Заводський районний суд м.Дніпродзержинська
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська в складі: головуючого судді Похвалітої С.М., при секретареві - Цинської О.В.,

За участю:

Відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності, -

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, зазначивши, що він з 21.06.1986 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, ОСОБА_1 . Та за період шлюбу він з відповідачем придбали необхідні для їхньої родини речі, предмети побуту, а також за кошти із спільного сімейного бюджету, по договору купівлі-продажу купили квартиру. А саме 21 квітня 1999 року між ним, з однієї сторони, та ОСОБА_3 з другої сторони, було укладено договір купівлі- продажу квартири АДРЕСА_1 . Даний договір було зареєстровано на Товарній біржі «Дніпродзержинська» за реєстраційним № 007/117 від 21.04.1999 року. Згідно зазначеного договору відповідач ОСОБА_3 продала, а позивач ОСОБА_2 придбав квартиру АДРЕСА_1 .

На сьогоднішній день він не може розпорядитися своїм майном, тому що зазначений договір не був нотаріально посвідчений, так як при укладенні зазначеного договору позивачу було роз`яснено, що договір має юридичну силу та не потребує подальшої реєстрації в нотаріальній конторі.

Просив визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , укладений між ним, та відповідачем 21.04.1999 року за № 007/117, та

зобов`язати ОКП «ДБТІ» зареєструвати право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивач не з`явився, але до судового засідання надав письмову заяву, у якій просить розглянути справу у його відсутності та наполягає на задоволені своїх позовних вимог.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги позивача визнала та пояснила, що вона з 21 червня перебувала у зареєстрованому шлюбі з позивачем ОСОБА_2 Також пояснила, що дійсно між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , укладений між її чоловіком ОСОБА_2 , та відповідачем ОСОБА_4 21.04.1999 року. Зазначений договір був укладений під час зареєстрованого шлюбу з позивачем ОСОБА_2 , та на даний час шлюб вже розірваний.

головуючого -

та

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про місце час розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Не з`явився у судове засідання представник третьої особи Товарній біржі «Дніпродзержинська», про місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Також не з`явився представник третьої особи Обласного комунального підприємства «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації», але до суду надав

клопотання, розглянути справу за відсутності представника, та винести рішення рішення на розсуд суду.

Вислухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 з 21 червня 1986 року знаходився у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, видане Заводським відділом реєстрації актів громадянського стану Виконавчого комітету Заводської районної Ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 422 від 10.08.1993 р.(а.с.8)та не заперечується відповідачем.

21 квітня 1999 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу за реєстраційним № 007/117 квартири АДРЕСА_1 (а.с.10).

Згідно до реєстраційного посвідчення права приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 вцілому зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 21.04.1999 року за реєстровим № 007/117 та записано в реєстрову книгу № 116 за реєстровим № 20906 від 06.05.1999 року (а.с.10).

Відповідно до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 власником зазначеної квартири також зазначено за ОСОБА_2 (а.с.11-12).

Як пояснив в судовому засіданні відповідач по справі ОСОБА_1 , дана угода була здійснена по обопільному волевиявленню сторін та сторонами по справі були виконані всі умови договору.

Відповідно до ч.1 ст. 45 ЦК України РСР (1963 р.), недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі.

Договір купівлі-продажу було зареєстровано Товарною біржею «Дніпродзержинська» за реєстровим № 007/117 від 21.04.1999 року. Як вбачається зі змісту договору, даний договір не підлягає додатковому нотаріальному посвідченню, а тому, у ОСОБА_2 , як у покупця, та ОСОБА_3 , як у продавця, не було ніяких підстав сумніватися в законності реєстрації їх угоди.

Відповідно до ч.2 ст. 47 ЦК України РСР (1963 р.) , якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Із вищевикладеного випливає, що 21.04.1999 року між ОСОБА_3 , з одного боку, та ОСОБА_5 , з іншого боку, дійсно було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , і сторонами даної угоди були виконані всі умови даного договору.

Відповідно до ст. 9 ЖК України, громадяни мають право на придбання квартир (будинків) на біржових торгах.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч. З ст. 334 ЦК України право власності на майно за

договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Таким чином, вимоги позивача ОСОБА_2 , щодо визнання договору купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зареєстрований на Товарній біржі «Дніпродзержинська» за реєстраційним № 007/117, підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного Кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Враховуючи те, що договір купівлі - продажу нерухомого майна, а саме, квартири АДРЕСА_1 , був укладений під час зареєстрованого шлюбу ОСОБА_2 з ОСОБА_1 , тому, вимоги позивача у частині визнання за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 53,5 кв.м., житловою площею 34,9 кв.м., та визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 53,5 кв.м., житловою площею 34,9 кв.м., підлягають задоволенню.

Вимоги позивача в частині зобов`язання ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» внести відповідні зміні в реєстр права власності на нерухоме майно квартири АДРЕСА_1 , не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1.4. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року за № 7/5, Державна реєстрація прав власності на нерухоме майно (далі - реєстрація прав) - це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв`язку з виникненням, існуванням або припиненням прав власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням об`єктів нерухомого майна на підставі правовстановлюючих документів коштом особи, що звернулася до БТІ.

Згідно до п.1.12 зазначеного Положення, Рішення про реєстрацію чи відмову в реєстрації прав приймає реєстратор прав власності на нерухоме майно (далі - реєстратор), що є працівником БТІ, який безпосередньо здійснює реєстрацію прав власності на нерухоме майно.

Відмова в реєстрації прав власності на нерухоме майно може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

На підставі викладеного та керуючись ст. 9 ЖК України, ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», Тимчасового положенням про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом міністерства юстиції України від 07.02.2002 року за № 7/5, ст.ст. 45,47 ЦК України (1963р.), ст. ст. 60, 68, 70 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 10, 60, 209 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого лайна дійсним та визнання права власності, задовольнити частково.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 , з однієї сторони, та ОСОБА_3 , з другої сторони, що зареєстрований Товарною біржею «Дніпродзержинська» 21 квітня 1999 року за реєстраційним № 007/117.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 53,5 кв.м., житловою площею 34,9

кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 53,5 кв.м., житловою площею 34,9 кв. м.

В частині позовних вимог ОСОБА_2 щодо зобов`язання Обласного комунального підприємства «Дніпродзержинське Бюро Технічної Інвентаризації» зареєструвати право власності, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний термін заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя С.М.Похваліта