Броварський міськрайонний суд Київської області
справа 2-3121/10
РІШЕННЯ

Іменем України

«18» листопада 2010 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О., при секретарі - Пархоменко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до кредитної спілки «Українська кредитно- фінансова група», третя особа: ОСОБА_2, про визнання недійсними кредитного договору, договору поруки та договору застави,

встановив:

У травні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним вище позовом, у якому просив: - визнати недійсним кредитний договір № КВ-00174/0707 від 15 вересня 2006 року, укладений між ним та кредитною спілкою «Українська кредитно-фінансова група (далі - КС «УКФГ»); - визнати недійсним договір поруки № КВ-00174/0707 від 15 вересня 2006 року, укладений між ОСОБА_2 й КС «УКФГ»; - визнати недійсним договір застави № КВ-00174/0707 від 15 вересня 2006 року, укладений між ним та КС «УКФГ».

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 й третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 - ОСОБА_3 позов підтримав й просив його задовольнити.

У судове засідання відповідач КС «УКФГ» представника не направила. Про день, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи зворотні поштові повідомлення про одержання судових повісток. Від представника відповідача ОСОБА_4 до суду надійшло письмове клопотання про розгляд цієї справи без участі представника відповідача (а.с.76).

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 15 вересня 2006 року між кредитною спілкою «Українська кредитно-фінансова група» й ОСОБА_1 укладено кредитний договір № КВ-00174/0707 (а.с.7). Згідно із цим договором кредитором було надано позичальнику кредит в сумі - 25 000 грн. 00 коп. на двадцять чотири місяці з умовою щомісячної сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 0,164 відсотки від суми залишку за кожен день користування кредитом.

15 вересня 2006 року між кредитною спілкою «Українська кредитно-фінансова група» й ОСОБА_2 було укладено договір поруки № КВ-00174/0707. Згідно із умовами цього договору поручитель зобовязувався відповідати перед кредитором за виконання зобовязань позичальника по кредитному договору № КВ-00174/0707 від 15 вересня 2006 року в повному обсязі.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 пояснив, що між ОСОБА_1 та КС «УКФГ» було укладено 15 вересня 2006 року також й договір застави, однак суду примірник цього договору для дослідження не було надано.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України

(далі - ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши підстави заявленого позову, суд приходить до висновку, що кредитний договір № КВ-00174/0707 від 15 вересня 2006 року, укладений між ОСОБА_1 та КС «УКФГ», відповідає вимогам статей 202, 203, 205, 207, 208, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, підстави для визнання цього правочину недійсним, що визначені параграфом 2 глави 16 цього Кодексу у судовому засіданні не встановлені.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним договору поруки № КВ-00174/0707 від 15 вересня 2006 року, укладеного між ОСОБА_2 й КС «УКФГ», задоволенню не підлягають, оскільки безпосередньо сам позивач ОСОБА_1 не є стороною цього правочину й у судовому засіданні представником позивача не було вказано які саме безпосередньо права чи інтереси ОСОБА_1 порушені договором поруки, стороною якого є не він а ОСОБА_2

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним договору застави № КВ-00174/0707 від 15 вересня 2006 року задоволенню не підлягають через недоведеність заявлених позовних вимог. Позивачем та його представником не було надано суду примірник цього правочину, у звязку із чим суд був позбавлений можливості безпосередньо дослідити обставини укладення цього договору, його зміст та предмет, права та обовязки сторін. Доводи представника позивача про те, що цей правочин є похідним від кредитного договору, а тому його безпосереднє дослідження у судовому засіданні не є необхідним не заслуговують на увагу й суперечать вимогам статті 159 ЦПК України.

У письмових поясненнях відповідача КС «УКФГ» доводи щодо застосування при розгляді цієї справи строків позовної давності відсутні. У судовому засіданні представник позивача наголосив, що строки позовної давності позивачем не пропущені.

Згідно із частиною 3 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Як вбачається із довідки КС «УКФГ» від 08 листопада 2010 року № 2787/10 (а.с.85) кредит ОСОБА_1 за договором № КВ-00174/0707 від 15 вересня 2006 року погашений - 31 березня 2007 року.

Таким чином позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись 212 - 215 ЦПК України Броварський міськрайонний суд Київської області,

вирішив:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин