Справа № 2-1479/2010
Провадження № 2-1479/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2010 р. м.Енергодар

11 жовтня 2010 року Місцевий Енергодарський міський

суд Запорізької області у складі: головуючого: Ткаченко І. М.,

при секретарі: Лохматова Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Енергодар справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та утримання дружини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки Лоліти, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1А частини всіх видів прибутку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та аліменти на її утримання до досягнення дитини тре річного віку, мотивуя тим, що відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги не надає у повному обсязі, а має можливість надавати таку допомогу у такому розмірі, оскільки ні з фізичних, ні з інших вад не має протипоказання проти роботи, працює, а в неї склалося важке матеріальне становище. У судове засідання позивачка не зявилася, надала заяву, у котрій позов підтримала, та просить справу розглянути у її відсутності.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, та проти задоволення позову стосовно стягнення аліментів на утримання дитини не заперечував. В частині стягнення аліментів на утримання дружини позов не визнав, пояснив, що на даний час не працює, не має можливості надавати допомогу. На утриманні знаходиться мати, яка є інвалідом другої групи.

Представник відповідача у судовому засіданні також позовні вимоги визнав частково, та підтримав пояснення позивача.

Вислухавши пояснення, дослідував матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до ч. З ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так позивачка аргументує свої позовні вимоги тим, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини Лоліти, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Також цим свідоцтвом підтверджується, що позивачка є матірю дитини. Про те що відповідач працює та має доходи, за клопотанням позивачки була надана довідка з місця роботи відповідача.

Відповідач позовні вимоги визнав частково, та свою точку зору стосовно позову аргументував наступним. Так, він не заперечував про стягнення аліментів на утримання дитини.

Суд вважає, що ці позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини не потребують доказування відповідно до ст. 61 ЦПК України, оскільки вони визнаються сторонами по справі.

В частині стягнення аліментів на утримання дружини, відповідач аргументував тим, що на час розгляду справи в суді він звільнився з роботи, що підтверджується копією трудової книжки та наказом про звільнення за власним бажанням. Крім того, аргументував тим, що аліменти на утримання дружини відповідно до ст. 75 Сімейного Кодексу України, сплачуються за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Крім того, аргументував тим, що у нього на утриманні знаходиться мати, яка є інвалідом другої групи, що підтверджується копією свідоцтва про інвалідність.

Оцінюючи докази сторін, суд робить наступні висновки. Так сторонами не оспарюється батьківство сторін, що до дитини, не оспарюються їх обовязки що до утримання дитини.

Оцінюючи докази, а саме знаходження на утриманні матері відповідача, суд критично відноситься до цього доказу, оскільки факт наявності інвалідності у нею підтверджується копією посвідчення, але факт знаходження на утриманні ніякими доказами не підтверджується, оскільки, як заявив відповідач у судовому засіданні, вона проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, то б то за іншою адресою, що й відповідач, що свідчить, що вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, та можна зробити висновок, що на утриманні у відповідача мати не знаходиться.

Оцінюючи доводи відповідача, що позивачка не є не працездатною, суд не може погодитися з цим висновком, оскільки вона не працює в результаті знаходження у відпустці за доглядом за дитиною до трирічного віку, і ці обставини свідчать, що вона є тимчасово не працездатною.

Оцінюючи доводи відповідача, що він хворіє, суд вважає, що це є тимчасовою обставиною, не свідчить про постійну непрацездатність та перепоною для працевлаштування.

Оцінюючи доводи відповідача, що він не працює, та не в змозі надавати матеріальну допомогу, суд також критично відноситься до цих обставин та вважає, що вони виникли з ініціативи відповідача, з метою уникнення від відповідальності, оскільки відповідач мав місце роботи, працював, та звільнився перед судовим засіданням за власним бажанням, то б то за угодою сторін, що свідчить про бажання ухилитися від утримання дружини.

Інших доказів, які б мали істотне значення для вирішення спору, сторонами надано не було.

Таким чином, суд знаходить вимоги обґрунтованими, та такими що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки не суперечать чинному законодавству, та відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги не надає у повному обсязі, а має таку можливість, а також інших обставин, що мають істотне значення, не має, працездатний, за власним бажанням звільнився з роботи з метою уникнути обовязків, а позивачка знаходиться в скрутному матеріальному становищу.

Керуючись ст. 75, 80, 180, 182, 183 Сімейного Кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Стягнути з ОСОБА_2, 22.08,1983 року народження, місто народження м. Харків, не працює, мешкає м. Харків, пр. Тракторобудівельників б. 94 кв. 2, аліменти у розмірі !Л частини всіх видів прибутку, але не менше ЗО відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на утримання неповнолітньої доньки Лоліти, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, почав стягнення з 14.06.2010 року і до досягнення дитиною

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, місто народження м. Харків, не працює, мешкає м. Харків, пр. Тракторобудівельників б. 94 кв. 2, аліменти у розмірі 1Л частини всіх видів прибутку, щомісячно, на утримання ОСОБА_1, почав стягнення з 14.06.2010 року і до досягнення дитиною трирічного віку, то б то до 09.12.2012 року.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 51 грн., та за інформаційно-технічний розгляд справи в Енергодарському міському суді у розмірі 120 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Для осіб відсутніх у судовому засіданні в той же строк, з моменту отримання копії рішення.

Суддя: І. М. Ткаченко