Справа №22-ц-4444/10 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Смирнової Т.В.,

суддів - Ведмедь Н.І., Гагіна М.В.,

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника Приватного підприємця ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 02 серпня 2010 року

справі за позовом ОСОБА_4 ОСОБА_5 до Приватного підприємця ОСОБА_2, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Акорд» про захист прав споживача, стягнення моральної шкоди,

встановила:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 12 червня 2008 року уклав з відповідачем ПП ОСОБА_2 договір № 12.06.01, відповідно до якого відповідач повинен був поставити та провести монтаж виробів з білого 4-х камерного профілю АLМ-рlast (віконна та балконна рами). Позивач виконав свою частину зобов'язання, а саме вніс передплату в сумі 2400 грн., доплату в розмірі 897 грн. Відповідачем була проведена поставка та монтаж вказаних виробів. Після виконання робіт ОСОБА_4 виявив ряд недоліків, а саме - вигин торця балконних дверей, нещільне закриття балконних дверей та неякісна ручка, порушення вертикального рівня установки, неякісне встановлення підвіконня, окрім цього не працював механізм відкриття-закриття балконних дверей. Позивач неодноразово звертався до відповідача з усним проханням усунення недоліків, однак ніяких дій по виправленню недоліків він не вживав, письмові претензії залишив без відповіді. Згодом відповідач провів усунення недоліків, але не в повному обсязі, в зв'язку з чим ОСОБА_4 звернувся до Регіонального судово-експертного бюро для проведення експертного будівельно-технічного дослідження. Позивач вважає, що такими діями відповідач завдав йому матеріальні та моральні збитки тому просить суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 2300грн., витрати за проведення експертизи у розмірі 600 грн., моральну шкоду у розмірі 1000 грн. та понесені судові витрати.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 02 серпня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_4 ОСОБА_5 задоволено.

Стягнуто з Приватного підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 4020грн. з них 2300 грн. матеріальні збитки, 600 грн. витрати пов'язані з проведенням експертно-будівельного дослідження, 1000 грн. моральної шкоди, 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи

Стягнуто з Приватного підприємця ОСОБА_2 на користь держави 59,5 грн.

Відповідач з рішенням суду не погодився та оскаржив його в апеляційному порядку, вважає рішення необґрунтованим, незаконним, уваленим з неповним з'ясуванням обставин справи, що мають значення для вирішення спору по суті, а тому поросить скасувати рішення суду першої станції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити.

При цьому апелянт зазначає, що судом помилково прийнято як доказ висновок експертно-будівельного дослідження, оскільки на думку апелянта висновок експерта, як самостійний судовий доказ може бути результатом тільки судової експертизи, що призначена судом і проведена в суворій відповідності з ЦПК України, а висновок експерта отриманий поза судовим процесом. Інших доказів на підтвердження заподіяної шкоди позивач не надав, а тому на думку апелянта, підстав для відшкодування моральної шкоди немає, оскільки відсутні докази щодо заподіяння такої шкоди позивачу.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвалення рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 червня 2008 року між ПП ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір № 12.06.01, відповідно до якого відповідач повинен був поставити та провести монтаж виробів з білого 4-х камерного профілю АLМ-рlast (віконна та балконна рами), а ОСОБА_4 в свою чергу взяв на себе зобов'язання сплатити вартість поставленої продукції та виконаних робіт. Позивач виконав свою частину зобов'язання. Відповідачем була доведена поставка та монтаж вказаних виробів. Після виконання робіт ОСОБА_4 .Д. виявив ряд недоліків, неодноразово звертався до відповідача з усним проханням усунення недоліків, однак ніяких дій по виправленню недоліків він не кивав, письмові претензії залишив без відповіді. Згодом відповідач провів усунення недоліків не в повному обсязі, тому ОСОБА_4 звернувся до регіонального судово-експертного бюро для проведення експертного будівельно-технічного дослідження. За результатами експертизи встановлено, що дефекти, які виявлені при огляді балконної рами, встановленої в приміщенні кухні та балконної рами, встановленої в приміщенні житлової кімнати, свідчать про те, що на час монтажу були порушені нормативні вимоги щодо огороджуючи конструкцій. Виявлені дефекти встановленої балконної рами є такими, що роблять неможливим використання виробу відповідно до цільового призначення. Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість вимоги ОСОБА_4 щодо повернення йому сплачених коштів.

Доводи апелянта про те, що висновок будівельно-експертного дослідження не може бути доказом в суді першої інстанції з тих підстав, що експертне дослідження проводилося за заявою фізичної особи, а не суду, не заслуговують на увагу, оскільки зазначений документ є письмовим доказом і містить відомості, що мають значення для справи, тому суд першої інстанції обґрунтовано взяв його до уваги, як належний допустимий письмовий доказ відповідно до вимог ЦПК України. Слід зауважити, що з боку відповідача, заяви про проведення експертизи ) суду не надходили, своїм правом передбаченим ст. ст. 27, 143 ЦПК України на звернення до суду з такою заявою відповідач не скористався.

Колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством. ОСОБА_4, як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції не надав належних допустимих доказів небезпечності для життя та здоров'я встановлених ПП ОСОБА_2 виробів та завданої цією продукцією моральної шкоди.

З врахуванням зазначеного та вимог п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції в даній справі скасувати в частині стягнення моральної шкоди, в позові ОСОБА_4 в цій частині відмовити. В іншій частині суд першої інстанції на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи відповідно до вимог ЦПК України ухвалив обґрунтоване рішення, яке необхідно залишити без змін.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 309 ст.ст. 313, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу представника Приватного підприємця ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 02 серпня 2010 року в даній справі скасувати в частині відшкодування моральної шкоди, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 ОСОБА_5 в цій частині відмовити.

Зобов'язати ОСОБА_4 ОСОБА_5 повернути Приватному підприємцю ОСОБА_2 балконний блок.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді -