Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

„16 червня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Товянської О.В.

суддів: МикитюкО.Ю.,

ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання Сапінської Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Луганської РДА, Управління Пенсійного Фонду України в Луганському районі Житомирської області про стягнення невиплачених коштів, передбачених Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи

за апеляційною скаргою Управління Пенсійного Фонду України в Луганському районі Житомирської області

на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2009 року,

встановила:

У вересні 2005 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. Зазначала, що за період з 01.09.2002 року по 31.08.2005 року їй не було проведено у повному обсязі виплати, передбачені ст.ст.37,39,48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Просила визнати дії відповідачів неправомірними та стягнути з них кошти в розмірі 20543 грн. 50 коп.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2009 року позов задоволено частково, визнано дії Управління праці та соціального захисту населення Луганської РДА та Управління Пенсійного Фонду України в Луганському районі Житомирської області неправомірними та зобовязано їх провести перерахунок та виплатити ОСОБА_2 допомогу відповідно до вимог ст.ст. 37,39,48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи згідно Закону України „Про державний бюджет України на 2004 рік та Законом України „Про державний бюджет України на 2005 рік розмірів мінімальної заробітної плати за період з вересня 2004р. по вересень 2005р. В решті вимог відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного Фонду України в Луганському районі Житомирської області просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити. Посилаються на те, що судом грубо порушено норми матеріального і процесуального права, висновки суду не відповідають нормам чинного законодавства та дійсним обставинам справи.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що позивачка є потерпілою від Чорнобильської катастрофи 1 кат. Проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, що відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, отримує пенсію за віком.

Відповідно до ст.37 Закону №79б-ХІІ громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога, у зв'язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства у зоні гарантованого добровільного відселення - 40% від мінімальної заробітної плати.

Згідно зі ст.39 Закону №79б-ХІІ непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата: у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні зарплати.

Також відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивачка має право на щорічну допомогу на оздоровлення як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1-ої категорії.

Слід зазначити, що встановлений ще в 1996 році постановою Кабінету Міністрів України №836 розмір щорічної допомоги на оздоровлення протягом тривалих років не змінювався і не відповідає розміру, встановленому іншими законами України. Оскільки ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягають саме статті 37, 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ та Закони України, якими передбачені розміри мінімальних заробітних плат, що діяли у даних періодах, а не постанова Кабінету Міністрів України «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 26.07.1996 р. №836.

Керуючись ст.ст.209,218,303,304,307,308,312-315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в Лугинському районі Житомирської області відхилити.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2009 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: