Справа № 2-2806/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2010 року м. Кілія

23 липня 2010 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі головуючого судді БОШКОВА М.І., при секретарі Іваненко В.І., розглянув у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно,

встановив:

В позовній заяві та в судовому засіданні позивачка пояснила, що в селі Приморському, Кілійського району, Одеської області, на узережжі Чорного моря, на наданій Приморською сільською радою в довгострокову оренду на 49 років, земельній ділянці площею 0.2224 га, вона побудувала кемпінг «Марина», право власності на який вона отримала відповідно до рішення Кілійського районного суду від 18.05.2007 року. Маючи у оренді земельну ділянку для будівництва кемпінгу, і відповідно до технічної документації, вона добудувала та розширила кемпінг, добудувавши до інших, два корпуса для відпочинку, які указані в технічному паспорті під літ «Л» та «М», два побутових приміщення, які позначені під літ. «Е» та «Ж», убиральні, указані в технічному паспорті під літ. «О» та «П». Ці приміщення внесені в технічний паспорт Вилківським відділом Кілійського РБТІ та РОН, з приміткою як самовільно побудовані. Вважає що має право на добудову ціх приміщень, так як земельна ділянка їй виділена для цієї мети і просить визнати право власності на добудовані приміщення, які є єдиним цілим з кемпінгом «Марина».

Зацікавлена особа в судове засідання не направила свого представника, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином, повісткою, а тому, за згодою позивача, суд приймає заочне рішення .

Вислухав пояснення позивачки, вивчивши представлені документи, суд вважає позов таким, що підлягає задовленню.

Відповідно до договору без номера від 27.12.2007 року оренди земельної ділянки,, розташованої в селі Приморському, Кілійського району, Одеської області, на узережжі Чорного моря, Приморська сільська рада надала в довгострокову оренду, на 49 років, фізичній особі ОСОБА_1, земельну ділянку площею 0.2224 га, для розміщення та обслуговування приміщень та будівель кемпінгу.

Згідно рішення Кілійського районного суду від 18.05.2006 року за позивачкою ОСОБА_1П визнано право власності на будівлі і споруди кемпінгу «Марина». Право власності зареєстровано Кілійським РБТІ та РОН за реєстраційним № 14909293, та виготовлено технічний паспорт на кемпінг.

Як пояснила позивачка, вона замовила та отримала відповідні позитивні висновки щодо розширення та реконструкції кемпінгу, у тому числі відділу містобудування та архитектури райдержадміністрації, місцевого органу державного пожежного нагляду в Кілійському районі, державної санітарно-епідеміологічної служби Кілійського району, висновок експертизи на

відповідність проектної документації нормативним актам по охороні праці, і добудувала приміщення та споруди, у тому числі два корпуса для відпочинку, які указані в технічному паспорті під літ «Л» та «М», два побутових приміщення, які позначені під літ. «Е» та «Ж», убиральні, які указані в технічному паспорті під літ. «О» та «П».

Між тим, позивачка указала що при внесенні добудованих приміщень та споруд до технічного паспорту, Кіліиське РБТІ та РОН указало що ці споруди та приміщення побудовані самочинно, а тому добудовані споруди та будівлі не вносяться в реєстр власників нерухомості.

Відповідно до ст.ст. 328, 331 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а також внаслідок створення майна (будов, будівель, споруд). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або неправомірність набуття права власності не встановлена судом.

У статті 376 ЦК України вказано, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані без належного дозволу чи належно затвердженого проекту.

Як зазначено у ч.5 статті 376 ЦК України «на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній,якщо це не порушує права інших осіб».

Суд вважає, що позивачка не порушила закону при добудові приміщень та споруд кемпінгу, так як земельна ділянка, на якій розташований кемпінг надана їй для цієї мети в довгострокову оренду і вона не порушила прав та інтересів інших осіб.

Стаття 392 ЦК України наголошує, що «власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності».

Таким чином, суд вважає що позов має бути задоволеним.

Керуючись ст. 10,60, 209,212, 213, 215 ЦПК, 328, 331, 376,392 ЦК України, суд

вирішив

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будівлі та споруди кемпінгу «Марина», які зазначені у технічному паспорті як побудові приміщення: літ. «Е» та літ. «Ж», як будівлі корпусів для відпочинку: літ. «Л» та літ. «М», як убиральні: літ. «О» та літ «П»,які розташовані в рекреаційній зоні узбережжя Чорного моря, села Приморське, Кілійського району, Одеської області, на земельній ділянці 0.2224га.

Заочне рішення може бути переглянутої судом який його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 10 днів/дня отримання його копії.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_2