Київський районний суд м. Одеси
Справа № 2-4146//2009
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 червня 2009 року місто Одеса

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Луняченко В.О.

при секретарі - Жімбріу Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, Садового товариства «ФАКЕЛ-1» про визнання права власності на квартиру та земельну ділянку в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом до Одеської міської ради, Садового товариства «ФАКЕЛ-1» вказуючи, що з 15 червня 1968 року, з моменту укладання шлюбу його матері - ОСОБА_2 , з його вітчимом - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим міським бюро запису актів громадянського стану м. Одеси, про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження зроблено відповідний запис за № 789, вони втрьох спільно проживали однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Його родинні відносини з матір`ю підтверджуються свідоцтвом про народження, виданим міським бюро запису актів громадянського стану м. Одеси, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 05 лютого 1956 року зроблено відповідний запис за № 236. Відносини між ним та вітчимом були чудові, він відносився до нього як до рідного батька, так його і кликав, він, у свою чергу, відносився до нього як до сина, тим більше, що в нього не було рідних дітей.

Після смерті його вітчима, 20 квітня 2007 ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси 20 квітня 2007 року видане свідоцтво про смерть, його матір залишилась єдиним спадкоємцем померлого. Фактично вона вступила в управління та володіння спадковим майном у вигляді 1//2 частини квартири АДРЕСА_1 , яка належала вітчиму та матері позивача на праві спільної сумісної власності, згідно з свідоцтвом про право власності на житло, виданим Органом приватизації державного житлового фонду Приморського району міста Одеси 18 серпня 1995 року за № 0999, зареєстрованим в Одеському міському бюро технічної інвентаризації 27 вересня 1995 року за № 688 стр 54 в книге 98 пр; та земельної ділянки площею 0,0353 гектарів, розташованої на території АДРЕСА_2 АДРЕСА_3 , яка належала вітчиму позивача - ОСОБА_4 на праві власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю (бланк III - ОД № 047715), виданого виконкомом Одеської міської ради 02 березня 1999 року. Після смерті вітчима його мати була спадкоємцем першої черги відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України, згідно з якою у першу чергу право на спадкування за законом має той з подружжя, який його пережив.

Факт прийняття спадщини підтверджується тим, що позивач з матір`ю постійно проживали разом з вітчимом до самої його смерті, а згідно ч. З ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину якщо протягом шести місячного строку він не заявив про відмову від неї. Заяву про відмову від спадщини матір не подавала тому відповідно вона спадщину прийняла. Після смерті її чоловіка вона постійно хворіла, тому не вспіла переоформити на своє ім`я документи на квартиру та земельну ділянку. ІНФОРМАЦІЯ_2 2008 року матір позивача померла, про що Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 08 жовтня 2008 року видане свідоцтво про смерть.

Позивач вказує, що у вищезазначеній квартирі, у якій вони разом проживали, він зареєстрований не був, місце його реєстрації АДРЕСА_4 , але постійно проживав у квартирі АДРЕСА_1 .

Заяву до нотаріальної контори про відмову від спадщини він не подавав, тому фактично прийняв у спадщину земельну ділянку площею 0,0353 гектарів, розташовану на території Київського району АДРЕСА_3 та квартиру АДРЕСА_1 .

По цей час позивач мешкає у вищезазначеній квартирі, утримає її у належному стані, проводжує поточні ремонти та таке інше. Після смерті його вітчима, позивач постійно утримує земельну ділянку у належному стані, займається садівництвом, згідно з її цільовим призначенням, виконує обов`язки та має усі права власника, а згідно ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить.

Позивач просить суд постановити рішення, яким визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом. А також визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,0353 гектарів, розташовану на території АДРЕСА_3 у порядку спадкування за законом.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини.

Представник відповідача Одеської міської ради у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача садового товариства «Факел» у судове засідання не явися, надав до суду заяву у якої позовні вимоги визнав, та просив розглядати справу за його відсутності.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах:

Як встановлено в судовому засіданні відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 18 серпня 1995 року, виданого Органом приватизації державного житлового фонду Приморського району міста Одеси, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках кожному належала квартира АДРЕСА_1 . Свідоцтво про право власності зареєстровано в в Одеському міському бюро технічної інвентаризації 27 вересня 1995 року за № 688 стр 54 в книге 98 пр. (а.с.11) Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю (бланк III - ОД № 047715), виданого виконкомом Одеської міської ради 02 березня 1999 року ОСОБА_4 на праві власності належала земельна ділянка площею 0,0353 гектарів, розташована на території АДРЕСА_3 . (а.с.12)

Згідно свідоцтва по одруження виданого міським бюро запису актів громадянського стану м. Одеси, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 15.06.1968 р., про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження зроблено відповідний запис за № 789. (а.с.7)

Відповідно свідоцтва про смерть, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси 20 квітня 2007 року зроблено відповідний актовий запис № 3565. (а.с. 14)

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 08 жовтня 2008 року зроблено відповідний актовий запис № 7961.(а.с. 13)

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 , виданого міським бюро запису актів громадянського стану м. Одеси, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 05 лютого 1956 року зроблено відповідний запис за № 236., у графі матір вказано « ОСОБА_5 », (а.с.6)

У відповідності до ст.1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, тій з подружжя, який його пережив та батьки.

Ст. 1268 ч. 3 Цивільного кодексу України передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 1264 Цивільного кодексу України позивач має право на спадкування (земельну ділянку) за законом як спадкоємець четвертої черги, тому що постійно проживав разом із спадкодавцем (вітчимом) по день його смерті однією сім`єю.

Відповідно до Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування" до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчима, мачухи, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Ст. 328 Цивільного кодексу України передбачено, що, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З врахуванням встановленого суд вважає, що позов є обгрунтованим і законним, а тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 213, 215, 223 ЦПК України, ст.ст. 370, 1216, 1226, 1261,1268, 1270 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради, Садового товариства «ФАКЕЛ-1» про визнання права власності на квартиру та земельну ділянку в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,0353 гектарів, розташовану на території АДРЕСА_2 АДРЕСА_3 у порядку спадкування за законом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя В.О. Луняченко