Справа № 2-264/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2010 року Буринський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Куцан В.М.

при секретарі Кошелєвій Н.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Буринь справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Буринської районної державної адміністрації про зобовязання визнання протиправними бездіяльності, зобовязання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до управління праці та соціального захисту населення Буринської РДА, мотивуючи тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії та інвалідом III групи і перебуває у відповідача на відповідному обліку. Вважав, що як постраждалий внаслідок аварії на ЧАЕС має право відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на отримання щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат на момент виплати. Але відповідач, порушуючи таке його право, відповідних перерахунків не провів, а тому просив зобовязати управління праці та соціального захисту населення Буринської РДА здійснити нарахування та виплату щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до вимог цього Закону, у розмірі 1670 грн. за 2007 рік, та 2010 грн. за 2008 рік та 2330 грн. за 2009 рік, визнавши його протиправними. Також просив відшкодувати завдану йому шкоду у розмірі 6010 грн.

В судовому засіданні позивач свої вимоги уточнив та просив визнати бездіяльність відповідача щодо не здійснення перерахунку, нарахування та виплати йому недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2007, 2008, 2009 роки у відповідності до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобовязавши його нарахувати та виплати вказану допомогу у визначеному законом розмірі, згідно проведеного розрахунку.

Представник відповідача заперечуючи проти заявлених вимог, пояснила, що відповідно до ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щорічна допомога на оздоровлення виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Статтею 62 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що розяснення порядку застосування цього Закону провадиться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обовязковим для виконання місцевим органам державної виконавчої влади. Такий порядок було визнано постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Згідно з вищевказаною постановою регламентовано розмір щорічної допомоги на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії - 90 гривень, яка і була виплачена позивачу. Посилаючись на їх обовязок проводити видатки тільки в межах бюджетних асигнувань встановлених кошторисами, просила у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи, представлені докази і давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії та інвалідом III- групи, що підтверджується ксерокопією паспорта позивача, ксерокопією посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, ксерокопії посвідчення інваліда та , довідки МСЕК (а.с.8-13).

13.01.2010 року позивач звернувся із заявою до відповідача про проведення перерахунку щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак отримав відмову у вчиненні таких дій, що вбачається із заяви та листа №88 від 21.01.2010 року (а.с.5-6).

З довідки наданої відповідачем №89 від 21.01.2010 року вбачається, що позивач отримав щорічну допомогу на оздоровлення за 2007 рік в розмірі 90 грн. - 13.07.2007 року, за 2008 рік в розмірі 90 грн. - 18.11.2008 року та за 2009 рік в розмірі 90 грн. -26.01.2009 року (а.с.7).

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-ХІІ.

Відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» інвалідам ІІІ-Ї групи щорічна допомога на оздоровлення виплачується в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

Наявність у позивача права на призначення йому щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат є визначальною для вирішення даного спору, крім того це право гарантується Конституцією України (частина 2 статті 46 Конституції України).

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд приходить до висновку, що при визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення позивачеві застосуванню підлягає стаття 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з якої вбачається, що під час визначення розміру виплат за основу їх нарахування береться мінімальна заробітна плата, а не постанови Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які істотно звужують обсяг встановлених законом прав позивача.

Крім того, суд враховує і те, що розмір виплат, передбачених вищевказаними постановами Кабінету Міністрів України, не відповідає визначеному Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розміру, кратному мінімальній заробітній платі, яка збільшувалась в різні часи Законами України «Про встановлення мінімальної заробітної плати» на відповідні роки.

Дію статті 48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи було зупинено на 2007 рік пунктом 30 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19 грудня 2006 року.

Пунктом 11 статті 28 Закону Україну «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» статтю 48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи викладено у новій редакції, відповідно до якої щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року (справа про соціальні гарантії громадян) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 30 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік».

Рішенням Конституційного Суду № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 11 статті 28 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Відповідно до положень ст.152 Конституції України і ст.73 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші правові акти або окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність і зворотної дії у часі не мають.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст.113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, актами Президента України.

Виходячи із загальних засад пріоритетності Законів України над урядовими нормативно-правовими актами та беручи до уваги Рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року, при виплаті позивачу допомоги на оздоровлення у 2007-2008 роках відповідач повинен був керуватися статтею 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в редакції Закону, яка існувала до внесення змін Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до

деяких законодавчих актів України», а не постановою КМ України від 12.07.05 року за № 562 Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. При цьому надання законодавцем Кабінету Міністрів України права визначати порядок виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав таких осіб, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок не порушуючи положень цього Закону.

Таким чином дії відповідача щодо виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення у 2007-2008 роках в розмірах, визначених вказаною постановою, є протиправними.

Незаконними суд визнає і дії відповідача щодо виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення у 2009 році в розмірі 90 грн., оскільки зі змісту Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» від 26.12.2008 року не вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми ст.48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і сам відповідач не надав належного обгрунтування підстав, виходячи з яких він провів нарахування та виплату допомоги на оздоровлення позивачу в розмірі 90 грн. за цей період.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що розміри щорічної допомоги на оздоровлення, виплачені відповідачем позивачеві у 2007, 2008, 2009 роках, є неправильними, оскільки вони повинні були розраховуватись, виходячи із кратності суми мінімальної заробітної плати на момент виплати відповідно до ст.48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та відповідних положень ст.76 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", ст.59 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", ст.55 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік".

Зокрема, з урахуванням часу проведення виплати позивачу допомоги на оздоровлення у 2007-2009 роках (відповідно 13.07.2007 року, 18.11.2008 року, 26.01.2009 року) відповідач при виплаті допомоги повинен був враховувати такі розміри мінімальної заробітної плати, що діяли на час виплати: у 2007 році - 440 грн., у 2008 році - 545 грн., у 2009 році - 605 грн..

Отже, виходячи з розрахунку чотирьох мінімальних заробітних плат на момент виплати та враховуючи фактично проведені виплати, позивачу недоплачено щорічну допомогу на оздоровлення: у 2007 році - 1670 грн. (440x4 - 90); у 2008 році - 2010грн. (545x4 - 90), у 2009 році - 2330 грн. (605 х 4 - 90). Всього за ці роки недоплачено допомогу в розмірі 6010 грн.

Беручи до уваги зазначені обставини справи, є достатні підстави для задоволення позовних вимог, зокрема, визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не проведення перерахунку, нарахуванню та виплати позивачу одноразової щорічної допомоги на оздоровлення за 2007, 2008, 2009 роки у відповідності зі статтею 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і такими, що порушують права позивача у сфері соціального захисту, та зобовязання відповідача нарахувати та виплатити позивачеві недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення за 2007, 2008, 2009 роки в розмірі, встановленому статтею 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст.88 ЦІЖ України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в сумі 120 грн. (ІТЗРС) та на користь держави - 51 грн.

судового збору.

Керуючись ст.ст. 8, 10,11, 15, 88, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст.19, 113 Конституції України, Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік», Рішенням Конституційного Суду України брп/2007 від 9 липня 2007 року (справа про соціальні гарантії громадян), Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 року від 22 травня 2008 року (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет», ст.ст.48, 62, 70 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність управління праці та соціального захисту населення Буринської районної державної адміністрації Сумської області щодо не здійснення перерахунку, нарахування та виплати ОСОБА_1 недоплаченої щорічної допомоги на оздоровлення за 2007, 2008,2009 роки у відповідності до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення Буринської районної державної адміністрації Сумської області нарахувати на виплатити ОСОБА_1 недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення за 2007, 2008,2009 роки у відповідності до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням здійсненних виплат, у розмірі: за 2007 рік - 1670 грн.; за 2008 рік - 2010 грн. та за 2009 рік - 2330 грн.

Стягнути з управління праці та соціального захисту населення Буринської районної державної адміністрації Сумської області на користь держави - 51 грн. судового збору та на користь ОСОБА_1 - 120 грн. в рахунок компенсації понесених судових витрат.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Буринський районний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Головуючий:

Повний текст виготовлено 25.06.2010 року.