РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 2-554/10

30 вересня 2010 року

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Верозуб О.А.

при секретарі Янковій Л.П.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Новограді-Волинському справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального водоканалізаційного підприємства Городницької селищної ради про стягнення заборгованості по заробітній платі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з цим позовом 22.12.2009 р. Уточнивши свої позовні вимоги, просить стягнути з відповідача, з яким вона перебувала у трудових відносинах, заборгованість по заробітній платі, а саме середній заробіток за весь час затримки розрахунку в сумі 17 283 грн. 24 коп. та 294 грн. витрат, пов'язаних з явкою позивача та її представника до суду. Свої вимоги мотивує тим, що згідно довідки від 03.03.2009 р. та довідки від 03.12.2009 p., виданої відповідачем, за ним рахується заборгованість за невиплачену своєчасно компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати в сумі 319 грн. 91 коп.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали з підстав, зазначених в позовній заяві, просять задовольнити позов.

Представники відповідача в судовому засіданні позову не визнали, з тих підстав, що за підприємством не існує заборгованості по виплаті заробітної плати перед позивачем. Просять відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

16.02.2006 р. позивач була прийнята тимчасово на посаду головного бухгалтера Комунального водоканалізаційного підприємства Городницької селищної ради. 16.09.2006 р. вона була переведена на постійну роботу бухгалтера, а 16.10.2007 р. звільнена з роботи за згодою сторін по ст. 36 п. 1 КЗпП України. Вказане підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с. 6) і не заперечується сторонами.

Згідно довідки № 119 від 31.12.2009 р. (а.с. 39) середньомісячна заробітна плата позивача на день звільнення становила 636 грн. 00 коп.

З довідки № 120 від 31.12.2009 р. (а.с. 40) слідує, що на день звільнення позивача з роботи, тобто 16.10.2007 р., за підприємством рахувалася заборгованість по заробітній платі перед позивачем в сумі 2 620 грн. 77 коп., яку було виплачено у вересні 2008 р. Компенсація та індексація не нараховувалися та не були проведені по бухгалтерському обліку.

З довідки № 121 від 31.12.2009 р. слідує, що станом на 31.12.2009 р. заборгованості по заробітній платі та іншим виплатам перед ОСОБА_1 підприємство не має (а.с. 42).

Згідно копії платіжної відомості за вересень 2008 p., ОСОБА_1 отримала заробітну пату в сумі 2 620 грн. 77 коп., що підтверджується її підписом (а.с. 43). Цього факту позивач не заперечує в судовому засіданні.

Згідно довідки від 03.12.2009 р. ОСОБА_1 була нарахована компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати в листопаді 2007 р. (а.с. 57).

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Судом встановлено, що у день звільнення позивача з роботи 16.10.2007 р. з нею не був проведений остаточний розрахунок. Заборгованість по заробітній платі становила 2 620 грн. коп., однак, у вересні 2008 р. з нею був проведений повний розрахунок, що стверджується копією платіжної відомості (а.с. 43). Компенсації та індексація по бухгалтерському обліку проведена не була і не нараховувалася позивачу.

Отже, на час звернення до суду з цим позовом відповідач виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі. Залишилася невиплаченою лише компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати, яка, згідно платіжної відомості за грудень 2010 р. була їй виплачена в сумі 319 грн.

Таким чином, на день розгляду справи позивачу виплачено відповідачем всі належні їй суми, які не були виплачені при звільненні.

Вимога позивача про виплату їй середнього заробітку за весь час затримки виплати компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати по день фактичного розрахунку задоволенню не підлягає, оскільки така компенсація не є заробітною платою.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Отже, позов задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 116, 117 КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», ст. ст. 10, 15, 57- 60, 212-215, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального водоканалізаційного підприємства Городницької селищної ради про стягнення заборгованості по заробітній платі відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, апеляційна скарга може бути подана протягом 10 днів після його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча: