Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
Справа № 2-758/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2009 року Жовтневий районний суд

м.Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Черновського Г.В.

при секретарі Завалко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання неправомірними дій стосовно підвищення процентної ставки за кредитним договором, залишити незміною процентної ставки за користування кредитом та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2009 року позивач звернувся з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що він 20.07.2007 р. уклав з відповідачем кредитний договір №DNUOAUO1961396 на одержання кредиту в сумі 40900 грн. для придбання автомобіля строком з 20.07.2007 р. по 20.07.2014 р. включно з погашенням кредиту й річною процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 16,08 % річних.

15 січня 2009 року він отримав листа про те що йому підвищена процентна ставка за користування кредитом до 27,4 % річних.

Він звернувся до адміністрації банку із проханням залишити процентну ставку за користування кредитом у первісному розмірі, але його прохання банк залишив без задоволення. Вважає дії банку незаконними з наступних підстав:

- питання підвищення процентних ставок регламентується п.2.3.1 вищевказаного Договору, вимоги якого банк не виконав, у тому числі: при підвищенні процентної ставки банк зобов'язаний вислати йому письмове повідомлення. Повідомлення банк відправив простою поштою й одержав він його 15 січня 2009 року. Однак 09.01.2009 р. вступив у дію Закон України №661-В1 від 12.12.2008 р., що забороняє банкам змінювати умови кредитних договорів в однобічному порядку. У порушення зазначеного Закону, відповідач в односторонньому порядку незаконно збільшив процентну ставку за користування кредитом до 27,4% річних з 01.02.2009 р.;

- у п.2.3.1 Договору вказується, що при зміні курсу долара до гривні, банк може в однобічному порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом. Однак не зазначено на скільки відсотків може бути збільшена процентна ставка, а тому кожне таке збільшення припустиме тільки при укладанні додаткової угоди. Такої угоди не існує, а тому банк не повинен був підвищувати процентну ставку на 11,32 %.

За таких обставин, просив суд винести рішення про залишення договору №DNUOAUO1961396 від 20.07.2007 р. без змін із установленою процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 16,08% річних та компенсувати спричинену моральну шкоду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, на задоволенні позову наполягав.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що відповідно до п.п.2.3.1 п.2.3 укладеного з позивачем договору №DNUOAUO1961396 від 20.07.2007 р. банк мав право в односторонньому порядку збільшувати розмір відсоткової ставки за користування кредитом у випадку: при зміні конюнктури ринку грошового ресурсу в Україні, а саме: зміна курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або середньозваженої ставки по кредитах банків у відповідній валюті (по статистиці НБУ).

З огляду на вищезазначений пункт договору, на зміну розміру відсоткової ставки кредиту можуть впливати декілька чинників. При настанні одного з них (або декількох одразу) банк мав право змінити ставку.

Отже, листом-повідомленням б/н від 06.01.2009 року на адресу позивача було направлено повідомлення про збільшення відсоткової ставки за вищезазначеним договором, а саме з 1.34% на 2.29 % у місяць.

В даному випадку мали місце декілька обставин для зміни відсоткової ставки, а саме: з

30.04.2008 р. змінилася облікова ставка НБУ, що підтверджується Постановою Правління Національного банку України від 21.04.2008 р. "Про регулювання грошово-кредитного ринку". Згідно з цією постановою облікова ставка з 30.04.2008 р. встановлюється в розмірі 12% річних. Отже, внаслідок зміни облікової ставки Національного банку України, у банка виникло право збільшити відсоткову ставку по кредиту. Приймаючи до уваги, що з 30.04.2008 р. банком не було змінено процентну ставку, право на її підвищення залишається за банком. Друга обставина, це зміна курсу долара США до гривні у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладання Договору (по статистиці НБУ).

Також змінилась середньозважена ставка по кредитах, що підтверджується статистичними даними Національного Банку України www.bank.gov.ua/Statist/daily.htm, посилання на що містилося в листі-повідомленні б/н від 06.01.2009 року.

Пунктом 2.3.1 кредитного договору не містить жодних вимог про те, що письмове повідомлення про зміну відсоткової ставки повинно надсилатись рекомендованим листом з повідомленням.

Стосовно дії Закону України № 661-VI від 12.12.2008р."Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку" повідомляємо, що він набрав чинності через 10 днів з дня його офіційного опублікування, а саме 09.01.2009р.

Оскільки право банку збільшити процентну ставку шляхом надсилання відповідного повідомлення було реалізовано до набрання чинності Закону України №661-УІ від 12.12.2008р. банк діяв відповідно до умов укладеного з клієнтом договору та в рамках чинного законодавства України.

Також є безпідставним твердження позивача про те, що в договорі не зазначено на скільки пунктів може бути змінено розмір відсоткової ставки, оскільки пунктом 2.3.1 Кредитного договору передбачено, що "Збільшення процентної ставки у вищевказаному порядку можливо в границях кількості пунктів, на яке збільшилися ставка НБУ, розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка по кредитах або пропорційно збільшенню курсу долара США".

За викладених обставин в діях ПриватБанку не має фактів необгрунтованого підвищення процентної ставки за кредитами, у зв'язку з чим представник відповідача просила суд у задоволенні позову відмовити.

Суд дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти:

Між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №DNUOAUO1961396 від 20.07.2007 року.

Відповідно до укладеного договору, позивач отримав кредит у розмірі 40900 грн. на купівлю автомобіля, а також у розмірі 34 грн. Для

сплати за реєстрацію предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування відповідно до п. 1.2 на сплату страхових платежів за договором страхування ТЗ №DNU0LK00048991 від 20.07.2007р., договором особистого страхування №DNU0LK00048992 від

20.07.2007р. на строк до 20.07.2014 р. у сумі 40900 грн., зі сплатою відсотків за

користування кредитом у розмірі 1.34 % на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період оплати у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту, з кінцевим

терміном повернення 20.07.2014 року.

Відповідно до п.п.2.3.1 п. 2.3 укладеного з позивачем договору №DNUOAUO1961396 від 20.07.2007 р. банк мав право в односторонньому порядку збільшувати розмір відсоткової ставки за користування Кредитом у випадку: при зміні конюнктури ринку грошового ресурсу в Україні, а саме: зміна курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного Договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або середньозваженої ставки по кредитах банків у відповідній валюті (по статистиці НБУ).

15 січня 2009 року позивачем отримав письмове повідомлення від відповідача з якого він дізнався, що Приватбанк вимагає змінити умови Кредитного договору №DNUOAUO1961396 від 20.07.2007 року. А саме змінити відсоткову ставку за кредитним договором з 16,08 % річних на 27,4 % річних.

Позивач категорично був не згідний із вказаними змінами кредитного договору вважаючи їх необґрунтованими. Тому позивач звернувся до відповідача з проханням надати йому обґрунтоване письмове роз'яснення з посиланням на відповідні норми законодавства, згідно яких Приватбанк має право вимагати змінити умови кредитного договору №DNUOAUO1961396 від 20.07.2007 року, а не лише на посилання на зміни кон'юнктури ринку грошових ресурсів, а також надати письмове роз'яснення, чому процентну ставку намагаються збільшити на 11,32 % та яким розрахунком керується Банк при збільшені процентів.

Але відповідач розрахунок підвищення відсоткової ставки по кредитному договору і відповідність її підвищення діючому законодавству України так позивачу і не надав.

З листа банку на адресу позивача вбачається, що зміна відсоткової ставки за кредитами повинна відбутися починаючи з 01 лютого 2009 року. Вказаний лист був отриманий позивачем 15 січня 2009 року.

Суд критично ставиться до заперечень відповідача, що нібито на час зміни в односторонньому порядку умов договору банк керувався положеннями ст.651 ЦК України, яка надавала право банку змінювати умови договору, оскільки по-перше позивач дізнався про такі зміни лише 11 січня 2009 року, по-друге сама зміна умов договору повинна була відбутися лише з 01 лютого 2009 року, по-третє, з 09 січня 2009 року набрали чинності положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», яким ЦК України був доповнений ст.1056-1 ЦК України.

В своїй діяльності «Приватбанк» керується зокрема Законом України «Про банки і банківську діяльність», відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» статтю 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" доповнено частиною четвертою такого змісту банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом.

Виходячи зі змісту даної статті дана заборона застосовується і до раніше укладених договорів так як будь яке застереження про те, що дія Закону застосовується на договори після набрання його чинності - відсутнє.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1056-1 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір процентів та порядок їх плати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Установлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку.

Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України та частини другої статті 5 Цивільного кодексу України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно коментарів до ч.3 ст.5 ЦК України до цивільних відносин, які виникли раніше, новий акт цивільного законодавства застосовується стосовно прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Таким чином з дня набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» від 12 грудня 2008 року правових підстав щодо збільшення розміру процентів в односторонньому порядку у банка не було.

За таких обставин, суд вважає можливим визнати неправомірними дії відповідача стосовно підвищення розміру відсоткової ставки за користування кредитом за договором №DNUOAUO1961396 до 27,4 % річних та зобовязати його залишити незміною процентну ставку за користування кредитом у розмірі 16,08 % річних за даним договором №DNUOAUO1961396 укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1

У задоволенні вимог позивача стосовно відшкодування моральної шкоди, суд вважає можливим відмовити, оскільки компенсація моральної шкоди передбачена спеціальним законодавством та на дані правовідносини не розповсюджується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212, 213, 215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» стосовно підвищення розміру відсоткової ставки за користування кредитом за договором №DNUOAUO1961396 до 27,4 % річних.

Зобовязати публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» залишити незміною процентну ставку за користування кредитом у розмірі 16,08 % річних за договором №DNUOAUO1961396 укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1.

У задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене у апеляційний суд Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська, та подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя: