Апеляційний суд Житомирської області
05 травня 2010 року апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого Миніч Т.І.
суддів: Павицької Т.М.,
судового засідання ОСОБА_2,
з участю відповідача
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Овруцького районного суду від 15 лютого 2010 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності на Ч частину домоволодіння,
У квітні 2009 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, який в подальшому змінювала та уточнювала. Просила визнати за нею право на 1/2 частину домоволодіння № 31 по вул.Карпинського у м.Овручі. При цьому посилалася на те, що в період з травня 2004 року по липень 2008 року проживала з відповідачем однією сім"єю без реєстрації шлюбу. В період спільного проживання ними був придбаний спірний будинок. Договір купівлі-продажу оформлений на відповідача. В даний час спільне проживання вони припинили. Добровільно поділити спільне майно відповідач відмовляється.
Рішенням Овруцького районного суду від 15 лютого 2010 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину домоволодіння № 31 по вул.Карпинського у м.Овручі. З ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_4 ЗО грн. судових витрат та на користь держави судовий збір в сумі 52 грн. 91 коп.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 порушує питання про скасування зазначеного рішення з ухваленням нового - про відмову в позові, посилаючись на невідповідність висновків суду

обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що судом дана неправильна оцінка доказам по справі. Вважає, що при вирішенні спору судом порушені вимоги ст.ст.123,130,127 ЦПК. На думку апелянта, на спірні правовідносини не поширюються вимоги ст.74 СК.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 5 червня 2007 року ОСОБА_3 купив у ОСОБА_5 жилий будинок № 31 по вул.Карпинського у м.Овручі (а.с.7).

Згідно з ч.1 ст.7 4 СК якщо жінка та чоловік проживають однією сім"єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Судом першої інстанції достовірно встановлено, що відповідно до вимог ч.2 ст. З СК на час придбання спірного будинку сторони проживали однією сім"єю,оскільки були пов"язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Покази свідків, на які послався суд в обгрунтування своїх висновків, відповідачем не спростовані.

Сам відповідач не заперечує, що в іншому шлюбі жоден з них не перебуває.

В справі відсутні докази про існування між сторонами будь-якої угоди з приводу користування майном.

За наведених обставин, суд дійшов правильного висновку про те, що спірний будинок є спільним майном позивачки та відповідача та виходячи із рівності часток кожного з них у спільній сумісній власності обгрунтовано визнав за позивачкою право власності на 1/2 частину будинку.

Доводи апеляційної скарги в частині порушення судом норм процесуального права на правильність оскаржуваного рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст.209,307,308,313-315 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Овруцького районного суду від 15 лютого 2010 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Верховного України протягом двох місяців з дня її проголошення.

Головуючий: Судді: