УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року січня місяця 11 дня колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: ЮхименкаА.Г.

Суддів: Мікуш Ю.Р., Курій Н.М.

При секретарі: Гуняк О.Я.

З участю сторін, адвоката ОСОБА_1 на стороні відповідачки, адвоката ОСОБА_2 на стороні позивачки

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 2 липня 2009 року, колегія суддів, -

встановила:

Оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 02 липня 2009 року відмовлено в позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виділ частки із майна, що є спільній частковій власності.

Відмовлено в позові ОСОБА_4 до ОСОБА_3, З - ї особи: третя Львівська державна нотаріальна контора, ОКП Львівської обласної ОСОБА_3 „БТІ та ЕО про усунення від права на спадкування та визнання недійсним правовстановлюючих документів.

Рішення суду оскаржили сторони по справі: позивачка ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що суд необґрунтовано відмовив їй у задоволенні її позовних вимог про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності шляхом виплати компенсації за належну їй % частку квартири, оскільки рішення суду ухвалене з порушенням та при неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, судом неправильно застосовано ст.. 364 ч. 2 ЦК України згідно якої, якщо виділ частки у натурі із спільного майна допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої компенсації вартості його частки.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд неправильно мотивував причину відмови у задоволенні позову, покликаючись на той факт, що відповідач не погодився компенсувати частку вартості спірної квартири та відмовився внести її вартість на депозитний рахунок. З такими висновками суду не можна погодитись,

оскільки факт невиплати вартості 1/4 частки квартири або не внесення коштів на депозит суду на момент постановления рішення суду є підставою для відмови в частині позовних вимог щодо припинення права власності позивача на його долю в квартирі, однак аж ніяк не може бути підставою для відмови у виплаті відповідачем грошової компенсації за частку в квартирі.

Вважає, що суд при постановленні рішення повинен був керуватися вимогами ст.. 364 ЦК України про право співвласника на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації.

Просить задоволити апеляційну скаргу, скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні її позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення по суті її позовних вимог та виділити частку із майна, що є у спільній власності шляхом виплати грошової компенсації на її користь. В решті рішення суду залишити без зміни.

Відповідач ОСОБА_4 в апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення суду незаконним в частині відмови у його зустрічному позові про усунення ОСОБА_3 від спадщини.

Судом не враховано пояснення свідків, які вони давали в судовому засіданні. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, недоведені обставини, котрі суд вважав встановленими.

Просить поновити строк загальної позовної давності відповідно до ст. 73 ЦК України.

Скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом про усунення ОСОБА_3 від права на спадкування після смерті ОСОБА_5 і ухвалити нове рішення по суті заявлених позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін та виступ адвокатів на підтриманні апеляційної скарги, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційних скарг слід відмовити.

Матеріалами справи та судом встановлено, що сторони по справі являються співвласниками квартири 12 в житловому будинку 8, що по вул. Генерала Грекова в м. Львові.

Позивачці у цій квартирі на праві власності належить 1/4 ідеальна частина, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом та витягом про реєстрацію прав власності на нерухоме майно ЛОДКБ технічної документації та ЕО (а.с. 4,5).

Відповідачу ОСОБА_4 на праві власності у спірній квартирі належить 3/4 ідеальних частин, що стверджується договором дарування від 25.12.2006 року від імені ОСОБА_6 як дарувальника в користь обдарованого ОСОБА_4 ( а.с. 59) та оглянутими в судовому засіданні правовстановлюючими документами. Судом апеляційної інстанції встановлено, що сторони не проживають у спірній квартирі, а відтак не створюють один одному перешкод.

Із позовною заявою в суд жодна із сторін не зверталася з позовом про усунення перешкод у користуванні квартирою, а тому, колегія суддів вважає, що відсутні підстави, передбачені ст. 364 ЦК України для припинення права власності співвласника у квартирі, що має незначну частку.

Тому висновки суду про підстави відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відповідають встановленим обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги в цій частині позовних вимог не спростовують висновків суду.

Відповідно до ст. 1224 ч. 5 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Матеріалами справи, поясненнями сторін, даних ними в суді першої та апеляційної інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_4 - він же позивач по зустрічному позову до ОСОБА_3 „Про усунення від спадщини не відноситься до числа спадкоємців, які прийняли спірну квартиру як спадкоємці по закону.

Відповідач ОСОБА_4 набув право власності на спірну квартиру на підставі договору дарування від імені своєї матері ОСОБА_6, яка була спадкоємцем до 3/4 частин квартири після смерті своєї матері ОСОБА_7 і остання при житті не ставила питання про усунення позивачки ОСОБА_3 від спадщини, а, навпаки, зазначила її як спадкоємець по закону ( а.с. 2 спадкової справи № 508/2000р).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ОСОБА_4 є неналежним позивачем по зустрічному позову до ОСОБА_3 та не може ставити вимог щодо усунення останньої від спадщини так як став власником спірного майна не як спадкоємець.

Доводи апелянта ОСОБА_4 в цій частині позовних вимог не приймаються колегією суддів до уваги.

Виходячи із вище зазначеного, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги сторін слід відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307 ч. 1 п. 1, 314 ч. 1 п. 1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 02 липня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили - з моменту її проголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду України на протязі 2 - х місяців.

Головуючий судді:

з оригіналом згідно:

суддя апеляційного суду Ю.Р.Мікуш