Справа №2-687/2009р
24 грудня 2009 року м. Пирятин
Пирятинський районний суд Полтавської області
у складі головуючої - судді Сімонової С.Г.,
за участі секретаря - Овдієнко Л.Ф.,
позивача ОСОБА_1 (фізичної особи),
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» (далі - ВАТ КБ «Надра») про повернення строкового банківського вкладу (депозиту) та відшкодування моральної шкоди,
Позивач ОСОБА_1 у серпні 2009 року звернувся до ВАТ КБ «Надра» про повернення строкового банківського вкладу (депозиту) та відшкодування моральної шкоди.
У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав і пояснив, що 18.02.2009 між ним та відповідачем було укладено договір строкового банківського вкладу у сумі 7000 євро на строк три місяці. 18.05.2009 він звернувся до відповідача про повернення йому коштів, проте, відповідач відмовив у видачі грошей через відсутність готівки та у зв'язку економічною кризою у державі. З письмової відповіді відповідача він дізнався, що з 10.02.2009 у ВАТ КБ «Надра Банку» працює Тимчасова адміністрація, яку призначено Національним банком України та введений мораторій строком на 6 місяців на задоволення вимог клієнтів.
Проте, уважає відмову відповідача повернути йому грошові кошти з депозитного рахунку необґрунтованою та незаконною, у зв'язку з чим просить стягти з відповідача на його користь 7000 євро у повернення строкового банківського вкладу, 2000 грн. «стальної шкоди, 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судового процесу та витрати на правову допомогу.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив.
Суд уважає, що особисті пояснення представника відповідача у судовому засіданні необов'язкові, справа може бути розглянута у його відсутність.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що виїдає положенням ст.224 ЦПК України.
Судом установлено:
18 лютого 2009 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 було укладено договір банківського вкладу №772944 відповідно до якого банк прийняв від вкладника грошові Ш у сумі 7 000 євро на строк 3 місяці з процентною ставкою 12,45% річних (а.с.8).
Пунктом 3.4.5 указаного договору передбачено, що банк зобов'язується повернути вкладнику влад за його вимогою у кінці терміну дії вкладу.
Після закінчення терміну дії вказаного вище договору позивач звернувся до банку для отримання коштів, які знаходяться у нього на депозитному рахунку, проте, відповідачем йому було відмовлено.
Свою відмову відповідач обґрунтовував тим, що з 10.02.2009 у ВАТ КБ «Надра Банку» працює Тимчасова адміністрація, яку призначено Постановою Правління Національного банку України №59 від 10.02.2009 та введено мораторій на задоволення вимог клієнтів строком на 6 місяців із зазначеної дати, а тому банк не має можливості задовольнити вимогу щодо повернення коштів, які знаходяться на депозитному рахунку. (а.с.6).
Відповідно до ч.1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк); що прийняла від другої сторони (вкладника) грошову суму (вклад), зобов'язується виплачувати вкладникові таку сум та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Положенням ч.2 ст.1060 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення , які встановлені договором.
Таким чином, суд приходить до висновку про порушенням відповідачем умов договору та вимог закону та про обґрунтованість позовних вимог у частині стягнення коштів, що належать позивачу і знаходяться на депозитному рахунку у відповідача.
Суд не може прийняти до уваги посилання відповідача на дії мораторію, оскільки відповідно до п.1 ч.3 ст. 85 Закону України «Про банки і банківську діяльність» протягом дії мораторію забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за яким здійснюється стягнення відповідно до законодавства України.
Обставини, зазначені у п.5.2 договору банківського вкладу можуть бути підставою, для звільнення сторін від відповідальності за невиконання умов договору, але вони не є підставою для звільнення сторін від виконання умов договору.
Відповідно до положень ст.611 ЦК України, уразі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, і відшкодування моральної шкоди.
Проте,- нормами цивільного законодавства, які регламентують положення про банківський вклад, не передбачено відшкодування моральної шкоди за наявності правовідносин, що склалися між сторонами у даній цивільній справі, не передбачають такої відповідальності банку і положення укладеного між сторонами договору банківського вкладу.
При таких обставинах суд приходить до висновку, що у частині позовних вимог про стягнення з ВАТ КБ «Надра» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди повинно бути відмовлено.
У відповідності до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення,- суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові
Керуючись ст. ст. 1058, 1060 ЦК України, ст. ст. 2, 85 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст.ст. 10, 88, 212, 215, 224-226 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягти з Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» на користь ОСОБА_1 7000 (сім тисяч) євро за договором банківського вкладу.
Стягти з Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» на користь ОСОБА_1 судові витрати, у тому числі 30,00 грн. за сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 300,00 грн. за надану правову допомогу, а всього 330 (триста тридцять) грн.
Стягти з Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» на користь держави 1700 грн. судового збору.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
На рішення може бути подана заява про апеляційне оскарження до апеляційного суду-Полтавської області через Пирятинський районний суд протягом десяти днів із дня проголошення рішення та апеляційна скарга протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою зайвою відповідача протягом 10 днів з дня отримання його копії.