Провадження №22ц-23/10
Справа № 22 Ц- 23 /2010 р. Суддя 1-ї інстанції: Ямкова О.О.
Категорія -41 Суддя-доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
У Х В А Л А

2010 р., січня місяця, 13 дня Судова колегія судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого: Галущенка О.І.

суддів: Шолох З.Л.

ОСОБА_2

при секретарі: Фірсовій Т.В.

за участю :

позивачки- Сайковської В.Ф.

представників- Рубаніка І.С., ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за

апеляційною скаргою

ОСОБА_6 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.10.2009 р., у справі за

позовом

ОСОБА_6 до підприємства комунальної власності Миколаївської області «Фармація» ( далі- ПКВО «Фармація») виконкому Миколаївської міської ради, Миколаївської міської ради та Миколаївської обласної ради про визнання права користування житловим приміщенням,

встановила:

05.03.2009 р. ОСОБА_6 звернулася з позовом до ПКВО «Фармація» про визнання права користування нежитловим примішенням аптеки № 133 по вул.. Привольній № 154 м. Миколаєва.

Судом до участі у справі у якості відповідачів притягнуто виконком Миколаївської міської ради, Миколаївську міську раду та Миколаївську обласну раду.

Позивачка зазначала, що в період роботи в ПКВО «Фармація» у 1985 р. їй була надана частина нежитлового приміщення аптеки № 133 площею 34 кв. м. для постійного проживання.

Посилаючись на тривалість терміну користування примішенням та наявність у неї права на житло, позивачка просила про задоволення позову.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.10.2009 р. постановлено про відмову у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивачка ставить питання про скасування рішення та ухвалення нового про задоволення її вимог, вважаючи, що суд не врахував усіх доказів і обставин, які свідчать про обгрунтованість її позовних вимог.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.9 ЖК України, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду.

Набуття цього права закон повязує з виникненням потреби у поліпшенні житлових умов, додержанням вимог щодо перебування на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов, прийняття компетентним органом рішення про надання житла, отримання ордеру та вселення в надане житлове приміщення.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка працювала з 1985 р. в ПКВО «Фармація» комендантом гуртожитку по вул.. Привольній буд № 162.

Там же зареєстроване її місце постійного проживання.

Фактично з того ж часу позивачка займає нежитлові приміщення аптеки № 133 площею 34 кв.м., які пристосовані нею для проживання з укладенням договорів з виробниками комунальних послуг про споживання води, електроенергії та водовідведення.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачка в той же час не надала доказів, які б підтверджували набуття нею права на зайняте нежитлове приміщення.

Зокрема, в судовому засіданні не встановлено, що приміщення, які займає позивачка мають статус житлових приміщень, які відповідають вимогам ст.50 ЖК України, що зазначені приміщення надані їй у порядку черговості, за рішенням компетентного органу чи посадової особи, з видачею ордера встановленого зразка.

Відсутні дані і про те, що зазначені приміщення є службовими житловими приміщеннями, які можуть надаватися за відповідним рішенням керівника підприємства чи організації, особі, яка займає посаду, внесену до списку осіб, яким має бути надане службове житлове приміщення.

В той же час, відповідачі не заперечують права позивачки на користування кімнатою в гуртожитку, де вона зберігає право постійного місця проживання та перебуває на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов.

Суд повно та всебічно дослідив зазначені обставини, дав належну оцінку наданим доказам і прийшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав щодо визнання за позивачкою права користування спірним нежитловим приміщенням.

З врахуванням такого висновку судом обґрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6

Доводи апеляційної скарги, стосовно того, що її право постійного користування спірними приміщеннями виникло на підставі дозволу колишнього керівника ПКВО «Фармація» за фактом тривалого користування цими приміщеннями, як житловими не заслуговують на увагу, оскільки не ґрунтуються на положенням ні чинного житлового законодавства, ні законодавства, яке регулювало спірні правовідносини на час безпідставного зайняття спірних нежитлових приміщень.

Встановлене не дає підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, судова колегія

ухвалила :

tify"> Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.10.2009 р. - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу на протязі двох місяців може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий: <span style="tag2:Times New Roman;tag3:12pt;"> ОСОБА_1

Судді: &nbsp;an>lign="justify" style="tag2:Times New Roman;tag3:12pt;"> Т.З.ОСОБА_7 Шолох