20.05.10 ,
Апеляційний суд Херсонської області
Справа №22-1492/2010р. Головуючий в 1 інстанції:
Доповідач: Кузнєцова О.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року травня місяця 20 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Кузнєцової О.А.

суддів Приходько Л.А.

Бездрабко В.О.

при секретарі Ляшенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 9 березня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, третя особа Чонгарська сільська рада про визнання угоди дійною,

встановила:

В січні 2008 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що за договором купівлі-продажу від 21 грудня 2006 року придбав у ОСОБА_8 майно МП № 1 «Таврика», комплекс «ІНФОРМАЦІЯ_2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, належне йому на праві приватної власності. В момент підписання договору купівлі-продажу позивач передав ОСОБА_9 всю суму вартості нерухомого майна - 300 000 грн., про що було складено акт прийому-передачі від 21.12.2006 року. Відповідно до п. 5 договору № 1 від 21.12.2006 року нотаріальне оформлення договору мало бути здійснено до 31.12.2007 року, але ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер, у зв'язку з цим вони не змогли в передбачений договором термін нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу. Спадкоємці ОСОБА_8 у добровільному порядку згоди на оформлення права власності на спірне нерухоме майно не дають. Позивач просив суд визнати спірний договір купівлі-продажу дійсним та визнати за ним право власності на вказаний об'єкт та зобов'язати відповідні органи зареєструвати на його ім'я право власності на МП «Таврика», видавши свідоцтво про право власності.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 9 березня 2010 року позов задоволено частково. Визнано дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна - МП № 1 «Таврика», укладений 21 грудня 2006 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_8. Визнано за ОСОБА_4 право власності на МП № 1 «Таврика», що включає об'єкт - комплекс «ІНФОРМАЦІЯ_2», розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 526 кв.м, що складається з кафе «А» пл.. 67,4 кв.м; дизельної «Б» пл.. 14,6 кв.м; навісу «В» площею 345,4 кв.м; вбиральні «Г» площею 1,7 кв.м; операторської «Д» площею 21,0 кв.м; навісу «Ж» площею 75,9 кв.м; господарських споруд 1-5, розташоване на земельній ділянці загальною площею 0,2197 га. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Письмові заперечення в суд апеляційної інстанції не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини щодо угоди купівлі-продажу нерухомого майна виникли між сторонами у 2006 році, що підтверджується договором купівлі-продажу № 1 від 21 грудня 2006 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Таким чином, суд першої інстанції повинен перевірити, чи домовилися сторони щодо усіх істотних умов договору, якими при укладанні договору купівлі-продажу відповідно до ст.ст. 638, 655 ЦК України є предмет та ціна майна, що відчужується, чи відбулося повне або часткове виконання договору та чому угода не була нотаріально посвідчена.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Проте, суд першої інстанції не перевірив належним чином доводи позивача та заперечення відповідачів.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд, оскільки зазначені порушення закону перешкоджають суду апеляційної інстанції встановити нові факти та дослідити нові докази для вирішення спору по суті.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 311, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 9 березня 2010 року скасувати, справу направити на новий розгляд до того ж суду іншим суддею.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду України протягом двох місяців.

Головуючий:

Судді: