Справа № 2-1043/10
Провадження №без н/п
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

01 вересня 2010 року Малинський районний суд Житомирської області в складі :

головуючого - судді Міхненка С.Д.

секретаря - Ільніцької С.В.

за участю позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Малинського району про встановлення факту володіння ОСОБА_3 на праві приватної власності нерухомим майном , а саме домоволодінням № 15 по вул. Слобода с. Скурати Малинського району та визнання права власності на домоволодінням № 15 по вул. Слобода с. Скурати Малинського району, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 16 липня 2010 року звернувся до суду з вимогами до відповідача. На підставі статей 548, 549 ЦК України ( 1963 року ) та статей 328,392,1220-1223,1268-1270,1277,1297 ЦК України просить позов задовольнити .

В судовому засіданні вимоги підтримав повністю, пояснив, що 15 червня 1986 року померла його матір ОСОБА_3

Після смерті матері відкрилась спадщина на житловий будинок , що знаходиться по вул. Слобода ,15 с. Скурати Малинського району.

Отримати спадщину після померлої не в змозі, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на будинок . До нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не звертався .

Вважає, що прийняв спадщину після смерті матері відповідно до статей 548,549 ЦК України 1963 року та статті 1268 ЦК України .

Належність будинку підтверджується довідками відповідача № 315 та 316 та випискою з погосподарської книги .

Відповідач в судове засідання не зявився , про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином , будь - яких повідомлень про причини неявки до суду не надіслав .

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши позивача , дослідивши надані докази в межах позовних вимог , суд вважає , що в задоволенні позову повинно бути відмовлено з наступних підстав .

Судом встановлено , що 15 червня 1986 року померла ОСОБА_3 , яка є матірю позивача дані обставини підтверджуються копіями свідоцтва про смерть померлої №276238 та свідоцтвом про народження позивача № 1388918.

05 березня 2010 року Малинським бюро технічної інвентаризації на імя ОСОБА_4 виготовлено технічний паспорт на житловий будинок № 15 по вул. Слобода с. Скурати.

В довідках Скуратіської сільської ради № 315 та 316 від 01 червня 2010 року зазначено , що земельна ділянка за будинком померлої ОСОБА_3 не приватизована та рішення про виділення земельної ділянки під забудову не збереглось.

Виписками з погосподарських книг по ОСОБА_2 сільської ради підтверджено факт проживання ОСОБА_3 - голови двору та ОСОБА_5 - сина. За будинком рахувалось 0,25 га землі.

Однак дані докази не можуть бути підставою для задоволення позову .

Так в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів , що мають юридичне значення» зазначено, що суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності.

Статтею 1218 ЦК України визначено , що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належати спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок смерті .

Позивачем не надано доказів , які б свідчили про набуття його померлою матірю за життя права власності на житловий будинок. Зокрема , позивачем не доведено , що будинок був збудований на відведеній в установленому порядку земельній ділянці , що він був прийнятий в експлуатацію та пройшов реєстрацію . Виписки із книг негосподарського обліку цих обставин не підтверджують .

Крім того із змісту статей 1296,1297 ЦК випливає , що оформлення права на спадщину , в тому числі на нерухоме майно , проводиться шляхом видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину .

Відповідно до розяснень , що викладені у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року « Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнанні права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Однак відсутні докази того , що позивач звертався в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини та йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину .

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою , а також у разі втрати ним документа , який засвідчує право власності .

Оскільки не встановлено право власності на спадкове майно за спадкодавцем , то відсутні правові підстави для визнання такого права за спадкоємцями .

За наведених обставин позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 3,11,60,213,214,215 ЦПК України , на підставі статей 392,1218 України , -?

ВИРІШИВ :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Малинського району про встановлення факту володіння ОСОБА_2 на праві власності нерухомим майном , а саме домоволодінням № 15 по вул. Слобода с. Скурати Малинського району та визнання права власності на домоволодінням № 15 по вул. Слобода с. Скурати Малинського району відмовити за безпідставністю .

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Малинський районний суд шляхом подання в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку .

У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановления ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя:

ОСОБА_6