справа № 2-37/09
№ провадження -
РІШЕННЯ

Іменем України

27 липня 2009 р. м. Кам'янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська у складі:

Головуючого судді Савранського Т.А.,

при секретарі судового засідання Луценко Л.О.,

за участю позивача ОСОБА_1, її представників адвокатов ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4, його представника адвоката ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права власності, поділ майна що перебуває у спільній сумісній власності подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права власності, поділ майна що перебуває у спільній сумісній власності подружжя, визначення порядку користування земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, звернулась до ОСОБА_4 з позовом про визнання права власності, поділ майна що перебуває у спільній сумісній власності подружжя, в обгрунтування позовних вимог зазначивши, що між нею та відповідачем 25.06.1983 року укладений шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Дніпродзержинської міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області, актова запис 467. Після одруження їй присвоєне прізвище ОСОБА_4.

Від спільного подружнього життя вони мають повнолітню дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, неповнолітнього сина: ОСОБА_7, 12.01.1995 року

народження. ОСОБА_7, проживає з нею, виховується нею та знаходиться на її

утриманні.

26.01.2005 року шлюб з відповідачем розірвано, що підтверджується довідкою виданою відділом реєстрації актів цивільного стану Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

За час шлюбу нею та відповідачем за спільні кошти набуте рухоме та нерухоме майно, яке належить ним на праві спільній сумісній власності, а саме:

04.07.1989 року ними придбаний автомобіль НОМЕР_1, який

зареєстрований на ім'я відповідача ОСОБА_4, що підтверджується відповіддю на

запит №797 від 18.02.2006 року, виданого Державтоінспекцією Дніпродзержинського МРЄВ

Управління МВС України в Дніпропетровської області.

За рішенням виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради народних депутатів від

29.05.1985р. №213 створений житлово-будівельний кооператив №40-Д м.

Дніпродзержинська. її чоловік ОСОБА_4, став членом житлово-будівельного кооперативу №40-Д, у зв'язку з чим та на підставі ордеру №57 серія №40, виданого виконавчим комітетом районної ради народних депутатів м. Дніпродзержинська він та члени його сім'ї: вона ОСОБА_1, дочка - ОСОБА_6, одержали в ЖБК №40-Д двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Пайовий внесок за цю квартиру, в сумі 6 217 гривень сплачений повністю, що підтверджується довідкою виданою Житлово-будівельним кооперативом №40 Д від 28.02.2006 року.

13.02.1990 року Виконкомом Заводської районної ради народних депутатів м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області винесено рішення „Про будівництво гаражів" №58, згідно якого дозволено будівництво гаражів в ГСК „Сигнал" по вул. Димитрова Губка Павлу Олексійовичу. Згідно зазначеного рішення посвідчена схема генплану, на якій відображено місто розташування гаража з вказівкою на те, що корисна площа даного гаража складає 18,0 кв.м.

Таким чином, відповідач отримуючи дозвіл на будівництво гаражу, розташованого за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Димитрова, будуючи даний гараж, укладаючи договір купівлі-продажу автомобіля, отримуючи квартиру в житлово-будівельному кооперативу діяв в інтересах сім'ї.

З огляду на викладене, все майно вказане вище повинно належить їй та відповідачу на праві спільної сумісної власності.

У зв'язку з тим, що між нею та відповідачем не досягнуто згоди про поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності, вона вимушена звернутися до суду з проханням розділити набуте в період шлюбу рухоме та нерухоме майно, яке належить їм на праві спільної сумісної власності.

Так як житлово-будівельному кооперативу була виділена земельна ділянка під будівництво гаражів, розташованих за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Димитрова, а її чоловік був членом даного кооперативу, просить суд визнати право власності на даний гараж за ОСОБА_4

У зв'язку з тим, що у неї на утримані знаходиться повнолітня дочка: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання та неповнолітній син: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, просить суд збільшити її частку у спільному майні, визнав її в розмірі 2/3, частини, відповідно зменшивши частку ОСОБА_4, визнав її в розмірі 1/3 частина.

Не погодившись з вимогами позивача, відповідач під час судового засідання подав зустрічний позов до ОСОБА_1 про визнання права власності, поділ майна що перебуває у спільній сумісній власності подружжя, визначення порядку користування земельною ділянкою.

В обґрунтування позовних вимог позивач за зустрічним позовом зазначив, що він з 25.06.1983 року по 26.01.2005 року знаходився з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітню доньку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього сина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2.

За час шлюбу, окрім майна зазначеного у позові ОСОБА_1, ними за спільні кошти набуте ще майно, яке належить їм на праві спільної сумісної власності а саме: меблевий гарнітур 6 000 гривень, телевізор «PHILIPS» 1 700 гривень, телевізор «Електрон» 1 100 гривень, музикальний центр «KENWOOD» 1 200 гривень, відеомагнітофон «Панорама» 1 100 гривень, 3 дивани загальною вартістю 2 900 гривень, три килими загальною вартістю 1 800 гривень, пральна машина «INDESIT» 1 300 гривень, пральна машина «Сибір» 500 гривень, телевізор «SILELIS» 100 гривень, кухонний гарнітур 2 000 гривень, холодильник «Мінськ» 600 гривень, три крісла загальною вартістю 450 гривень.

Окрім зазначеного майна, у січні 1997 року ними придбана квартира № 19, яка розташована у будинку № 14а по вул.. Димитрова у м. Дніпродзержинську. Договір купівлі-продажу оформлено на відповідачку.

Також, на садовій ділянці № 654 у садівничому товаристві «Машинобудівник» ними збудовано двоповерховий будинок вартістю 50 000 гривень.

Все зазначене належить йому та відповідачці на праві спільної сумісної власності. При цьому він не погоджується з вимогами про відступ від засад рівності та виділення відповідачці збільшеної частки. Він добровільно сплачує аліменти. Діти здорові, не хворіють, додаткових витрат на потребують.

Просить визнати право власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_1, стягнувши з нею на його користь 1/2 частину вартості цієї квартири. Йому виділити в натурі квартиру АДРЕСА_3, стягнувши з нього на користь ОСОБА_1 1/2 частину її вартості. Визнати за ним право власності на гараж та стягнувши на користь ОСОБА_1 1/2 частину його вартості та вартості автомобіля ВАЗ 2101. Визнати право власності на садовий будинок у садівничому товаристві «Машинобудівник» за ним та ОСОБА_1 в рівних долях по 1/2 частині, визначивши порядок користування земельною ділянкою. Виділити йому телевізор «PHILIPS», музикальний центр «KENWOOD», диван, килим, пральну машину «Сибір», відеомагнітофон «Панорама» на загальну суму 6 200 гривень, залишивши інше майно ОСОБА_1, стягнувши з неї на його користь різницю в сумі 2 780 гривень.

У судовому засіданні позивач за первісним позовом свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Додатково зазначила, що дійсно працюючи на вагонному заводі вона отримала земельну ділянку в садівничому товаристві «Машинобудівник» Будинок зводили батьки та її брат. Вона та відповідач допомагала фізично. Будівельні матеріали придбані батьками та братом. Право власності на садовий будинок не реєструвалось. Будинок не добудований, не має обробних робіт, не має опалення. Зустрічний позов не визнає. Син зареєстрований разом з нею в квартирі АДРЕСА_3, але фактично вони мешкають разом з батьками. Відповідач давав гроші у сумі 7 000 гривень на свадьбу дочці. Відповідач один мешкає у двох квартирах. Аліменти на утримання дітей відповідача зобов'язано сплачувати за рішенням суду. Сплачував до 2005 року. Потім не дав ані копійки. Долею дітей не цікавиться. Має заборгованість по аліментах. Квартири потрібні дітям.

Представники позивача за первісним позовом позовні вимоги підтримали у повному обсязі, наполягали на їх задоволенні. Зустрічний позов не визнають.

Відповідач у судовому засіданні зустрічний позов підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Позов ОСОБА_1 щодо виділу їй збільшеної частки з спільного сумісного майна, не

визнає. Майно зазначене в позові ОСОБА_1 та його зустрічному позові придбано за спільні гроші подружжя. Квартири знаходяться поряд. Ціни квартир у зустрічному позові зазначені приблизні. Документи на майно зазначене у позові в нього є. Ціни виставлені приблизні. По садибному будинку пояснив, що він будувався батьками ОСОБА_1 та ними. Будинок розділений на дві частини, має два окремих входи. Свою частину вони будували самостійно. Він придбав частину шлакоблоку, плити перекриття. Документів на будівельні матеріали не має. Другу частину, будували батьки ОСОБА_1 та її брат. Матеріальні затрати можливо більше були у батьків. Раніше у них всіх були дуже добрі, теплі відносини. Він ніколи не думав що вони розлучаться. Офіційно аліменти на утримання дітей він не сплачує. Приблизно у грудні 2004 року він передав брату ОСОБА_1 ОСОБА_9 10 000 гривень, з яких той сплачував сестрі на утримання дітей.

Представник відповідача за первісним позовом підтримав зустрічний позов у повному обсязі, наполягав на його задоволенні. Вимоги ОСОБА_1 щодо збільшення її частки у спільному сумісному майні не визнає.

Суд, розглянувши позовні заяви, вислухав сторони, вивчивши матеріали справи, вважає позовні вимоги ОСОБА_1 підлягаючими частковому задоволенню. В задоволенні зустрічного позову суд відмовляє. Приймаючи зазначене рішення суд виходить з наступного.

За рішенням виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради народних депутатів від

29.05.1985р. № 213 створений житлово-будівельний кооператив №40-Д м.

Дніпродзержинська. ОСОБА_4, став членом житлово-будівельного кооперативу №40-Д, у зв'язку з чим та на підставі ордеру №57 серія №40, виданого виконавчим комітетом районної ради народних депутатів м. Дніпродзержинська він та члени його сім'ї - дружина ОСОБА_1, дочка - ОСОБА_6, одержали в ЖБК №40-Д двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Пайовий внесок за цю квартиру, в сумі 6 217 гривень сплачений повністю, що підтверджується довідкою виданою Житлово-будівельним кооперативом №40 Д від 28.02.2006 року.

У відповідності зі ст. 384 ЦК України, член ЖБК має право володіння й користування квартирою, а у випадку її викупу, член ЖБК стає її власником.

13.02.1990 року Виконкомом Заводської районної ради народних депутатів м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області винесено рішення „Про будівництво гаражів" №58, згідно якого дозволено будівництво гаражів в ГСК „Сигнал" по вул. Димитрова Губка Павлу Олексійовичу. Згідно зазначеного рішення посвідчена схема генплану, на якій відображено місто розташування гаража з вказівкою на те, що корисна площа даного гаража складає 18,0 кв.м.

У відповідності до ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Порушення прав інших осіб у судовому засіданні не встановлено.

Таким чином, вимоги щодо визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1, визнання права власності на самочинно збудований гараж законні, обгрунтовані, підлягають задоволенню.

Середньоринкова вартість квартири згідно висновку судово-будівельної експертизи становить 85 390 гривень, гаражу 7 620 гривень.

У відповідності з положеннями Сімейного кодексу України, що регулює спірні правовідносини щодо поділу спільного сумісного майна подружжя, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Майно, що є об'єктом сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач по первісному позову ОСОБА_4 один мешкає у квартирах №№ 19, 20 будинку №14-А по вул. Димитрова у м. Дніпродзержинську. Позивач ОСОБА_1 мешкає разом з неповнолітнім сином, повнолітньою донькою у батьків. Згідно довідки Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, заборгованність ОСОБА_4 по аліментах за 2006-2007 роки становить загальну суму 5 274 гривні. За цей період аліменти ним не сплачувались. У теперішній час, відповідно до пояснень позивача, ОСОБА_4, заборгованість по аліментах, самі аліменти не сплачує, що підтверджує і останній.

Таким чином, суд вважає що частка ОСОБА_1 при поділі майна, що знаходиться у спільній сумісній власності подружжя, повинна бути збільшено до 2/3 частин.

ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Висновок експерта - докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом.

Кошти на оплату судової експертизи вносяться стороною, яка заявила клопотання про проведення експертизи. У разі неоплати судової експертизи у встановлений судом строк суд скасовує ухвалу про призначення судової експертизи.

Судом, за клопотанням позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4, 22.01.2008 року призначена судово-будівельна експертиза по визначенню вартості та варіантів поділу квартири АДРЕСА_4, поділу садового будинку. У той же день, також призначена товарознавча експертиза по визначенню вартості рухомих речей, що знаходяться у спільній сумісній власності подружжя, які знаходяться за місцем мешкання ОСОБА_4 ОСОБА_4 неодноразово попереджувався судом про необхідність сплати експертного дослідження, наслідки такої не сплати.

У відповідності до листів, клопотань, повідомлень експерта, об'єкти досліджень на експертизу не надані, попередня оплата за експертне дослідження до Дніпропетровського НДІ судових експертиз не надійшла. Також, внаслідок не надання ОСОБА_4 технічного паспорту на автомобіль, не надання його для експертного дослідження, ухвала суду про проведення товарознавчої експертизи з цього питання, залишилась без виконання.

Таким чином, внаслідок не надання суду допустимих та належних доказів щодо ціни нерухомого та рухомого спільного сумісного майна, варіантів їх поділу, позови в цій частині залишаються судом без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 384, 376 ЦК України, ст. ст. 60, 61, 63, 68-71СК України, ст. ст. 57-66, 88, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати право спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_5 за ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частини, ОСОБА_1 в розмірі 2/3 частини зазначеної квартири.

Розділити спільне часткове майно - квартиру АДРЕСА_6, шляхом виділення ОСОБА_1 квартири в натурі та стягнення з неї на користь ОСОБА_4 1/3 частини вартості квартири у сумі 28 463 гривень.

Визнати право спільної часткової власності на гараж, розташований за адресою: м. Дніпродзержинськ, вулиця Димитрова за ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частини, за ОСОБА_10 в розмірі 2/3 частин зазначеного гаражу.

Розділити спільне часткове майно - гараж, розташований за адресою: м. Дніпродзержинськ, вулиця Димитрова, шляхом виділення ОСОБА_4 гаражу та стягнення з останнього на користь ОСОБА_1 2/3 частини вартості гаражу у сумі 5 080 гривень.

У іншій частині позову відмовити.

Ухвали суду від 13.12.1006 року та 22.01.2008 року про призначення товарознавчих експертиз, ухвалу суду від 22.01.2008 року про призначення судово-будівельної експертизи, скасувати.

У позові ОСОБА_4 до ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 51 гривню судового збору, 30 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний термін з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст. 195 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя Савранський Т. А.