Справа № 2-2418/10
Провадження № 2-2418/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2010 року Заводський районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого судді Агєєвої Л.І.

при секретарі Черно А.В.

адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення майнової та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2009 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про стягнення майнової та моральної шкоди, мотивуючи тим, що в ніч на 26.09.2009 року в літній кухні, яка знаходиться в користуванні відповідачів, здійснилася пожежа в наслідок чого згоріла квартира та майно позивачки, що спричинило майнову та моральну шкоду. Оскільки відповідачі добровільно не бажають відшкодувати спричинену шкоду, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала та просила стягнути на її користь 78265 грн. вартості ремонтних робіт, 11764 грн. вартості пошкодженої меблі і побутової техніки, 3000 грн. завданої моральної шкоди. Також вказала, що в наслідок пожежі та обвалу крівлі залишилася без будь-якого житла та речей і в даний час мешкає у своїх знайомих.

Допитані в судовому засіданні відповідачка ОСОБА_4 в своїх інтересах, в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_6 та в інтересах відповідача ОСОБА_7, відповідачка ОСОБА_5 позов не визнали і просили відмовити в його задоволенні. Вказали, що літня кухня, в якій сталася пожежа, їм на праві власності не належить, тому немає законних підстав звертатися до них з будь-яким позовом. Крім того, відповідачі з 1993 року мешкають в іншому місці, де і користуються комунальними послугами. Що стосується відповідача ОСОБА_7, то він є громадянином ОСОБА_8, інколи приїздить до Миколаєва, де з дозволу відповідачів мешкає в їх квартирі та користується літньою кухнею. Не заперечували, що літня кухня не має вільного доступу і замкнена на ключ, також не заперечували, що в літній кухні встановлене газопостачання та електричний лічильник.

Представник третьої особи по справі ПП «Шалгіс» в судове засідання не зявився, просив розглядати справу за його відсутності.

Заслухав сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного:

Судом встановлено, що позивачка 15.10.2008 року згідно договору купівлі-продажу придбала у власність однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та переїхала на постійне місце мешкання.

В свою чергу, згідно свідоцтва про право власності на житло від 12.03.1999 року, власниками квартири АДРЕСА_2 є відповідачі ОСОБА_4, її неповнолітня донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5 та померла 26.03.2001 р. ОСОБА_9, спадкоємицею якої за законом є відповідачка ОСОБА_4 (донька) та відповідач ОСОБА_7- (чоловік померлої ОСОБА_9П.), який є громадянином ОСОБА_8, але періодично приїздить до Миколаєва та мешкає у доньки ОСОБА_4

У дворі домоволодіння по вул. Защука, 36 знаходиться сарай - літня кухня літ. «е».

ОСОБА_10 рішення Заводського районного виконавчого комітету м. Миколаєва № 584 від 28.06.1974 р. вищевказане приміщення, як аварійну квартиру було знято з балансу ЖЕУ -9 та передано в користування ОСОБА_11, яка на той час мешкала в квартирі АДРЕСА_3 (довідка від 09.09.1974 р.).

Рішенням Заводського районного виконавчого комітету м. Миколаєва № 391 від 15.11.1985 р. на підставі заяви ОСОБА_9 на неї був переоформлений особовий рахунок на квартиру АДРЕСА_4 зі складом сімї 3 чоловіка, після смерті ОСОБА_11

Судом встановлено, що сарай-літня кухня, після приватизації відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_9 квартири АДРЕСА_5 так і залишилася неприватизованою, але постійно знаходилася в їх користуванні. Дане приміщення було замкнено і вільного доступу стороннім особам не було. Крім того, в приміщенні знаходилися ряд приладів газо та електроустановок, а саме газова колонка, плита, був встановлений електричний лічильник. ОСОБА_10 установки (зняття) приладу обліку та збереження пломб остання заміна лічильника відбулася в присутності відповідача ОСОБА_7 10.06.2009 р., споживачем електричної енергії вказано Киць. У ході судового засідання відповідачка ОСОБА_4 надала квитанцію від 18.12.2008 р. про сплату за користування електричною енергією саме в спірній літній кухні за період з липня по грудень 2008 р. (квитанції за 2009 рік суду для огляду надано не було).

Судом також встановлено, що в ніч на 26.09.2009 року у приміщенні сараю-літній кухні виникла пожежа. ОСОБА_10 про пожежу, складеного відповідною комісією представників ГУ МНС в Миколаївській області ймовірною причиною пожежі було джерело запалювання електричного походження, яке знаходилося в «літній кухні кв. 5 гр. ОСОБА_4М.». Також в ОСОБА_10 було зафіксовано, що пожежею знищено крівлю в квартирі № 6-а, що належить позивачці, побутові речі та закопчені стіни. Комісія встановила і орієнтовні прямі збитки в розмірі 288000 грн. та побічні збитки в розмірі 301700 грн. ОСОБА_12 були отримані постраждалою ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Місце пожежі було обстежене і представниками Миколаївської філії обленерго, які в ОСОБА_12 від 25.02.2010 р. зафіксували, що літня кухня-сарай та електричний прибор обліку повністю згоріли.

Крім того, згідно довідки обстеження обєктів Дільниці № 3 служби ВБГО ВАТ «Миколаївгаз» за адресою АДРЕСА_6 абонент ОСОБА_7 (Киць) в приміщенні літньої кухні 26.09.2009 р. мало місце відключення приладів ПГ-2, ВПГ на підставі виклику № 3005 (пожежа).

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 і ОСОБА_16 суду вказали, що відповідачі ОСОБА_4 по вул. Защука, 36 фактично не мешкали. Перед пожежею, що сталася 26.09.2009 року, в квартирі Киць знаходився відповідач ОСОБА_7. який постійно користувався спірною літньою кухнею. Зі слів свідків, ОСОБА_7 використовував приміщення як майстерню та провадив якісь роботи. Також свідки бачили, що в приміщенні працювали електричні прилади.

Допитаний в суді за клопотанням відповідачів свідок ОСОБА_17 також вказав, що ключі від літньої кухні були у ОСОБА_7, який з метою збереження приміщення періодично вмикав електричний обігрівач «колоріфер».

ОСОБА_10 зведеного кошторисного розрахунку, зробленого фахівцями Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області, вартість ремонтних робіт квартири АДРЕСА_7 станом на 26.10.2009 р. складає 78365 грн., усі необхідні будівельні роботи перераховані в дефектному акті.

Що стосується вартості пошкоджених меблів та побутової техніки вартістю 11764 грн., а саме СД магнітола PANASONIC-RX-ES23EE-S, вартістю 492 грн., водонагрівач GORENJE GBF 80 N, вартістю 743 грн., DVD програвач Liberton 1052, вартістю 259 грн., холодильник ARISTON MB 2185 NF, вартістю 2931 грн., цифрова камера OLIMPUS FE 320 срібна, вартістю 1439 грн., меблева стінка «Мона», ДСП, горіх, вартістю 2080 грн., кутова мякі меблі «Сюрприз фризер 315», вартістю 3820 грн.

У ході судового засідання усі допитані свідки підтвердили, що в наслідок пожежі в квартирі позивачки була пошкоджена стеля та повністю згоріли її побутові речі: меблева стінка, крісла, побутова техніка і інше, вартість яких підтверджується наданими суду оригіналами квитанцій та видатковими накладними на імя позивачки.

ОСОБА_10 ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, що її завдала.

Частиною 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

ОСОБА_10 ч. 1 ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану шкоду самостійно на загальних підставах.

В п. 2 Постанови № 6 від 27.03.1992 р. Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України № 7 від 08.07.1994 р.; № 11 від 30.09.1994 р.; № 15 від 25.05.1998 р.; № 9 від 24.10.2003 р.) розяснюється, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди необхідно мати на увазі, що заподіяна особі та майну шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

В свою чергу, в п. 9 Постанови вказано, що положення щодо захисту права власності поширюється також на особу, яка хоч і не є власником, але володіє майном на праві повного господарського відання, оперативного управління, або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором, така особа також вправі вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

При визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам належить враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обовязку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди є можливим. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

При таких обставинах, суд вважає, що з урахуванням того, що місцем виникнення пожежі була спірна літня кухня, яка знаходилася в користуванні тільки відповідачів, до неї не було доступу стороннім особам, вони повинні були у відповідності до вимог ст. 319 ЦК України належним чином здійснювати своє право власності і право користування літньою кухнею, а саме, що власність зобовязує та не може використовуватись на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства і інше.

До початку судовому слідства відповідачка ОСОБА_18 заявила клопотання про призначення судової пожежно-технічної експертизи, але в подальшому своє клопотання не підтримала та погодилася закінчити судове слідство по справі.

Клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи сторони не заявляли.

Тому, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивачки про відшкодування спричиненої матеріальної шкоди підлягають задоволенню в розмірі заявлених вимог.

Також підлягають задоволенню і вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивачки - 917 грн. сплаченого держмита та 120 грн. інформаційно-технічного забезпечення, а всього 1037 грн., понесених судових витрат, згідно ст. 88 ЦПК України, а саме по 259,25 грн. з кожного відповідача.

Що стосується вимог про стягнення з відповідачів моральної шкоди в розмірі 3000 грн. , то з урахуванням тривалості та тяжкості душевних страждань позивачки в наслідок повного знищення її квартири та майна, зміною в організації життя її самої та родини, то суд вважає ці вимоги підлягаючими задоволенню частково в розмірі 2000 грн., а саме по 500 грн. з кожного відповідача на підставі вимог ст. 1167 ЦК України.

Що стосується заперечень відповідачки ОСОБА_4, що її на момент пожежі за адресою вул. Защука, 36 не було, а в квартирі з її дозволу знаходився батько ОСОБА_7, тому до нього і потрібно заявляти вимоги, то згідно розяснень вищевказаного Пленуму Верховного Суду України п. 3- шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них в частині, заподіяної нею (в порядку часткової відповідальності). Особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємоповязаними, сукупними діями, або діями з єдністю намірів, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

В свою чергу, п. 8 Пленуму розяснює, що особа, яка відповідає за шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, не буде суперечити закону предявлення за вибором потерпілого вимог про відшкодування шкоди безпосередньо до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої і особи, яка за неї відповідає, однакові.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 13, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 78265 грн. вартості ремонтних робіт, 11764 грн. вартості пошкодженого майна, а всього стягнути 90029 грн., а саме по 22507,25 грн. завданої майнової шкоди.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 2000 грн., а саме по 500 грн. спричиненої моральної шкоди.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 917 грн. сплаченого держмита та 120 грн. інформаційно-технічного забезпечення, а всього стягнути 1037 грн., а саме по 259,25 грн. понесених судових витрат

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення набуває законної сили протягом 10 днів.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через місцевий суд шляхом подання в 10 денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Суддя: Л.І. Агєєва