Справа №2-1431/2010р.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2010 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого - судді Слурдеико О.І., при секретарі Шиловій І.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чугуєві цивільну справу за позовом Чугуївського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про виселення із житла, -

ВСТАНОВИВ:

Чугуївський міжрайонний прокурор звернувся з позовом до суду в інтересах інваліда другої групи ОСОБА_1 до відповідачів про виселення із квартири в порядку захисту права власності. В позовні заяві він вказав та у судовому засіданні, як позивач пояснив, що ОСОБА_5 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1, але вона тривалий час не може вселитися у квартиру в зв'язку із перешкодами які чинять відповідачі, проживаючи у квартирі без реєстрації та законних підстав. Тоді як ОСОБА_5 є власником квартири, зареєстрована в ній як жилець і має всі законні підстави вимагати від відповідачів звільнити квартиру. Відповідачі проживаючи в квартирі будь-яких комунальних платежів не сплачували і не сплачують, у зв'язку з чим утворилися значні суми заборгованості по всім видам комунальних платежів. ОСОБА_5, як власник квартири, сама сплачує усі види комунальних платежів. Відповідачі проживають в квартирі всупереч бажанню власника і добровільно звільнити її не бажають. Позивач посилаючись на норми ЦК України та ЖК України просить суд виселити відповідачів з квартири.

Позов прокурора підтримала ОСОБА_5, пояснивши суду, що 06.04.2010 року вона отримала свідоцтво про право власності на квартиру в порядку її приватизації. В квартирі вона зареєстрована одна і до неї підприємства, що надають комунальні послуги, пред'явили позови про стягнення сум заборгованості. Вона вимушена платити усі види комунальних послуг, хоча фактично відповідачі проживають у квартирі з 2004 року без реєстрації проти її волі та не пускають у власну квартиру. Просить суд виселити їх із квартири, оскільки вони мають своє житло у Сумській області.

Представник Кочетоцької селищної ради підтримавши позов, пояснила, що протягом п'яти років відповідачі не пускають ОСОБА_1 до квартири, не сплачують будь-яких комунальних платежів, працівникам комунальних підприємств двері не відчиняють і до квартири нікого не допускають. За несплату комунальних платежів до квартири відключені електроенергія, водопостачання та газопостачання. На відповідачів постійно скаржаться жильці будинку із-за недбалого ставлення до житла і створення аварійних ситуацій у під'їзді. Повернувшись до квартири у 2004 році так і не зареєструвалися у якості жильців, тому в поточному році за заявою ОСОБА_5 квартира була приватизована тільки на неї одну.

Відповідачка діючи від свого імені та від імені ОСОБА_6 і ОСОБА_7, заперечуючи проти позову вказала наступне. В квартирі після смерті їх матері у 2004 році залишилася дійсно зареєстрована у якості жильця тільки її сестра ОСОБА_5. Оскільки вона з дітьми збиралася поїхати на постійне проживання до свого чоловіка у Сумську область і скасувала свою та дітей реєстрацію у якості жильців. Однак фактично так і не виїхала, а залишилася проживати в квартирі, де і проживає з дітьми до наступного часу. Не яким чином не перешкоджає ОСОБА_5 проживати у квартирі і про те, що квартира приватизована ОСОБА_1 одноособово не знала. Вважає, що має право проживати в квартирі, оскільки була членом сім'ї наймача житла, тобто своєї матері, і після її смерті залишилася у квартирі, користуючись усіма правами наймача. Просить суд в позові позивачу відмовити.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд надходить до наступного.

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів в інтересах ОСОБА_5, яка є інвалідом другої групи з дитинства. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на норми ЦК України та ЖК України в порядку захисту прав власності особи на приватизоване житло та на проживання у власній квартирі ОСОБА_1, оскільки відповідачі перешкоджають їй в користуванні та проживанні в квартирі.

Викладені позивачем обставини були підтверджені представником Кочетоцької селищної ради,1 власника будинку в цілому, начальником комунального підприємства ДП „Житловик", підприємства на балансі якого знаходиться багатоквартирний будинок, та яке здійснює обслуговування та його утримання, а також здійснює паспортну роботу з реєстрації жильців. Відповідачка рішенням Чугуївського міського суду від 18.06.2003 року була позбавлена батьківських прав стосовно її на той час неповнолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з передачею дітей на виховання їхньому батьку ОСОБА_8. З метою уникнення виконання цього рішення суду ОСОБА_9 у 2003 році скасувала свою реєстрацію та своїх дітей у якості жильців в спірній квартирі та тимчасово вибула з квартири, вказавши в документах паспортного обліку про своє вибуття на постійне проживання до Сумської області, де проживає її чоловік. Потім у 2004 році після смерті матері повернулася до квартири, вигнавши з неї свою сестру ОСОБА_1, і до наступного часу проживає у квартирі разом з вже повнолітніми дітьми без реєстрації, без укладання договору найму житла та без будь-яких законних підстав вселення. Про ситуацію яка склалася було відомо Кочетоцькій селищній раді, комунальному підприємству ДП „Житловик" та іншим комунальним службам, але тільки у поточному році після оформлення приватизації квартири на ім'я ОСОБА_1 та звернення її до прокуратури про допомогу у захисті її прав, позивач звернувся з позовом до суду.

У відповідності до ст.157 ЖК України членів сім'ї власника квартири може бути виселено у випадках, передбачених ч.І ст.116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Стаття 116 ЖК України встановлює підстави виселення без надання громадянам іншого жилого приміщення. Так якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб проводиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які самоуправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

ОСОБА_1, в інтересах якої заявлений позов, згідно Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду" отримала квартиру у власність і орган приватизації житла знаючи про ситуацію, яка склалося навколо квартири, перевіривши підстави приватизації і виконуючи правила передачі житла у приватну власність, оформив та видав свідоцтво про право власності на квартиру тільки саме одній ОСОБА_1, і ці обставини були відомі відповідачам. Представник органу приватизації житла в селищі Кочеток у судовому засіданні пояснила і обґрунтувала позиції органу вказуючи на те, що передача квартири у власність ОСОБА_1 відбулася у відповідності до вимог діючого законодавства. Поняття житла, права власника квартири визначенні у Главі 28 ЦК України і у відповідності до ст.391 ЦК України власник нерухомого майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до положень ст.ст.45,46 ЦПК України прокурор здійснює у суді представництво інтересів громадянина і має процесуальні права й обов'язки особи, в інтересах якої він діє за наявності згоди та підтримки його позову цією особою.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала заявлений прокурором в її інтересах позов і дала логічно змістовні пояснення про обставини справи вказавши на те, що вона протягом п'яти років періодично неодноразово зверталася за допомогою у захисті її прав на житло до органів місцевого самоврядування, міліції, комунальних служб і тільки в поточному році після приватизації квартири і отримання її у власність, погасивши частку боргу за комунальні платежі і взявши на себе зобов'язання про погашення усіх сум заборгованості, змогла домогтися допомоги у захисті її прав. Відповідачі проживають у квартирі зайнявши її самоуправно, без будь яких на це підстав. Навмисно: відмовляються від реєстрації у якості жильців, сплати комунальних платежів, створили умови за які були відключені усі комунікації, фактично руйнують квартиру.

Аналізуючи наведені норми законів та вказані обставини, суд доходить висновку про обґрунтованість заявленого позову. ОСОБА_1Л є власником квартири і має право на захист своєї власності у будь який спосіб, в тому числі і шляхом виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. У відповідачів є своє житло у Сумській області, своєю поведінкою та способом життя утворюють умови за якими неможливо з ним проживати в однієї квартирі, займають квартиру самоуправно без будь-яких законних підстав на вселення, тому підлягають виселенню без надання іншого житла.

Керуючись ст.ст.10,11,209,212,214,215,218 ЦПК України, ст.ст.2,3.5,6 Закону України „Про приватизації державного житлового фонду", ст.ст.379,383,391 ЦК України, ст.ст.116,157 ЖК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Чугуївського міжрайонного прокурора до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про виселення із житла - задовольнити.

Виселити без надання іншого житла ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 із квартири АДРЕСА_2 належної на праві приватної власності ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області шляхом подачі через суд першої інстанції у 10-денний строк з дня проголошення рішення, заяви про апеляційне оскарження і подачею після цього протягом 20 днів апеляції або у порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя -