Справа №2-2-485/10 19.04.2010 19.04.2010 19.04.2010
Справа N 22ц 778 2010 року Головуючий у 1 інстанції Ямкова О.О.
Категорія 27. Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
У Х В А Л А

іменем України.

19 квітня 2010 року. м. Миколаїв.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Колосовського С.Ю. та Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання Завтурою О.С.,

з участю :

представників приватного підприємства Раязіл фасад ОСОБА_2 та ОСОБА_3, у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та приватного підприємства Раязіл фасад переглянула рішення місцевого Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 січня 2010 року, ухваленого в цивільній справі за позовом відкритого акціонерного товариства ОСОБА_5 Аваль до ОСОБА_4 та приватного підприємства Раязіл фасад про розірвання кредитного договору, стягнення заборгованих за ним грошових сум та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі і зявилися у судове засідання, перевіривши у межах оскарження обставини та докази, якими сторони їх стверджували, -

у с т а н о в и л а :

10 вересня 2009 року відкрите акціонерне товариство ОСОБА_5 Аваль (надалі ОСОБА_5) предявило зазначений позов, обґрунтовуючи його наступним.

За кредитним договором № 014/08-112/22427 від 16 грудня 2005 року, укладеному сторонами на строк до 16 грудня 2012 року, ОСОБА_5 надав ОСОБА_4 кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 25 000 доларів США за програмою кредитування споживчі цілі під заставу нерухомого майна під зобовязання позичальника повернути його частинами, відповідно до встановленого графіку погашення, та сплачувати щомісячно відсотки за користування ним, виходячи із відсоткової ставки 15 % річних.

16 грудня 2005 року сторони уклали додаткову до названого кредитного договору угоду, збільшивши ліміт кредитної лінії до 104 000 доларів США.

На забезпечення виконання названого договору, 28 серпня 2006 року ОСОБА_5 уклав з приватним підприємством Раязіл фасад договір іпотеки, предметом якого стали належні підприємству не житлові приміщення підвалу в будинку № 3/1 по вул. Фалєєвській м. Миколаєва.

Спочатку відповідач виконував умови договору кредиту, допускаючи при цьому порушення строків внесення належних платежів, а потім, взагалі, припинив повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним, заборгувавши позивачеві на 20 липня 2009 року 114 697, 33 доларів США, що еквівалентно 877 606 гривням 61 копійці.

Посилаючись на виписані обставини ОСОБА_5 просив розірвати договір кредиту, стягнути з відповідачів на його користь заборговану суму, з яких:

●80 359, 55 доларів (еквівалентно 614 870 гривням 71 копійці) неповернута частина кредиту;

●12 613, 96 доларів (еквівалентно 95 515 гривням 71 копійці) заборгованість по несплаченим відсоткам;

●693, 52 долари (еквівалентно 5 306 гривням 47 копійкам) заборгованість за поточними відсотками;

●21 613, 35 доларів (еквівалентно 160 913 гривням 72 копійкам) пеня, нарахована згідно умов договору за прострочення виконання зобовязання, і

звернути стягнення на предмет іпотеки.

У судовому засіданні відповідачі позов не визнали, пояснивши, що належним чином виконують умови договору, а нарахована заборгованість є безпідставною, оскільки через неузгодження графіку погашення кредиту, після збільшення кредитної лінії, не знали яку суму і коли слід платити.

Рішенням місцевого Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 січня 2010 року позов задоволено повністю.

Відповідачі подали на це рішення апеляційну скаргу, в якій просять його скасувати і ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Скаргу обґрунтовували невідповідністю висновків суду обставинам справи і неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме безпідставністю розірвання договору кредиту та ігнорування судом наданих ними доказів.

Апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржене рішення суду 1 інстанції залишити без зміни, оскільки суд постановив його з додержанням норм матеріального й процесуального права.

Вирішуючи спір таким чином, як викладено у оскарженому рішенні, місцевий суд виходив з того, що з грудня 2005 року сторони перебувають у договірних правовідносинах, підставою виникнення яких є дійсний договір кредиту. Позивач у повній мірі виконував і виконує взяті на себе за цим договором обовязки, в той час як позичальник прострочив повернення чергової частини кредиту і заборгував за сплатою відсотків. Не покрив він заборгованість, що виникла, і у визначений кредитодавцем строк, і не може гарантувати сплати боргу в найближчому майбутньому. У звязку з цим, вимоги Банку про розірвання договору кредиту, дострокове повернення переданих в кредит грошових сум, стягнення заборгованих відсотків та штрафних санкцій, за неналежне виконання зобовязання, а також, звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню у повному обсязі.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області погоджується з обставинами та правовідносинами, встановленими судом 1 інстанції, його висновки щодо них та результату вирішення справи, вважає вірними, обґрунтованими й законними.

Так, із ксерокопії кредитного договору № 014/08-112/22427 від 16 грудня 2005 року та додаткової угоди до нього від 18 серпня 2006 року (а.с. - 7-8, 16-17); графіку погашення кредиту (а.с. 9); заяви-анкети на отримання кредиту (а.с. 20-22); повідомлень та попереджень про заборгованість (а.с. 12 15, 43); ксерокопії договорів купівлі-продажу від 11 липня 2006 року та іпотеки від 26 серпня 2006 року (а.с. 23-29, 30-31); витягів з Державного реєстру правочинів та Державного реєстру іпотек, довідки комунального підприємства Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації про реєстрацію права власності на нерухоме майно, (а.с. 39-40); копії протоколу зустрічі (а.с. - 44 ); довідок про сплату кредиту та про заборгованість, витребуваних апеляційним судом та пояснень представників відповідачів у судовому засіданні вбачається, що відкрите акціонерне товариство ОСОБА_5 Аваль надало, а ОСОБА_4 отримав за договором кредиту та додатковою до нього угодою 104 000 долари США під зворотне зобовязання повернути його частинами, відповідно до встановленого графіку погашення, та сплачувати щомісячно відсотки за користування ним, виходячи із відсоткової ставки 15 % річних. Відповідно до розділів 6, 10 цього договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобовязань, кредитодавець вправі вимагати розірвання договору, дострокового погашення кредиту, а також, сплати належних відсотків за користування ним та штрафних санкцій.

Позивач виконав умови договору у повному обсязі, передавши відповідачеві обумовлену грошову суму, яку той використав на власний розсуд. До травня 2008 року ОСОБА_4, хоч і нерегулярно сплачував належне за договором, а потім виплати припинив. Це - давало позивачеві право привести у дію положення зазначених статей і вимагати розірвання договору кредиту, дострокове повернення взятих у борг грошових сум, сплати заборгованих сум та звернення стягнення на предмет іпотеки, а суду, відповідно до статей 525-526, 546, 553-554, 1048 - 1050, 1054 ЦК України, Закону України Про іпотеку підстави для задоволення позову у повному обсязі.

Оскільки цього ж, з таких же мотивів дійшов і місцевий суд, то підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Стосовно ж твердження особи, яка подала апеляційну скаргу, про належне виконання ним умов договору, то воно не може слугувати скасуванню оскарженого рішення, оскільки суперечать наявним у справі доказам. Більше того, у судовому засіданні апеляційної інстанції представники відповідачів не заперечували, що позичальник сплатив лише 23 963, 76 долари США на покриття тіла кредиту і 24 994,94 долари США відсотків, заборгувавши решту.

Що ж до твердження названої особи на безпідставність розірвання договору кредиту, то воно теж не ґрунтується а ні на законі, а ні на умовах договору кредиту, а тому не може братися до уваги.

Керуючись ст.ст. 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та приватного підприємства Раязіл фасад відхилити.

Рішення місцевого Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 січня 2010 року залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і з цього часу протягом двох місяців може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий Судді: