Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області
№2-85/10 року
РІШЕННЯ

іменем України

30 липня 2010 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Ковальової Т.Г.,

при секретарях - Шульзі Ю.В., Загуменній В.М.,

з участю позивачки, представника позивачки - ОСОБА_1,

представника відповідача - адвоката ОСОБА_2,

представника третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - адвоката

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4

Василівни до ОСОБА_5 про поділ майна і визнання права власності на

1/2 частку житлового будинку,

ВСТАНОВИВ:

02 листопада 2009 року до Ніжинського міськрайонного суду з Бахмацького

районного суду Чернігівської області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_4

Василівни до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя і

визнання права власності на 1/2 частку придбаного з відповідачем за час шлюбу житлового

будинку №42 по вул.Озерна в м.Ніжині за підсудністю.

Провадження у справі відкрито ухвалою судді Бахмацького районного суду

ОСОБА_6 від 12.10.2009 року (а.с.1) і ухвалою від 27.10.2009 року передано за

підсудністю Ніжинському міськрайонному суду.(а.с.15).

Ухвалою судді Ніжинського міськрайонного судді Марченка М.М. від 06.11.2009

року справа прийнята до його провадження і призначена до розгляду на 18.11.2009 року, але

ухвалою цього ж дня задоволений заявлений ним самовідвід із-за знаходження його на

протязі більше десяти років у дружніх стосунках з третьою особою ОСОБА_7

О.Г.(а.с.бІ).

Ухвалою від 20 листопада 2009 року справа прийнята до розгляду суддею

ОСОБА_8 і призначена до попереднього судового засідання на 14 грудня 2009

року.(а.с.67).

. Ухвалою суду від 14 грудня 2009 року за клопотанням позивачки і за згодою

відповідача для оцінки житлового будинку по справі була призначена судова будівельно-

технічна експертиза, на час проведення якої провадження у справі було зупинено.

30 квітня 2010 року з Чернігівського відділення Київського науково-дослідного

інституту судових експертиз до суду надійшов висновок експертизи №66-ц від 27 квітня

2010 року, тому відповідно до ст.204 ІДПК України провадження у справі відновлено і

призначено попереднє судове засідання .

В попередньому судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_9

підтримали позов і пояснили, що власником вказаного будинку на даний час ОСОБА_5

не є, так як будинок був проданий за борги іншим особам і зареєстрований на праві

власності за ОСОБА_10, але просили розглянути справу по суті в попередньому

судовому засіданні і визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку будинку.

Представник відповідача - адвокат ОСОБА_11 в судовому засіданні визнав

позов, пояснивши, що він обізнаний, що спірний будинок на даний час не належить на праві

власності його довірітелю, але це не перешкоджає йому визнавати позовні вимоги, хоча з

матеріалами справи він не знайомився, так як вважає це за непотрібне, тому що його

завдання зводиться до того, щоб тільки визнати позовні вимоги. Просив не призначати

справу до судового розгляду, а винести рішення в попередньому судовому засіданні про

задоволення позову ОСОБА_4

Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача адвокат

ОСОБА_3 в судовому засіданні вважав за необхідне відмовити у прийнятті визнання

представником відповідача позову, за яким на даний час не зареєстровано будинок на праві

власності, а власником його є інші особи, інтереси яких можуть зачіпатися, а також можуть

зачіпатися інтереси його довірітеля, у якого ОСОБА_5 під час шлюбу з позивачкою 01

жовтня 2008 року за договором позики отримав 120 000 доларів США на строк до 04 грудня

2008 року, або зобов'язався передати у власність спірний будинок.

Оскільки визнання представником відповідача позову суперечить закону і

порушує*інтереси інших осіб, то суд відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України ухвалою від 01

липня 2010 року відмовив у прийнятті представником відповідача позову і призначив

справу до судового розгляду.(а.с.74).

В судовому засіданні 30 липня 2010 року позивачка підтримала позов, а

представник відповідача визнав позов за вищевикладених обставин, але суд, дослідивши усі

докази по справі, дійшов висновку, що позов незаконний, необгрунтований, не доведений в

судовому засіданні і не підлягає задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 25 січня

2007 року і проживають у м.Бахмачі.. (а.с.5).

06 листопада 2007 року був укладений договір купівлі-продажу, згідно якого

ОСОБА_12 купив за 200 000 грн. у дружини свого сина ОСОБА_13, від

імені якої за довіреністю діяв його син ОСОБА_12, житловий будинок

№42 по вуо.Озерна в м.Ніжині, якій належав ОСОБА_13 на підставі свідоцтва про право

власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Ніжинської міської ради 31

жовтня 2007 року, (а.с.6-8).

Рішенням Бахмацького районного суду від 10 серпня 2009 року з ОСОБА_13

ОСОБА_14 під час перебування у шлюбі з ОСОБА_4 стягнуто на користь

ОСОБА_7 за договором позики 943 776 грн. 00 коп. (а.с.50-51),

так як 01 жовтня 2008 року ОСОБА_5 отримав за договором позики у ОСОБА_7

120 000 доларів США

З метою забезпечення позову ОСОБА_7 про стягнення позики було

накладено арешт на спірний будинок, який ніким не оскаржувався, ще 13 січня 2009 року

Ніжинським міськрайонним судом (а.с.37).

Оскільки сторони заявили в судовому засіданні, що будинок не зареєстрований на

праві власности за ОСОБА_5, то в судовому засіданні бцуло встановлено, що згідно

довідки Ніжинського МЕТІ від 11.06.2010 року, спірний будинок зареєстрований на підставі

свідоцтва про придбання майна з прилюдних толргів, виданого приватним нотаріусом

18.03.2010 року, за іншою особою, яка на час розгляду справи по суті не визнана

недобросовісним набувачем і ніяких вимог до неї або до третьої особи сторонами не

заявлялось.

Відповідно до ст. 65 Сімейного кодексу України дружина, чоловік

розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за

взаємною згодою.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою

другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про

визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди,

якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

1 жовтня 2008 року ОСОБА_5 уклав договір позики з ОСОБА_7,

згідно якого отримав від нього 120 тисяч доларів США.

Позивачка не зверталася до суду про визнання договору позики , який уклав її

чоловік ОСОБА_5 з ОСОБА_7 , недійсним, з чого слідує , що такий договір

позики був корисний як для позичальника, так і для його сімї, а отже і використані позичені

кошти були в інтересах сімї.

Відповідно до ч.4 ст. 65 Сімейного кодексу договір, укладений одним із

подружжя в інтересах сім*ї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно,

одержане за договором, використане в інтересах сімї.

Одержані за договором позики кошти ОСОБА_5 у визначений термін не

повернув, а тому ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за

договором позики.

За рішенням суду з ОСОБА_5 стягнуто на користь ОСОБА_7 962 022

гривні 01 коп. ОСОБА_7 за рішенням суду, яке на даний час вступило в законну

силу, спрямував стягнення боргу на будинок №42 по вул. Озерна в м.Ніжині, вартість якого

на час стягнення становила 556 568 грн. В результаті проведення прилюдних торгів

ОСОБА_7 отримав кошти в сумі 469 602, 73 коп. решта коштів в сумі 492 449 грн.28

коп. залишились не стягнутими.

Відповідно до ч.2 ст. 73 Сімейного кодексу України стягнення може бути

накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом

встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сімї і те, що було

одержане за договором, використано на її потреби.

На даний час таке стягнення вже проведено, зазначений будинок на законних

підставах був реалізований на прилюдних торгах і право власності на будинок перейшло до

нового добросовісного набувача, а тому суд вважає, що немає підстав для визнання права

власності на 1/2 частку будинку за позивачкою, а тому в задоволенні позовних вимог слід

відмовити.

При цьому, суд виходить також з вимог статті 11 ЦПК України, яка передбачає,

що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в

межах заявлених ними вимог і на підставі наданих доказів.

Керуючись ст.ст. 61, 65, 69, 70, 73 СК України, ст.ст.Ю, 11, 60, 212-215 ЦПК

України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5

про поділ майна і визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку №42 по

вул.Озерна в м.Ніжині Чернігівської області відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через

Ніжинський міськрайонний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня його проголошення

заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом двадцяти днів апеляційної

скарги.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне

оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви.

Головуючий суддя Ковальова Т.Г.