У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Нагорняк В.А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Кіровського районного суду

м. Дніпропетровська від 11 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в :

У грудні 203 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_2 про стягнення боргу.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 01 листопада

2007 року між сторонами було укладено договір позики, на підтвердження якого відповідачем власноручно була складена розписка, за умовами якої відповідач отримав від нього грошові кошти в розмірі 10 000 дол. СІ1ІА, що за курсом НБУ еквівалентно 92 300 грн, які зобов'язався повернути в строк не пізніше

01 травня 2009 року. Позивач вказував, що 20 травня 2007 року між сторонами знову був укладений договір позики, на підтвердження якого відповідачем власноручно було складено розписку, відповідно до умов якого відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 2 000 дол. СІІІА, що за курсом НБУ еквівалентно 18 460 грн. На час укладання договорів позик сторони у справі мали в спільній частковій власності квартиру, внаслідок не можливості повернення відповідачем боргу, останній в червні 2011 року вирішив передати позивачу належну йому частину квартири в рахунок повернення заборгованості, у зв'язку з чим видав на його ім'я довіреність, яку 29 вересня 2011 року скасував. З цього моменту відповідач не бажає добровільно повертати позивачу позичені гроші. На підставі вищевказаного позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за укладеними між сторонами договорами поруки у розмірі 144 539 грн 27 коп., яка складається з заборгованості за тілом боргу в розмірі 110 760 грн, інфляційного збільшення заборгованості - 20 306 грн та 3 % річних від простроченої суми - 13 473 грн

27 коп.

Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2015 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в рахунок повернення заборгованості за договором позики від 01 листопада 2007 року - 92 359 грн та в рахунок повернення заборгованості за договором позики від

20 грудня 2007 року - 18 471 грн 80 коп., а також у рахунок повернення судових витрат - 1 108 грн 30 коп. Відмовлено ОСОБА_3 в задоволенні іншої частини позовних вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального права та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суди попередніх інстанцій, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову про стягнення боргу, правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішили спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм процесуального права.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій та з їх оцінкою.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ В.А. Нагорняк