрунтованими й законними.

Так, згідно із положеннями ст.ст. 610 612, 614, глави 63 ЦК України, розділом У Закону України Про житлово-комунальні послуги п. 33 Правил надання населенню послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 30 грудня 1997 року № 1497; Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення , постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 власник житла несе відповідальність по зобовязанням, що виникають із договору на надання житлово-комунальних послуг, у тому числі і по оплаті за спожиту теплову енергію.

Як вбачається з матеріалів справи, в межах позовної давності, тобто з 1 березня 2007 і до 1 березня 2010 років, позивач поставляв до житла відповідачів теплову енергію належної якості, іншого ті належними й допустимими засобами доказування не довели, хоча за ст. 60 ЦПК України, то є її обовязком, проте оплати за неї не отримував. Відповідачі, пославшись на відмову від договору, не сплачували за спожиту теплову енергію і відмовляються покрити борг тепер.

За такого, з них на користь позивача слід стягнути 2 116 гривень 24 копійки.

Оскільки цього ж, з таких же мотивів дійшов і місцевий суд, то підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Стосовно відмови суду в задоволенні зустрічного позову, то вона теж є обґрунтованою, оскільки гаряча вода до квартири батька та доньки ОСОБА_4 не подається з вини інших осіб, які відповідають за внутрішньо будинкову систему водопостачання і які не утримують її в належному стані.

Що ж до твердження особи, яка подала апеляційну скаргу, про відсутність договірних відносин між сторонами, то воно не може братися до уваги бо спростовується наявними у справі доказами.

Стосовно процесуальних порушень, на наявність яких вказував апелянт, то вони не можуть слугувати скасуванню рішення, оскільки носять формальний характер і не вплинули на результат вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення місцевого Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 липня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий Судді: