Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області
Справа № 2-653/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2010 року м. Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді

ОСОБА_1, при секретарі Сірій І.В., за участю сторін, розглянувши у відкритому судовому :асіданні в м.Прилуки справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного Товариства фірма «Укргазбуд» про стягнення втрачених доходів по заробітній платі та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Звернувшись до суду із зазначеним позовом ОСОБА_2 вказує на те, що з 01.08.2000 року по 12.10 2009 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем, але адміністрація Будівельного управління №1 Акціонерного Товариства фірма «Укргазбуд» (далі БУ-1 АТФ «Укргазбуд») протягом тривалого часу не виплачувала зарплату і сума заборгованості на час його звільнення становить 8460грн. 71коп. які і просить стягнути з відповідача. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 2338грн. 07коп. компенсації втрати частини заробітної плати за весь час затримки її виплати, 284грн. 25коп. як 3% річних по заборгованості у виплаті, 4230грн. на відшкодування заподіяної йому моральної шкоди унаслідок тривалого часу невиплати заробітної плати, 2232грн. судових витрат понесених ним за надання правової допомоги, а також стягнути з відповідача на його користь середньомісячний заробіток за весь час затримки із дня його звільнення по день прийняття рішення по справі.

В судовому засіданні:

Позивач ОСОБА_2 та його представник адвокат ОСОБА_3 повністю підтримали заявлені вимоги (вищенаведені), просили їх задовольнити на підставі ст.34 ЗУ «Про оплату праці», ст.ст. 47, 116, 117, 237-1 КЗпП України, ст.625 ЦК України та Постанови КМУ №159 від 21.02.2001 року про порядок компенсації заробітної плати з врахування індексу щомісячної інфляції.

Представник відповідача частково їх визнав, лише на суму 8460грн. 71коп. прямої суми заборгованої зарплатні, а решту вимог позивача вважає недоведеними і як такими, що задоволенню не підлягають.

Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи приходить до висновку частково задовольнити вимоги позивача, з таких підстав :

Викопіровкою трудової книжки позивача ОСОБА_2 підтверджуються його трудові правовідносини на підприємстві БУ-1 АТФ «Укргазбуд» 01.08.2000 року по 12.10 2009 року (а.с.7-10), а згідно Довідки наданою відповідачем (а.с.6) розмір заборгованої заробітної плати за 2006, 2007, 2009 роки становить 8460грн. 71коп. Факт цієї суми заборгованості по заробітній платі позивачу не заперечив і представник відповідача у даній справі.

Відповідно-ж до вимог ст. 116 КЗпП України власник підприємства, установи, організації зобов"язаний провести остаточний розрахунок зі звільненим працівником в останній день роботи, тобто, у даному випадку - 12.10.2009 року, але дотепер розрахунку із звільненим працівником ОСОБА_2М (позивачем) проведено не було. Тому сума заборгованості розмірі 8460грн. 71коп. підлягає до стягнення з відповідача як заборгована заробітна плата.

Також суд вважає необхідним повністю задовольнити вимоги позивача і в частині стягнення з відповідача 2338грн. 07коп. середнього заробітку у звязку із затримкою виплати розрахункових, на підставі вимог ст. 117 КЗпП України, яка передбачає, що в разі не виплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки зазначені в ст. 116 КЗпП України при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, суд вважає відповідає вимогам закону і підтвердженим в судовому засіданні проведений стороною позивача ОСОБА_4 компенсації втрати частини заробітної плати у зв»язку з порушенням строків її виплати (а.с.11), який складено у відповідності з Постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001року і сам представник відповідача у цьому судовому засіданні фактично не заперечив проти його достовірності та не навів протилежних доказів.

Вирішуючи-ж вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди суд враховує, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, якщо не виплата працівникові належних йому і необхідних для прожиття грошових сум призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків, вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, моральну шкоду відшкодовує власник або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності. Виходячи з вище викладеного суд вважає, що не виплата відповідачем заробітної плати та розрахункових при звільненні з роботи позивача, потягла за собою моральні та психічні страждання для нього, переживання та ускладнення в організації свого та членів сімї звичного способу проживання - із-за відсутності належної розрахункової суми коштів - суд вважає частково, на суму 2500 (із 4230грн. заявлених) задовольнити вимоги позивача в цій частині, що буде відповідати фактичним обставинам справи, засадничим вимогам розумності і справедливості при вирішенні питання відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, загальна сума стягнень з відповідача на користь позивача становить 13298грн. 96коп. (8460,71грн. + 2338,25грн. + 2500грн.).

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 суд вважає необхідним відмовити, як безпідставно заявлених, з таких підстав :

Суд не вважає можливим у даних правовідносинах застосовувати положення ст.625 ЦК України, на яку посилається позивач, як на підставу задоволення його вимоги про стягнення 284грн. 25коп. як 3% річних по заборгованості у виплаті за весь період заборгованості, оскільки трудовим (а не цивільним) законодавством передбачені правові наслідки щодо невиконання чи неналежного виконання роботодавцем (відповідачем) своїх обов»язків по виплаті зарплат працівникам (позивачу), а тому вищеназвані ст.ст.116,117 КЗпП України вже застосовані судом при вирішенні даної справи.

Суд також висновує про недоведеність стороною позивача, а відтак і не вважає можливим задовольнити вимоги ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на його користь середньомісячного заробітку за весь час затримки із дня його звільнення (12.10.2009р.) по день прийняття рішення у даній справі (07.05.2010р.), оскільки, суду не подано доказів із розрахунком про фактично отриманих відповідачем доходи після його звільнення, зокрема, від служби зайнятості із жовтня 2009року, про що вказував у своїх поясненнях сам позивач ОСОБА_2.

Задовольняючи таким чином позовні вимоги, суд , за правилами ст.ст.79,88 ЦПК України важає необхідним стягнути з відповідача АТФ «Укргазбуд» на користь позивача ОСОБА_2 2900грн. понесених останнім судові витрати з надання правової допомоги адвокатом по даній справі - 7 годин, із розрахунку 297грн.60коп. за 1 год., згідно Постанови Кабінету Міністрів України №590 від 27.04.2006р., що підтверджується документально (а.с. 14-20), а також необхідно стягнути з відповідача на користь держави 124грн.98коп. судового збору по даній справі, 120грн. на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в суді.

На підставі викладеного та ст.ст. 116, 117, 237-1 КЗпП України, Керуючись ст. ст. 10, 15, 60, 88, 213-215, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного Товариства фірма «Укргазбуд» на користь ОСОБА_2 8460грн. ~1коп. заборгованої заробітної плати, 2338грн. 07коп. компенсації втрати частини заробітної плати за весь час затримки її виплати, 2500грн. на в і д ш кодувань:.' моральної шкоди, 2083грн. 20коп. судових витрат з надання правової допомоги, а всього

стягнути 15381 (п»ятиадцять тисяч триста вісімдесят одну) гри. 98 кой..

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити, як безпідставно заявлених.

Стягнути з Акціонерного Товариства фірма «Укргазбуд» на користь держави 124 гри. 98 кой. судового збору по справі.

Стягнути з Акціонерного Товариства фірма «Укргазбуд» 120 гри. на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в суді.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня його проголошення і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Головуючий Білокур В.І.