Справа N 2-6845
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" грудня 2009 року м. Мелітополь

Суддя Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Кучеренко Н.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мелітопольської міської ради, виконавчого комітету Мелітопольської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення та визнання недійсним свідоцтва про право власності, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до Мелітопольської міської ради, виконавчого комітету Мелітопольської міської ради, в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення Мелітопольської міської ради №21 від 15.04.2003 р., визнати недійсним свідоцтво про право власності на будівлю гуртожитку по вул. Г.Сталінграда, 23 в м. Мелітополі від 26.07.2003 року видане виконавчим комітетом Мелітопольської міської ради ГО «Добробут».

При цьому було встановлено, що позовна заява подана з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України.

Зокрема в порушення п.6 ч.2 ст. 119 ЦПК України в позові не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину.

В матеріалах справи відсутні докази, підтверджуючі правові підстави вселення позивачки в гуртожиток, який належить ГО «Добробут», не зазначено час вселення в спірний гуртожиток.

Позивачкою також не надано доказів, які підтверджують її фактичне проживання в гуртожитку по вул. Г.Сталінграду, 23 в м. Мелітополі, хоча в позові вона зазначає, що рішення міської ради від 15.04.2003 року порушує її право на приватизацію кімнати в гуртожитку, де вона проживає з сімєю.

Також відсутні докази, які підтверджують не тільки факт проживання у вказаному гуртожитку, а й факт реєстрації, хоча при цьому позивачка посилається на ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових мешканців гуртожитків» від 04.09.2008 р., який розповсюджується лише на осіб, які зареєстровані та фактично проживають у гуртожитках.

Крім того, обґрунтовуючи свої вимоги з посиланням на Закон України «Про забезпечення реалізації житлових мешканців гуртожитків», який було прийнято Верховною Радою України 04.09.2008 р., позивачка не звернула увагу на те, що рішення Мелітопольської міської ради № 21 було прийнято 15.04.2003 року, а свідоцтво про право власності на будівлю гуртожитку видано ГО «Добробут» 26.07.2003 року.

Також позивачкою не зазначено, які самі порушеннями діючого на той час законодавства України, призвели до прийняття, за думкою позивачки, незаконного рішення Мелітопольської міської ради № 21 від 15.04.2003 року.

Крім того, до участі у справі не залучено самого власника гуртожитку ГО «Добробут», хоча рішення у справі може суттєвим чином вплинути на його права та обовязки.

Зазначені недоліки перешкоджають розгляду справи.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір чи витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Таким чином, суд вважає за необхідне залишити вказаний позов без руху, надавши позивачу строк до 28 грудня 2009 року для усунення недоліків позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 119, 121 ч.1 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Мелітопольської міської ради, виконавчого комітету Мелітопольської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення та визнання недійсним свідоцтва про право власності - залишити без руху.

Надати позивачу строк до 28 грудня 2009 року для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: