Справа №2-9738/2010
26 листопада 2010 р. Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Писанець Н.В.
при секретарі Ліпскіс О.О.
за участю позивача ОСОБА_1
представника відповідача - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Красноармійську справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська», третя особа Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м.Красноармійську про відшкодування моральної шкоди,
12 серпня 2010 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська», третя особа Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м.Красноармійську про відшкодування моральної шкоди, зазначивши, що в умовах впливу шкідливих факторів він пропрацював з 03.02.1983 року по теперішній час та знаходився й знаходиться з відповідачем по справі у трудових відносинах - працював гірничим робітником поверхні 2 розряду на дільниці ШТ-1. 26.10.1998р. з позивачем стався нещасний випадок на виробництві, у зв»язку з чим, він отримав черепно-мозкову травму, струс головного мозку, закритий перелом 6 ребра справа. Рішенням МСЕК від 23.06.1999 р. позивачу встановлено 3 групу інвалідності та 50 % втрати працездатності , а з 06.11.2008 р. позивачу встановлено 3 групу інвалідності та 50 % втрати працездатності безстроково. Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України в м.Красноармійську Донецької області позивачу виплачуються страхові виплати. Позивач вважає, що у зв'язку з отриманням ним травми на виробництві, йому була спричинена моральна шкода, оскільки йому доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя, порушена його нормальна життєдіяльність, він змушений постійно й довготривало лікуватися, він постійно відчуває сильний біль, це порушує його звичайний уклад життя та спричиняє йому страждання. Спричинену моральну шкоду позивач оцінює у 50 000 грн., яку просить стягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди.
Представник відповідача Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» (далі ДП «ВК «Краснолиманська») про відшкодування моральної шкоди позовні вимоги не визнала, зазначивши, що позивач дійсно знаходився та знаходиться у трудових відносинах з їх підприємством, але вважає вимоги позивача необґрунтованими, позивачем пропущено передбачений строк на звернення до суду за захистом своїх прав. Просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.
Представник третьої особи Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України в м.Красноармійську Донецької області (далі Фонд) до судового засідання не з'явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяв) -. проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги просить розглянути на розсуд суду (а.с.32).
Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, з»ясувавши обставини справи та дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 03.02.1983 року по теперішній час та знаходився й знаходиться з відповідачем по справі у трудових відносинах - працював гірничим робітником поверхні 2 розряду на дільниці ШТ-1. (а.с.14).
26.10.1998р. з позивачем стався нещасний випадок на виробництві, у зв»язку з чим, він отримав черепно-мозкову травму, струс головного мозку, закритий перелом 6 ребра справа, (а.с.16-19).
Рішенням медико-соціальної експертної комісії (МСЕК) від 23.06.1999 р. позивачу встановлена 3 група інвалідності та 50 % втрати працездатності з датою переогляду 23.06.2000 р.(л.д.21). Надалі, до 2008 року, позивач був оглянутий 5 разів, у зв»язку з чим, виносились рішення МСЕК. (а.с. 22-27)

Рішенням медико-соціальної експертної комісії (МСЕК) від 06.11.2008р. позивачу встановлена 3 група інвалідності та 50 % втрати працездатності безстроково і також встановлено потребу у медикаментозному та санітарно-курортному лікуванні (а.с.29).

Суд вважає безпідставними доводи позивача, що морально шкода, причинена ушкодженням здоров'я , відшкодовується без обмеження строком позовної давності на підставі ст.268 Цивільного кодексу України .

Відповідно до п.1 «Прикінцевих та перехідних положень » Цивільного кодексу України Кодекс набув чинності з 01.01.2004 р. та зворотної дії відносно спірних правовідносин не має .

Крім того, при вирішенні спору про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, суд зазначає , що відшкодування шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я, у спірний період регулювалося Законом України «Про охорону праці» від 14.10.1992 р. №2694-12 та «Правилами відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов»язків», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.1993 р. № 472 , зі змінами та доповненнями, тому суд застосовує норми законодавства, які регулювали спірні відносини на момент виникнення у позивача права на відшкодування шкоди.

Статтею 12 Закону України «Про охорону праці» від 14.10.1992 р. №2694-12 передбачено відшкодування власником моральної шкоди, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до вимог п. 11 «Правил відшкодування власником підприємства , установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов»язків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.1993 р. № 472, зі змінами та доповненнями, моральна шкода відшкодовується за заявою потерпілого про характер моральної шкоди чи висновком медичних органів у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі, розмір якої визначається в кожному конкретному випадку на підставі: домовленості сторін, рішення комісії по трудових спора , рішення суду. Розмір відшкодування моральної шкоди не може перевищувати 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян незалежно від інших будь-яких виплат, тобто на 1999 р. максимальний розмір моральної шкоди складав 17 грн.х150 грн.= 2550 грн.

Відповідно до вимог п. 38 «Правил відшкодування власником підприємства , установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов»язків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.1993 р. № 472. Зі

змінами та доповненнями, право на відшкодування шкоди виникло у позивача з моменту встановлення МСЕК 23.06.1999 р.

Відповідно до вимог п. 41,43 «Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди , заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов»язків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.1993 р. № 472, зі змінами та доповненнями, якщо заяву про відшкодування шкоди потерпілий або зацікавлені особи подали через три роки з дня визначення МСЕКстійкої втрати професійної працездатності, відшкодування шкоди провадиться з дня подання заяви. Виплата сум відшкодування шкоди, яку своєчасно не отримав потерпілий, провадиться за минулий час, але не більш як за три роки до подання заяви про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я .

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 20-рп/2008 р. від 08 жовтня 2008 р. Конституційний Суд України вважає, що після внесення змін до Закону України «Про загально обов'язкове державне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 22.02.2001 р. № 2272-ІІІ Законом України « Про внесення змін до Закону України «Про загально обов'язкове державне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності » від 23.03.2007 р. № 717-V ( п.1.абз.З п.5,п.9, абз 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону), яким скасовано право застрахованих громадян, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України, право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 ЦК України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Але суд зазначає, що ст.237-1, якою передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, Кодекс Законів про працю України доповнено Законом України від 24.12.1999 р. № 1356-ХІУ , а МСЕК позивач пройшов 23.06.1999 р.

Відповідно до ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору до суду 3-х місячний строк з дня коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права.

В судовому засіданні встановлено, що у позивача виникло право на відшкодування шкоди, в тому числі і моральної, з дня встановлення МСЕК 23.06.1999р., за період часу з 1999 р. по 12.08.2010 р. позивач до суду з вимогою про відшкодування шкоди не звертався , клопотання про поновлення тримісячного строї у на звернення до суду, передбаченого ст.. 233 КЗпП України, позивачем не заяв:.я. = .. та доказів поважності пропуску строку до суду не надавалося .

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди , необхідно відмовити.

На підставі ст.ст. 3,4,5,6,10, 11, 57, 208,209, 212, 213- 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення .

Суддя