Іванківський районний суд Київської області
УХВАЛА

іменем України

19 листопада 2009р. Іванківський районний суд Київської області у складі: головуючої судді Яковенко В.С.

при секретарі Кулик А.М.

з участю адвоката Працюка В.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання не дійсною угоди дарування

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання угоди дарування не дійсною. Позивачка посилається на те, що відповідачка ОСОБА_2 її рідна дочка, 14.02.2008р. по настійливій пропозиції відповідачки вона подарувала їй свій будинок по АДРЕСА_1 . Договір дарування вона підписала не розуміючи, що вона підписує та не усвідомлюючи наслідків підписання такого договору, оскільки в момент підписання договору у неї боліла голова, вона себе погано почувала, а відповідачка скористалась її станом. Вона вважає, що оскільки договір дарування підписала не повністю усвідомлюючи свої дії, договір дарування має бути визнаний не дійсним.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали.

Відповідачка позов не визнала і пояснила суду, що її мати, позивачка ОСОБА_1 ще в 1999р. написала заповіт, яким свій будинок по АДРЕСА_1 заповідала їй. Мати тривалий час проживала з нею і м.Києві, вона турбувалась про матір і 14 лютого 2008р. мати подарувала їй свій будинок. Останнім часом через представника позивачки, який сам претендує на материн будинок, почали виникати непорозуміння, Вона продовжує навідувати матір, допомагати їй по господарству, на городі. Свою матір вона з хати ніколи не виганяла, ставиться до неї добре. Договір дарування був укладений правильно і вона заперечує проти визнання його не дійсним. В позові просить відмовити.

Свідок ОСОБА_3 показала суду, що позивачка її родичка, вона часто відвідує позивачку, оскільки остання постійно хворіє, вона постійно скаржиться на головний біль. Проте, навіть у той час, коли позивачка захворіє, вона жодного разу не помічала, що вона поводила себе дивно. Позивачка завжди всіх впізнає, розуміє, що з нею відбувається, де вона знаходиться, не плутає події чи людей.

Свідок ОСОБА_4 показала суду, що до неї, як до медсестри, позивачка не одноразово зверталась, щоб вона зробила їй уколи чи поставила крапельницю, оскільки позивачка хворіє, часто скаржиться на головний біль. Проте, жодного разу вона не помічала, навіть тоді, коли позивачка хворіла, щоб вона не розуміла свої дії, когось не впізнавала чи плутала людей чи події. Позивачка завжди поводила себе адекватно. Про своїх дітей завжди говорила добре.

Свідок ОСОБА_5 показав суду, що представник позивачки часто передавав через нього своїй матері, позивачці ОСОБА_1 продукти. Коли він відвідував позивачку то вона часто скаржилась на здоров`я, говорила, що у неї болить голова, проте завжди впізнавала його, нічого не плутала, розуміла, що говорить та робить.

Свідок ОСОБА_6 показала суду, що вона, як сусідка добре знає позивачку та її дочку ОСОБА_2 . Біля двох років тому ОСОБА_1 говорила їй, що о другій годині має з дочкою їхати до нотаріуса, щоб подарувати дочці свій будинок, також говорила, що до нотаріуса важко потрапити і треба завчасно записатись. Після цього вона також подарувала всій будинок синові. Останнім часом між відповідачкою тапредставником позивачки виникають сварки, одного разу відповідачка навіть ховалась у неї від свого брата ОСОБА_7 .

Державний нотаріус Воробей Т.ГІ. пояснила суду, що при укладенні договору дарування вона довго розмовляла з позивачкою, пояснювала їй наслідки дарування будинку, попереджала, що вона може залишитись без житла, проте позивачка настоювала на укладенні договору дарування свого будинку. До нотаріальної контори були надані всі необхідні для укладення договору документи, внесені всі необхідні платежі і позивачка та відповідачка підписали договір дарування. Договір від свого імені підписувала позивачка особисто. Жодних підозр відносно її свідомого рішення про укладення договору та про те чи розуміє позивачка свої дії та їх наслідки, при укладенні договору не виникало, не дивлячись на похилий вік позивачка все розуміла і саме вона була ініціатором укладення договору дарування. Договір дарування відповідає всім вимогам і є абсолютно законним.

Адвокат позивачки заявив клопотання про призначення по справі судово- психіатричної експертизи для з`ясування чи могла позивачка в силу свого віку та стану здоров`я розуміти свої дії та керувати ними при укладення договору дарування.

Вислухавши позивачку та її представника, які підтримали клопотання, думку відповідачки, яка заперечує проти задоволення клопотання, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки позивачка має похилий вік, часто хворіє, скаржиться на те що не завжди розуміє, що робить через сильні головні болі.

Керуючись ст.145 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

По справі призначити амбулаторну судово-психіатричну експертизу на вирішення якої поставити слідуючі питання:

Чи страждає ОСОБА_1 , 1922р. народження, будь-яким психічним захворюванням та чи страждала вона таким захворюванням ІНФОРМАЦІЯ_1 .?

Чи могла ОСОБА_1 , 1922 р. народження, за станом свого здоров`я та віком, при укладенні договору дарування 14лютого 2008р. розуміти значення своїх дій, керувати ними та розуміти наслідки вчинених нею дій?

Експертів попередити про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України.

В розпорядження експертів надати матеріали цивільної справи, амбулаторну картку ОСОБА_1 .

Виконання експертизи доручити спеціалістам Київської обласної психіатричної лікарні №1.

Провадження по справі зупинити на період проведення експертизи.

Суддя: