Справа № 2-6881/09
Провадження №-
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2009 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Шепітко І.Г.

при секретарі Дідик М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №22 в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на спадкове майно - квартиру АДРЕСА_1 , - у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його баби ОСОБА_2 , котра фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка (діда позивача) ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . В обґрунтування позову, позивач зазначає, що виконавчим комітетом Ленінської районної ради депутатів трудящих, було видано Ордер №0501 Серія ЛР від

13.06.1975року на право заселення в квартиру АДРЕСА_1 , і з того часу вони сумісно проживали у квартирі, а після смерті чоловіка баба прийняла спадщину та в подальшому звернулась із заявою про приватизацію квартири. Позивач також зазначив, що його баба при житті не отримала свідоцтво про право власності на спірну квартиру, тому він позбавлений можливості отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначену вище квартиру, що в свою чергу порушує його законні права та інтереси, а тому він змушений звернутись до суду із даним позовом як єдиним спадкоємець за законом, який фактично прийняв спадщину після смерті баби, оскільки постійно проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем та по цей час мешкає у квартирі.

У судове засідання позивач подав заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі, справу просив розглядати за його відсутності. Згоди на ухвалення заочного рішення заява позивача не містить.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать відповідні поштові повідомлення, наявні в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив, однак матеріали справи містять клопотання представника відповідача про розгляд справи за її відсутності.

Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, та наявних у справі матеріалів, позов підлягає задоволенню.

Так, у судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер дід позивача ОСОБА_3 , про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено актовий запис за №829, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії № НОМЕР_1 , виданим Суворовським відділом РАЦС 22.07.1983 року.

На підставі рішення Виконкому Ленінської районної ради депутатів трудящих за №615 від

16.05.1975року, діду позивача ОСОБА_3 було видано Ордер №0501 Серія ЛР від 13.06.1975 року на право заселення двох кімнат, житловою площею 27,4кв.м., в квартирі АДРЕСА_1 , згідно якого до складу сім`ї ОСОБА_3 входила дочка ОСОБА_4 , яка є матір`ю позивача.

Матір позивача ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_2 , виданим Ленінським районним відділом РАЦС 05.08.1950 року, її батьками є ОСОБА_3 (дід позивача) та ОСОБА_5 (баба позивача), котрі на той час не перебували у зареєстрованому шлюбі, тому в свідоцтві про народження ОСОБА_4 в графі батьки значиться лише її мати ОСОБА_5 , а прізвище матері позивача залишилось від дівочого прізвища її матері ОСОБА_5 (баби позивача).

14 лютого 1976 року дід та баба позивача офіційно зареєстрували шлюб в Ленінському відділі РАЦС, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис за №151, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу Серія НОМЕР_3 , після чого баба позивача отримала прізвище ОСОБА_6 .

Згідно паспорту матері позивача ОСОБА_4 серії НОМЕР_4 , виданого Суворовським PB ОМУ УМВС України в Одеській області 27.02.2002 року, мати позивача перебуває у шлюбі з ОСОБА_7 , зареєстрованого палацом одруження м.Одеси 29.09.1973 року, ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народився син - ОСОБА_1 (позивач), що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_5 , виданим Ленінським відділом РАЦС 25.03.1975 року, згідно якого батьками позивача значаться: батько ОСОБА_7 , мати ОСОБА_4 .

Після смерті діда позивача ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яка складалась з квартири АДРЕСА_1 . Єдиним спадкоємцем першої черги за законом, який фактично прийняв спадщину, була баба позивача ОСОБА_2 , оскільки на час її відкриття вона постійно мешкала зі спадкодавцем.

На підставі Рішення Виконкому Суворовської районної ради народних депутатів №154 від

19.02.1993року Розпорядженням №184 на ім`я баби позивача ОСОБА_2 було переоформлено особовий рахунок на квартиру АДРЕСА_1 . З вказаного розпорядження вбачається, що склад сім`ї складає одна людина, раніше відкритий особовий рахунок на вказану квартиру на ім`я ОСОБА_3 закрито.

Згідно паспорту громадянина України ОСОБА_1 серії НОМЕР_6 , виданого Суворовським PB ОМУ УМВС України в Одеській області 04.03.2002 року, позивач з

12.03.1993року і по дату звернення до суду з позовом, зареєстрований та проживає у квартирі АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 баба позивача ОСОБА_2 померла, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за №651, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_7 , виданим відділом реєстрації актів громадського стану Суворовського районного управління юстиції м.Одеси 10.04.2001 року.

Баба позивача ОСОБА_2 за свого життя реалізувала своє право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 та звернулась до органу приватизації з належно оформленою заявою, однак вона не була розглянута в установлений строк.

Таким чином, після смерті баби позивача ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1 . Єдиним спадкоємцем за законом, який фактично спадщину прийняв, був її онук - позивач у справі, оскільки на час її відкриття саме він постійно мешкав зі спадкодавцем.

На підставі Розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради за №976р від 27.07.2004 року на ім`я позивача було відкрито особовий рахунок на квартиру АДРЕСА_1 . З вказаного розпорядження вбачається, що склад сім`ї складає одна людина. Раніше відкритий особовий рахунок на вказану квартиру на ім`я ОСОБА_2 - закрито.

Спадкова справа щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 не відкривалась, про що підтвердила мати позивача ОСОБА_4 , надавши відповідну заяву, що міститься в матеріалах справи, якою повністю підтвердила зазначені позивачем обставини.

Позивач у справі, як особа яка постійно проживала із спадкодавцем станом на час відкриття спадщини, спадщину прийняв. Зазначені обставини, крім вищевказаного, підтверджуються відповідними рахунками, квитанціями про оплату за користування електричною енергією, водопостачання та оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

Оскільки спірні правовідносини виникли під час дії Житлового кодексу Української PCP, Цивільного кодексу Української PCP застосуванню підлягають, саме норми цих кодексів.

Відповідно до ч.І ст.58 Житлового кодексу Української PCP на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно приписів статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Відповідно до 4.2 ст.9 ЖК УРСР громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законодавством України.

Згідно 4.4 ст.5 ЗУ Про приватизацію державного житлового фонду право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

Відповідно до ч.З ст.8 ЗУ Про приватизацію державного житлового фонду передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Згідно вимог статті 529 ЦК УРСР онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Відповідно до приписів статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно п.1 ч.І ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина до майна ОСОБА_2 .

Єдиним спадкоємцем першої черги за законом, який фактично спадщину прийняв, був онук ОСОБА_2 - позивач, оскільки на час її відкриття саме він постійно мешкав із спадкодавцем. Дочка ОСОБА_2 - ОСОБА_4 (мати позивача) спадщину не прийняла, оскільки на час відкриття спадщини не мешкала із спадкодавцем, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталась.

Пленум Верховного Суду України в частині п`ятій пункту 13 постанови від 22 грудня 1995 року №20 Про судову практику у справах за позовом про захист права приватної власності зазначив, що в разі непередання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві.

Оскільки спадкодавець ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за життя зверталась до органу приватизації з належним чином оформленою заявою про приватизацію спірної квартири і відповідна заява не розглянута у строк, встановлений чинним законодавством, а також те, що ОСОБА_2 за життя не отримала свідоцтво про право власності в порядку приватизації, що в свою чергу позбавляє позивача можливості отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом, до складу якої входить спадкове майно, то єдиною можливістю захисту прав позивача є вирішення справи судом.

Вимогами статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути в т.ч. визнання права.

За вказаних обставин суд вважає, що позовні вимоги правомірні, регулюються зазначеними нормами і підлягають задоволенню.

Керуючись CT.CT.10, 11,57, 61, 64, 158, 209,212-215,218,222 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування за законом, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (ШН: НОМЕР_8 ), право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 45,6 кв.м., житловою площею 27,4 кв.м., - у порядку спадкування за законом після смерті баби ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення, після набрання чинності, в частині визнання права власності на нерухоме майно, є підставою для державної реєстрації права власності в комунальному підприємстві Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.