Миколаївський районний суд Львівської області
Справа №2-46/10
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2010 року Миколаївський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Карбовніка І.М.

при секретарі Данилів О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватної агрофірми „Золотий колос" с.Гонятичі Миколаївського району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2, Гонятичівська сільська рада Миколаївського району Львівської області про визнання незаконними наказів №89 від 18.07.2002року про виселення позивача та №90 від 19.07.2002року про вселення у квартиру ОСОБА_2 -

ВСТАНОВИВ:

08 серпня 2008року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що з 1987року він працював ветеринарним лікарем в колгоспі ім..Леніна в с.Гонятичі Миколаївського району, яке спочатку 10.02.1992року переіменоване на виробничий сільськогосподарський кооператив „Золотий колос" , а згодом на приватну агрофірму „Золотий колос".

В період праці, як молодий спеціаліст потребуючий житла, на правах наймача, він отримав відомчу квартиру АДРЕСА_1. Дана квартира належить до відомчого житлового фонду, знаходиться на балансі Гонятичівської сільської ради. Він разом з сім'єю оселився і був прописаний в цій квартирі, оплачував комунальні послуги. Після занепаду колгоспу у 2002році був змушений, в пошуках більшого заробітку, звільнитися з робити за власним бажанням і вибув у м.Комарно. У 2007році він дізнався, що в його квартиру відповідачем вселена доярка ПАФ „Золотий колос" ОСОБА_2С, а його виселено із займаної квартири. Він звертався до відповідача про незаконне вселення до його квартири, але питання про виселення ОСОБА_2С та його вселення в квартиру не вирішено до даного часу. Тому просить накази ПАФ „Золотий колос" №89 від 18.07.2002року про його виселення з відомчої квартири та №90 від 19.07.2002року про вселення у квартиру ОСОБА_2С визнати незаконними.

У судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_3 підтримали позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на підстави наведені в позовній заяві.

Представник відповідача - голова ПАФ „Золотий колос" ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав посилаючись на те, що ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_2 не проживає з 1999року. З того часу адміністрація ПАФ „Золотий колос" зверталась до позивача про звільнення службової квартири, однак з боку ОСОБА_1 відповіді не було. Позивач звернень про незаконне вселення у спірну квартиру до ПАФ „Золотий колос" не надсилав. Тому була створена комісія у складі колишнього голови сільської ради Труша, дільничного та депутата сільської ради, щоб відчинити квартиру. За період відсутності ОСОБА_1 в квартирі, до вселення в неї ОСОБА_2С, квартира знаходилась в антисанітарному стані, підлога була погризена щурами. З моменту звільнення ОСОБА_1 25.05.2001 року, позивач втратив зв'язок з агрофірмою, оплату за квартиру не проводив, вибув на роботу в іншу місцевість, що не межує з Миколаївським районом. Житло виділено доярці ПАФ „Золотий колос" ОСОБА_2С Тому просив в позові відмовити.

Третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_2С пояснила, що працюючи дояркою в ПАФ „Золотий колос" звернулася до адміністрації ПАФ „Золотий колос" з проханням надати житло для сім'ї, зважаючи на те, що вона там працює. З дозволу адміністрації ПАФ „Золотий колос" вона, як квартиронаймач та її члени сім'ї: чоловік і син 27.08.2002року вселилися у квартиру АДРЕСА_3. Вважає, що вселення відбулося на законних підставах, тому позов є безпідставним.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - сільський голова Гонятичівської сільської ради Миколаївського району Львівської області ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав суду письмову заяву від 06.07.2009року з проханням розглянути справу без його присутності, оскільки жодної зацікавленості в розгляді справи не має.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, пояснення третьої особи, дослідивши в судовому засіданні всі наявні матеріали справи та надані докази, не знаходить підстав для задоволення позовних вимог з наступного.

Квартира, щодо якої позивач ставить питання про вселення, до 2007року знаходилась на балансі ПАФ „Золотий колос", і з того часу передана до комунальної власності Гонятичівської сільської ради Миколаївського району.

Як вбачається з пояснень самого позивача, письмових пояснень представника відповідача, ОСОБА_5 з 1999року фактично не мешкав у цій квартирі і втратив із адміністрацією ПАФ „Золотий колос" зв'язок, так як знаходився у відпустці по догляду за дитиною. Наказом №61 від 25.05.2001року голови ПАФ „Золотий колос" ОСОБА_5 звільнений з роботи за власним бажанням і з того часу, як сам пояснив позивач, він працевлаштувався на роботу в інший населений пункт м.Комарно Городоцького району. Компослуги позивачем не сплачувались, що станом на 01.07.2002року борг становив 673грн. 48коп., про що свідчить надана відповідачем інформація.

Крім того, слід зазначити, що позивачем подано додаткові доводи до позовної заяви про те, що ним не пропущений трирічний строк позовної давності для звернення до суду з відповідним позовом.

Стаття 257 ЦК України передбачає, що загальна позовна давність встановлюється у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, що передбачено ч.1 ст.261 ЦК України.

В судовому засіданні позивач стверджував, що про оскаржувані накази він дізнався із позовної заяви ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, яка датована 28.03.2008року, тому вважає, що ним не пропущено строк позовної давності.

З матеріалів справи та пояснень представника відповідача, третьої особи вбачається, що позивач задовго до подачі позовної заяви про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, знав про те, що у відомчій квартирі проживає ОСОБА_7 та користується відповідною квартирою, однак позивач ОСОБА_1 у визначений законодавством трирічний строк до суду з відповідним позовом про захист свого порушеного права не звертався, а тому останній дійсно пропустив строки позовної давності та звернувся до суду після спливу строків позовної давності, що відповідно до положень ст..267 ЦК України, є підставою для відмови ОСОБА_1 в позові.

Керуючись ст. 257, 261, 267 ЦК України та ст.ст. 10, 11,60, 169,209.212, 215, 218 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Приватної агрофірми „Золотий колос" с.Гонятичі Миколаївського району Львівської області, третя особа: ОСОБА_2, Гонятичівсько сільська рада Миколаївського району Львівської області про визнання незаконними наказу №89 від І8.07.2002року про виселення позивача, визнання незаконним наказу №90 від 19.07.2002року про вселення у квартиру ОСОБА_2С відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційні оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційне інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя Карбовнік І.М.