Новокаховський міський суд Херсонської області
Справа №2-2158/10
РІШЕННЯ

іменем України

08 грудня 2010 року

Новокаховський міський суд Херсонської області в складі : Головуючого судді Матвєєвої Н.В. При секретарі Чорномурко І.В.

З участю представника позивача адвоката ОСОБА_1 представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нова Каховка Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Південенерго», третя особа - директор товариства з обмеженою відповідальністю «Південенерго» ОСОБА_4 про стягнення невиплаченої заробітної плати.

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася До суду з зазначеним позовом, вказавши, що відповідно до наказу № IIі) ТОВ «Південенерго» від 06.08.2008 року вона була прийнята на посаду виконроба. 01.03.2010 року її було звільнено з роботи за власним бажанням. Підставою звільнення з роботи була невиплата заробітної плати, за весь період роботи вона жодного разу не отримала заробітної плати, бо адміністрація підприємства постійно посилалася на відсутність грошей. Під час звільнення з роботи з нею не було проведено кінцевого розрахунку, на її прохання надати довідки про заборгованість по заробітній платі, накази про прийняття та звільнення з роботи підприємством їй було відмовлено.

Просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі з 06.08.2008 року до дня фактичного розрахунку.

В судовому засіданні позивачка збільшила позовні вимоги, просила суд стягнути з ТОВ «Південенерго» заборгованість по заробітній платі з 06.08.2008 року по день фактичного розрахунку та моральну шкоду в сумі 3000 грн.

В судовому засіданні 25.11.2010 року позивачка уточнила позовні вимоги, просила суд стягнути з ТОВ «Південенерго» заборгованість по заробітній платі з 06.08.2008 року до дня звільнення 01.03.2010 року, грошову компенсацію за невикористану відпустку та моральну шкоду в сумі 3000 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнав, пояснивши, що позивачка працювала на підприємстві, проте за її заявами їй надавалися відпустки без збереження заробітної плати, крім того, підприємство деякий час не працювало і йоі о працівники перебували у відпустках, заборгованості по заробітній платі перед позивачкою ГОВ «Південенерго» немає, на підприємстві відсутній колективний договір, про скорочення робочого дня та переведення позивачки на 0,5 ставки її попереджали усно, докази виплати позивачці заробітної плати відсутні. В добровільному порядку представник відповідача не бажає вирішити спір, оскільки ОСОБА_3 всі виплати проведені.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що позивачка перебувала в трудових відносинах з відповідачем ГОВ «Південенерго» з 06.08.2008 року до 01.03.2010 року, працювала на посаді виконробу, звільнена на підставі ст.36 КзпП України за згодою сторін як слідує з трудової книжки. 11.08.2008 року між ТОВ «Південенерго» та ОСОБА_3 укладено договір про повну матеріальну відповідальність. З акту випробувань підземного газопроводу, складеного комісією, до якої входила представник замовника ОСОБА_3 слідує, що 06.11.2009 року, 09.11.2009 та 10.11.2009 року проводилися повторні випробування внутрішньобудинкового газопроводу по вул. Піонерській, 38. З заявки наданої'. ОСОБА_5 директору ТОВ «Південенерго» ОСОБА_4, датованої 15.01.2009 рокі/ слідує, що нею замовлялися електротехнічні

матеріли на будівельну ділянку по вул. Піонерській, 38. 11.11.2009 року ОСОБА_3 було доручено розібратися за заявою співмешканців будинку по вул. Піонерська. 38. З акту опломбування споживача ТОВ «Південенерго» по вул. Піонерська, 38 в м. Нова Каховка від

25.09.2009 року, 06.10.2009 року значиться підпис виконроба ОСОБА_3 Крім того, ОСОБА_3 надавалися завдання 23.10.2009 року, 21.08.2008 року, 26.02.2009 року, що слідує з резолюцій керівника ТОВ «Південенерго» та підписів позивачки про прийняття до виконання. З ордеру № 936 від 09.10.2008 року на право виконання земляних робіт слідує, що відповідальним виконавцем робіт ТОВ «Південенерго» є виконроб ОСОБА_3

З довідки, наданої відповідачем ОСОБА_3 вбачається, що протягом періоду часу з вересня 2009 - до кінця лютого 2010 року заробітна плата позивачці не нараховувалася іа не виплачувалася. 11.08.2010 року ОСОБА_3 зверталася до директора ТОВ «Південенерго» ОСОБА_4 з заявою про виплату заробітної плати та компенсацію за невикористану відпустку, проте отримала відмову. 25.08.2010 року позивачка зверталася з заявами про видач) їй довідок про заробітну плату та наказу про прийняття її на роботу, проте їй також було відмовлено.

З наказу № 119 від 06.08.2008 року слідує, що ОСОБА_3 була прийнята на посаду виконробу м. Нова Каховка вул. Піонерська, 38 з 06.08.2008 року з окладом згідно штатного розпису. З наказу № Vi кб від 01.03.2010 року слідує, що ОСОБА_3 звільнена з посади

01.03.2010 року за згодою сторін на підставі ст. 36 п.1 КзпП України. З наказу № 1 від 31.01.2009 року слідує, що з 01.04.2009 року до 30.09.2009 року всіх робітників перевести на 4-х годинний робочий день. В наказі відсутній підпис ОСОБА_3 про її ознайомлення. З наказу № 24 від 30.05.2008 року слідує, що всім працівникам надано відпустку без збереження заробітної плати з 01.06.2008 року до 31.08.2008 року, в тому числі і на будівельній ділянці в м. Нова Каховка, на вказаному наказі відсутній підпис ОСОБА_3 Наказом від 01.04.2009 року № 7 «Про надання відпустки без збереження заробітної плати» слідує, що ОСОБА_6 надано відпустку без збереження заробітної плати згідно поданої заяви з 01.04.2009 року до 31.08.2009 року. З штатного розпису працівників ТОВ «Південенерго», уведених з 01 квітня 2009 року слідує, що посадовий оклад виконроба становив 1000 грн. та 1200 грн., на підприємстві існувало 3,5 одиниці виконробів. З накладних від 08.04.2009 року, 03.04.2009 року слідує, що ОСОБА_3 приймала товар. Зі схеми притоку за радіатор слідує, що ОСОБА_3 27.04.2009 року доручалося завдання начальником ділянки виконати роботи за кресленням.

З довідки наданої відповідачем на запит суду слідує, що станом на 01.11.2010 року заборгованості по заробітній платі перед ОСОБА_3 не існує. З шататного розпису з 01.01.2008 року слідує, що посадовий оклад виконробу становив 1000 грн. та 1200 грн.

З табелів обліку робочого часу за період роботи ОСОБА_3 слідує, що з моменту прийняття її на роботу та до звільнення вона перебувала у відпустці без збереження заробітної плати. В табелях зазначено оклад ОСОБА_3 900 грн., потім 950 грн.

Відповідачем на запит суду було надано заяву про надання відпустки без збереження заробітної плати з 01.04.2009 року до 31.08.2009 року, написаної від ОСОБА_3, проте в судовому засіданні позивачка вказала, що заяви вона не писала, підпис на заяві не її. Судом оглядалися всі документи з підписом позивачки і представник відповідача не заперечував того, що підпис на заяві про надання відпустки та інших документах, в тому числі і в паспорті позивачки відрізняється та несхожий на підпис позивачки, на проведенні почеркознавчої експертизи не наполягав, не заперечував, що заява написана не ОСОБА_3, тому суд не приймає її до уваги.

Інші документи : статут підприємства, колективний договір, штатний розпис на 2010 рік. попередження та згода ОСОБА_3 на зміну істотних умов праці, докази виплати відповідачем ОСОБА_3 заробітної плати та грошової компенсації за невикористані планові відпустки на запити суду відповідачем не надані. Відповідач в останнє судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 94 КзпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Відповідно до ст.115 КзпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Відповідно до ст.116 КзпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ст. 83 КзпП України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей.

Відповідно до ст. 237-1 КзпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до ст. 32 ч.З КзпП України, про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 24, 26 Закону України «Про відпустки», у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей.

За сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.

Відповідно до п. 2,7 Постанови КМУ від 08.02.1995 року зі змінами № 100 «Про порядок обчислення середньої заробітної плати», обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів рок/ чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка перебувала з відповідачем в трудових відносинах з 06.08.2008 року до 01.03.2010 року на посаді виконроба. За весь час роботи позивачці не виплачувалася заробітна плата, чого не заперечував представник відповідача.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на перебування позивачки у відпустці без на роботу і до 31.08.2008 року на підставі період дії вказаного наказу була прийнята на роботу, заяви про надання їй відпустки не писала, з наказом не була ознайомлена, тому вказаний наказ не може поширюватися на неї, до того ж в наказі не вказано прізвища позивачки. З цих підстав суд вважає, що відповідачем безпідставно не виплачено заробітну плату ОСОБА_3 за період з 06.08.2008 року до 31.08.2008 року, факт роботи позивачки у вказаний період підтверджується укладенням з нею 11.08.2008 року договору про повну матеріальну відповідальність та надання їй 21.08.2008 року завдання керівником підприємства.

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на перебування позивачки у відпустці без збереження заробітної плати з 01.04.2009 року до 31.08.2009 року на підставі наказу від 01.04.2009 року № 7 «Про надання відпустки без збереження заробітної плати» та вважає вказаний наказ незаконним в частині надання відпустки без збереження заробітної плати ОСОБА_3, оскільки позивачка вказала, що заяви про надання відпустки не писала, заява, надана представником відповідача написана не нею, підпис не її, підпис на заяві відрізняється від підпису позивачки в паспорті, позовній заяві та інших документах, чого не заперечував представник відповідача, тому суд вважає заяву неналежним доказом і не приймає її до уваги, до того ж наказ про надання відпустки суперечить ст. 26 Закону України «Про відпустки», що регламентує строк надання вказаного виду відпустки до 15 днів, факт роботи позивачки у вказаний період підтверджується документами підписаними неї та завданнями, які їй доручалися для виконання. Тому суд вважає, що позивачці безпідставно не виплачено заробітну плату за період з 01.04.2009 року до 31.08.2009 року.

Суд не приймає до уваги табелі обліку робочого часу, в частині зазначення в них про перебування ОСОБА_3 протягом всього часу роботи у відпустці без збереження заробітної плати, оскільки вони суперечать дійсності та не підтверджені заявами та наказами про надання відпустки ОСОБА_3 Суд вважає незаконним наказ № 1 від 31.01.2009 року в частині того, що з 01.04.2009 року до 30.09.2009 року ОСОБА_3 переведено на 4 -х годинний робочий день, оскільки вказаний наказ є істотною зміною умов праці, позивачка про вказаний наказ дізналася в судовому засіданні, за 2 місяці не попереджена про зміну істотних умов, з наказом не ознайомлена, згоди на переведення на 4 годинний робочий день не надавала, про існування вказаного наказу не могла знати, оскільки взагалі не отримувала заробітну плату. Тому суд не приймає вказаний наказ до уваги, до того ж факт роботи позивачки протягом повного робочого дня знайшов підтвердження в судовому засіданні. Крім того, вказаний наказ суперечить наказу №7 від 01.04.2009 року «Про надання відпустки без збереження заробітної плати», який діяв на той час на підприємстві, згідно з яким всі працівники були відпущені у відпустку без збереження заробітної плати з 01.04.2009 року до 31.08.2009 року.

Факт роботи ОСОБА_3 підтверджується накладними, актами на перевірку виконаної роботи, актами - узгодженнями, підписаними комісією, резолюціями керівника ТОВ «Південенерго» про надання завдання ОСОБА_3, які датовані різними числами та роками.

Оскільки відповідачем не надано доказів перебування ОСОБА_3 у плановій щорічній відпустці, доказів нарахування та виплати їй заробітної плати, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, доказів того, що ОСОБА_3 не працювала та не виконувала роботу в період з 06.08.2088 року до 01.03.2010 року, крім тих, що спростовані судом, тому у суду є підстави вважати, що ОСОБА_3 працювала у відповідача з 06.08.2008 року до 01.03.2010 року та у щорічній відпустці не перебувала.

При обчисленні заробітної плати, яка повинна бути виплачена ОСОБА_3 за весь період її роботи в ТОВ «Південенерго» суд виходить із її посадового окладу 1000 грн., оскільки в штатному розписі на 2008, 2009 рік зазначено посадовий оклад виконроба 1000 грн. та 1200 грн., як пояснював представник відповідача позивачка була прийнята з окладом 1000 грн., а оклад 1200 грн. отримували виконроби, які працювали на будівельному об'єкті в м. Херсоні, проти вказаного окладу позивачка не заперечувала, вказуючи, що повинна була отримувати за домовленістю 900 грн. після утримання податків та обов'язкових платежів. Оскільки обчисленні її заробітної плати за 2010 рік виходить з посадового окладу 1000 грн., який вона повинна була отримувати в 2008, 2009 році.

Таким чином, позивачка за період з 06.08.2008 року до 01.03.2010 року відпрацювала 18 місяців 25 днів.

З них в січні 2009 року та в січні 2010 року відповідно 11 днів та 10 днів були святковими та вихідними для підприємства, чого не оспорювала позивачка, тому вони не оплачувалися.

З цих підстав заробітна плата позивачки за весь період роботи становила :

1000 грн. X 18 місяців 22 дні = 18 000 грн. + (1000 грн. : 20 роб. днів (в лютому 2010 року)Х 22 дні = 19 100 грн., 1000 грн. : 22 роб дні ( середня кількість днів відпрацьованих в місяці) X 21 день (що не був відпрацьований в січні 2009, 2010 року) = 954.54 грн., 19 100 грн. - 954.54 грн. = 18 145,46 грн.( заробітна плата позивачки без утримання податків та обов'язкових платежів).

Що стосується грошової компенсації за невикористані відпустки, то вона вираховується виходячи з 24 днів відпустки. За період з 06.08.2008 року до 01.03.2010 року позивачкою не використана відпустка 37 календарних днів ( виходячи з 2 днів відпустки за 1 місяць роботи).

За період з 06.08.2008 року до 01.03.2010 року позивачкою відпрацьовано 389 роб днів. За вказаний період нею отримано 18 145,46 грн. Таким чином їй необхідно виплатити компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки з 06.08.2008 року до 06.08.2009 року : 11500 грн. (виплати отримані за вказаний період) : 249 роб днів (відпрацьованих з 06.08.2008 року до 06.08.2009 року) X 24 дні відпустки = 1108,43 грн. ( грошова компенсація за невикористану відпустку за 2008-2009 рік без утримання податків та інших обов'язкових платежів.)

Компенсація за невикористану відпустку (період часу з 06.08.2009 року до 01.03.2010 року; невикористана відпустка 13 днів).:

6 міс 22 кал.дн. X 1000 грн. - (1000грн. : 22 роб. дні X 10 дн.) = 6 554.46 грн. (виплати, отримані за фактично відпрацьовані 6 міс. 22 календарні дні, що передують виплаті компенсації)

6 554,46 грн. : 137 роб. днів X 13 календарних днів відпустки = 621,95 грн. ( грошова компенсація за невикористану відпустку за період з 06.08.2009 року до 01.03.2010 року без утримання податків та інших обов'язкових платежів.)

Всього грошова компенсація за невикористані дні відпустки позивачки без утримання податків становить 1108,43 грн. + 621,95 грн. = 1730,38 грн.

Враховуючи, що відповідачем грубо порушені права позивачки на отримання винагороди за працю, внаслідок чого позивачка працювала 18 місяців 22 дні без заробітної плати, при звільненні відповідачем не було проведено остаточного розрахунку з ОСОБА_3, внаслідок чого позивачка страждала та перебувала в пригніченому та приниженому стані, тому суд вважає, що неправомірними діями відповідача їй завдано моральної шкоди в сумі 2000 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.

З цих підстав позов підлягає задоволенню частково.

На підставі ст. 32 ч.З, 115, 116, 237-1 КЗпП України, ст. 24, 26 Закону України «Про відпустки», п. 2,7 Постанови КМУ від 08.02.1995 року зі змінами № 100 «Про порядок обчислення середньої заробітної плати, керуючись ст.ст. 10,11,88,209,212-215 Ц1ІК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Південенерго» на користь ОСОБА_3 невиплачену заробітну плату в сумі 18 145,46 грн. з подальшим утриманням податків та інших обов'язкових ипаатАу грошову компенсацію за невикористану відпустку в сумі 1730,38 грн. з подальшикуутриманням податків та інших обов'язкових

платежів, моральну шкоду в сумі 2 000 грн., судовий збір на користь дебржави в сумі 207.25 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

Рішення в частині стягнення середньої заробітної плати в сумі 1000 грн. підлягає негайному виконанню.

В іншій частині позову відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Херсонської області через Новокаховський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.В.Матвєєва