Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 14-7843/09
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ

УКРАЇНИ

01 жовтня 2009 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Гуденко О.А.,

при секретарі - Вакулі А.Є.,

за участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, відповідачки кової С.М., її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну у за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про спільного майна подружжя та визнання права власності на частину квартири у спільному подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4, в якому просив провести поділ квартири, яка є спільною сумісною власністю подружжя, визнавши за ним право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, оскільки остання була придбана ними на спільні кошти під час шлюбу.

У судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали.

Відповідач ОСОБА_4 вказані вимоги позову не визнала, посилаючись на те, що спірна квартира хоча і була придбана в період шлюбу з ОСОБА_1, але за її особисті кошти - доходи від зайняття підприємницькою діяльністю в той час, як позивач зловживав спиртними напоями та утримував іншу сім`ю. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивач з моменту розірвання шлюбу втратив зв'язок з спірною квартирою, оскільки не проживав в ній, не приходив туди та не сплачував комунальні послуги.

Вислухав пояснення сторін, їх представників, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, сторони у період з 28 липня 1979 року по 24 березня 2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Шлюб розірвано рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва, яким встановлено, що сторони припинили спільне проживання та ведення спільного господарства з лютого 2004 року.

19 квітня 2001 року у період шлюбу сторони придбали квартиру АДРЕСА_1. Спірна квартира, за згодою позивача, була зареєстрована на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу тільки за відповідачем ОСОБА_4

Майже одразу після купівлі вказаної квартири і по теперішній час як відповідачка, так позивач, їх син зареєстрували своє місце проживання за цією адресою і зареєстровані там по теперішній час. З березня 2004 року позивач фактично проживає за іншою адресою в будинку, який знаходиться на балансі Миколаївського професійного ліцею, працівником якого він є.

Як пояснив позивач, свідок ОСОБА_7, яка є дочкою сторін, у судовому засіданні, вказана квартира є їх спільною власністю та придбана на сумісні кошти під час шлюбу, на той час працювали обидві сторони.

Те, що квартира придбана під час шлюбу для спільного проживання не заперечувала і відповідачка, посилаючись лише, що квартира придбана на її особисті кошти, оскільки на той час фактично тільки вона мала дохід від підприємницької діяльності і саме на ці кошти куплена спірна квартира, позивач свою заробітну плату витрачав на особисті потреби.

Частиною 2 ст. 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, я, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Жодних достовірних та допустимих доказів щодо наявності обставин, передбачених ст. 57 ч. 2 ст. 70 СК України, відповідачка суду не надала. Частиною 2 ст. 61 СК України передбачено, об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи одержані одним із подружжя.

Посилання відповідачки та її представника, як на факт відмови ОСОБА_1 від свого права власності на частку спірної квартири, на те, що в позовній заяві до суду про розірвання шлюбу та в заяві до суду по справі за цим позовом позивач зазначав, що не має спору майнового характеру та претензій на квартиру, судом не можуть бути прийняти до уваги за їх необґрунтованістю.

Також суд не може прийняти до уваги посилання представника відповідача на те, що позивач втратив зв'язок зі своєю власністю, оскільки не проживав в квартирі майже п'ять років та сплачував комунальні послуги, оскільки не мають правового значення.

На підставі викладеного, у відповідності до ст. ст. 60, 63, 68, 70 СК України, ст.ст. 316, З 355, 368, 372 ЦК України , суд дійшов висновку, що спірна квартири є майном, нажитим сторонами як подружжям під час шлюбу й кожний з них має рівні права володіння, користування розпорядження цим майном. У зв'язку із зазначеним, позов підлягає задоволенню й за позивачем слід визнати право власності по 1/2 частину спірній квартири.

Строк позовної давності позивачем не порушений, оскільки він був зареєстрований в спірній квартирі, там проживав його син, а до звернення весною 2009 року відповідачки до суду з позовом про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням спірної квартири внаслідок непроживання там без поважних причин понад 6 місяців питання про поділ майна ставилось.

В силу ст. ст. 81, 88 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем при поданні позовної заяви, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 15 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України , суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на частину квартири у спільному майніподружжя - задовольнити.

Провести поділ сумісно нажитого майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 15 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або в порядку ч.4 ст.295 України.

Суддя Гуденко О.А.