справа № 2-6/10
провадження № -
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2009 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

в складі:

судді Подороги Л.В.

при секретарі

ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Городище цивільну справу за позовом відкритого акціонерного товариства «Городищенське хлібоприймальне підприємство» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5 наталії Микитівни про стягнення суми незадоволених грошових вимог, -

ВСТАНОВИВ:

позивач ВАТ «Городищенське ХПП» в особі ліквідатора ОСОБА_8, звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_11 про стягнення незадоволених грошових вимог в розмірі 54675,89 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що між громадянами України ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_11, укладений установчий договір про створення СТОВ "Світанок". Згідно ст. 7 установчого договору, частка кожного з учасників у статутному фонді товариства дорівнює: ОСОБА_2 - 20 %; ОСОБА_3 - 10 %; ОСОБА_4 - 10 %; ОСОБА_9 - 10 %; ОСОБА_5 - 10 %; ОСОБА_10 - 10 %; ОСОБА_6 - 10 %; ОСОБА_7 - 10 %; ОСОБА_11 -10 %. За період господарських взаємовідносин, між СТОВ «Світанок» та ВАТ "Городищенський ХПП", утворилась заборгованість першого перед другим на суму 54675,89 грн. Наявність такого боргу підтверджено ухвалою Господарського суду Черкаської області від 04 вересня 2001р. по справі № 12/3538 - ВАТ «Городищенський ХПП», звернулося до господарського суду з позовом до СТОВ «Світанок» про стягнення 64548,49 грн. боргу. В судовому засіданні, представники сторін досягли мирової угоди, яку було затверджено вищевказаною ухвалою. Відповідно до умов мирової угоди, позивач зменшує суму неустойки на 10587,09 грн. Відповідач добровільно, до 15 грудня 2001р., сплачує основний борг - 28123,48 грн. та, до 01 вересня 2002р., неустойку та збитків від інфляції в загальній сумі 26552,41 грн.. Таким чином, СТОВ «Світанок» має дебіторську заборгованість перед ВАТ «Городищенський ХПП» в сумі 54675,89 грн. і цей факт є преюдиційним. Згідно рішення зборів засновників (протокол № 2 від 15 грудня 2006 року), СТОВ «Світанок» прийнято рішення: 1) через погіршення фінансового становища, відсутністю майна та коштів, ліквідувати СТОВ "Світанок"; 2) створити ліквідаційну комісію в складі в.о. директора СТОВ «Світанок» ОСОБА_9, вагаря ОСОБА_12, зав. складом ОСОБА_13; 3) уповноважити ліквідаційну комісію провести всі потрібні заходи для ліквідації СТОВ «Світанок» протягом восьми місяців, з дати створення ліквідаційної комісії. Процедура ліквідації на даний час не завершена. Відповідно ст. 105 Цивільного Кодексу України: Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов'язані негайно письмово повідомити про це орган, що здійснює державну реєстрацію, який вносить до єдиного державного реєстру відомості про те, що юридична особа перебуває у процесі припинення. Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, призначають комісію з припинення юридичної особи (ліквідаційну комісію, ліквідатора тощо) та встановлюють порядок і строки припинення юридичної особи відповідно до цього Кодексу. Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи може бути покладено на орган управління юридичної особи. Відповідно ст. 110 Цивільного Кодексу України: юридична особа ліквідується: за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами; за рішенням суду про визнання судом недійсною державної реєстрації юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, а також в інших випадках, встановлених законом. Вимога про ліквідацію юридичної особи на підставах, зазначених у пункті 2 частини першої цієї статті, може бути пред'явлена до суду органом, що здійснює державну реєстрацію, а також учасником юридичної особи. Рішенням суду про ліквідацію юридичної особи, на його учасників або орган, уповноважений установчими документами приймати рішення про ліквідацію юридичної особи, можуть бути покладені обов'язки щодо проведення ліквідації юридичної особи. Якщо вартість майна юридичної особи є недостатньою для задоволення вимог кредиторів, юридична особа ліквідується в порядку, встановленому законом про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом. Відповідно ст. 111 Цивільного Кодексу України: Ліквідаційна комісія, після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами, складає проміжний ліквідаційний баланс, який містить відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог, а також про результати їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи. Виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, провадиться у порядку черговості, встановленої статтею 112 цього Кодексу, відповідно до проміжного ліквідаційного балансу, починаючи від дня його затвердження, за винятком кредиторів четвертої черги, виплати яким провадяться зі спливом місяця від дня затвердження проміжного ліквідаційного балансу. У разі недостатності у юридичної особи, що ліквідується, грошових коштів для задоволення вимог кредиторів, ліквідаційна комісія здійснює продаж майна юридичної особи. Після завершення розрахунків з кредиторами, ліквідаційна комісія складає ліквідаційний баланс, який затверджується учасниками юридичної особи або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи. Ст. 51 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», визначено: якщо вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин, ліквідатор (ліквідаційна комісія), зобов'язані звернутися в господарський суду із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи. У разі виявлення обставин, зазначених у абзаці першому цієї частини, після прийняття рішення про ліквідацію до створення ліквідаційної комісії (призначення ліквідатора), заява про порушення справи про банкрутство подається власником майна боржника (уповноваженою ним особою). Маючи інформацію про заборгованість перед кредиторами та про те, що вартості майна боржника недостатньо для задоволення вимог кредиторів, засновники СТОВ «Світанок» приймають рішення про його ліквідацію та не звертаються до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство товариства, чим порушують вимоги Цивільного Кодексу України та ст. 51 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Така бездіяльність учасників товариства призвела до того, що ВАТ «Городищенське ХПП» не змогло задовольнити свої грошові вимоги. Враховуючи вищезазначене, позивач просить суд стягнути солідарно з громадян ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_11 незадоволені грошові вимоги в розмірі 54675,89 грн. та судові витрати.

У судовому засіданні, представник позивача позовні вимоги змінив, просить виключити зі списку відповідачів ОСОБА_14І, у зв'язку з його смертю та ОСОБА_10, через його важкий стан, а борг в сумі 54675 грн. 89 коп., просить стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_11

Відповідачі позов не визнали повністю, посилаючись на ті обставини, що відповідно до протоколу №2 від 15.12.2006 року, засновниками товариства було прийнято рішення про ліквідацію СТОВ «Світанок». Ліквідаційна комісія товариства своєчасно повідомила орган, що здійснює державну реєстрацію, про те, що СТОВ перебуває у стані ліквідації, відповідно до вимог ст.105 ЦК України. Щодо суми боргу СТОВ «Світанок» перед Городищенським ХПП зазначила, що станом на 01.01.2000 року, було складено акт звірки про те, що СТОВ має борг (за отримані матеріально-технічні ресурси у 1998 році, на суму 25409 грн.) Однак, починаючи з 2001 року, щороку, проводилось часткове погашення боргів. Так, у жовтні 2001 року, у рахунок погашення боргів, СТОВ «Світанок» було відправлено Городищенському ХПП: 8420 кг зерна кукурудзи на суму 3766,50 грн., 86708 кг зерна пшениці на суму 25830 грн., 1512 кг зерна гречки на суму 670,95 грн. та 14534 кг насіння соняшника на суму 11535,30 грн. У 2002 році, через неврожай, розрахунки з ХПП не проводились. У грудні 2003 року, було перераховано 10000 грн. на покриття заборгованості. У 2004 році, погашення заборгованості проводилось шляхом перерахування грошових коштів через банк: в березні в розмірі 2000 грн., у травні в сумі 1000 грн., а у липні та в серпні було відписано сількогосподарську техніку на погашення боргів на загальну суму 21924,50 грн. У травні 2005 року, було відправлено зерно жита вагою 16790 кг, на суму 5540,80 грн. Відповідно до книги обліку розрахунків з підприємствами та організаціями за 2004-2005 роки, сума боргу СТОВ «Світанок» перед ВАТ «Городищенське ХПП», складає 3473,36 грн.. ОСОБА_11 зазначила, що 09.04.2009 року, суддею господарського суду Черкаської області, прийнято заяву СТОВ «Світанок» про визнання його банкрутом і порушено справу про банкрутство. Постановою Господарського суду Черкаської області від 23.04.2009 року, СТОВ «Світанок» визнано банкрутом. Крім того, відповідачі просять суд відмовити в задоволенні позову, у зв"язку з закінченням терміну позовної дасності, відповідно до ст.ст. 256, 257, 266, 267 ЦК України.

Вислухавши представника позивача, відповідачів та їх представників, дослідивши та оцінивши всі наявні докази у справі в їх сукупності, вирішуючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд вважає , що у задоволені позову слід відмовити з наступних підстав.

3гідно п. 1 ст. 34 ЗУ "Про підприємства в Україні», який діяв на момент прийняття

рішення засновників проліквідацію товариства, ліквідація і реорганізація підприємства провадяться з дотриманням вимог антимонопольного законодавства за рішенням власника, а у випадках, передбачених цим Законом, - за рішенням власника та за участю трудового колективу або органу, уповноваженого створювати такі підприємства, чи за рішенням суду. Згідно ст. 35 вищевказаного Закону, ліквідація підприємства здійснюється ліквідаційною комісією, яка утворюється власником або уповноваженим ним органом. За їх рішенням, ліквідація може проводитись самим підприємством в особі його органу управління. Власник, суд або орган, уповноважений створювати підприємства, який прийняв рішення про ліквідацію підприємства, встановлює порядок і строки проведення ліквідації, а також строк для заяви претензій кредиторів, який не може бути менше двох місяців, з моменту оголошення про ліквідацію. Ліквідаційна комісія або інший орган, який проводить ліквідацію підприємства, вміщує в офіційній пресі за місцезнаходженням підприємства публікацію про його ліквідацію і про порядок та строк заяви кредиторами претензій. Поряд з цією публікацією, ліквідаційна комісія (орган, що проводить ліквідацію), зобов'язана провести роботу по стягненню дебіторської заборгованості підприємству і виявленню претензій кредиторів з повідомленням останніх про ліквідацію підприємства. Ліквідаційна комісія (орган, що проводить ліквідацію), оцінює наявне майно ліквідовуваного підприємства і розраховується з кредиторами, складає ліквідаційний баланс і подає його власнику або органу, який призначив ліквідаційну комісію. Достовірність та повнота ліквідаційного балансу повинні бути підтверджені аудитором (аудиторською фірмою), за винятком тих організацій, які повністю утримуються за рахунок бюджету і не займаються підприємницькою діяльністю.

Відповідно до частини першої статті 51 Закону ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», який також діяв на момент прийняття рішення засновниками про ліквідацію товариства, якщо вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин, ліквідатор (ліквідаційна комісія), зобов'язані звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи. У разі виявлення обставин, зазначених у абзаці першому цієї частини, після прийняття рішення про ліквідацію до створення ліквідаційної комісії (призначення ліквідатора), заява про порушення справи про банкрутство, подається власником майна боржника (уповноваженою ним особою).

У відповідності до ч. 6 ст. 51 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», власник майна боржника (уповноважена ним особа), керівник боржника, голова ліквідаційної комісії (ліквідатор), які допустили порушення вимог частини першої цієї статті, несуть солідарну відповідальність по незадоволених вимогах за грошовими зобов'язаннями та зобов'язаннями щодо сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів) боржника.

Позовною давністю, відповідно до ст. 256 ЦК України, вважається строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність є загальна, яка становить три роки, та спеціальна, яка, відповідно до ст. 258 ЦК України, встановлюється для окремих видів вимог та може бути скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється терміном у три роки. Стаття 261 ЦК України вказує, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як було встановлено в судовому засіданні, ухвалою господарського суду Черкаської області від 04.09.2001 року, затверджено мирову угоду по справі за позовом ВАТ «Городищенське хлібоприймальне підприємство» до СТОВ «Світанок» про стягнення боргу, відповідно до якої, відповідач добровільно, до 15.12.2001 року, сплачує позивачеві основний борг - 25409 грн., витрати на юридичні послуги - 2000 гри., судові витрати - 714,48 грн. та, в строк до 01.09.2002 року, сплачує неустойку та збитки від інфляції в сумі 26552,41 грн. Відповідно до вище викладеного та ст. 69 ЦПК України, відповідно до якої, перебіг процесуального строку починається з наступного дня, після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок, днем, з якого слід починати відлік перебігу позовної давності по даному позову, є дата закінчення виконання умов мирової угоди, а саме: стосовно стягнення основного боргу, витрат на юридичні послуги та судових витрат - з 16.12.2001 року, стосовно стягнення неустойки та збитків від інфляції - з 02.09.2002 року. Позов же, поданий ВАТ «Городищенське ХПП», мав місце лише 10.02.2009 року, тобто після закінчення трирічного строку, протягом якого позивач мав можливість звернутися до суду за захистом своїх прав.

Позивач же вважає, що перебіг строку позовної давності починається з дня прийняття рішення про ліквідацію СТОВ «Світанок», тобто з 15.12.2006 року, та не ставить питання про поновлення такого строку.

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позивач, знаючи про наявність спору та порядку його вирішення, зневажливо віднісся до захисту свого порушеного права, а тому у його позові слід відмовити у зв'язку з пропущенням строку позовної давності.

Керуючись ст. ст. 256, 258, 261 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 13, 14, 57, 58, 60, 69, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

у задоволенні позовних вимог ВАТ «Городищенське ХПП» до ОСОБА_2. ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5. ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_11 про стягнення суми незадоволених грошових вимог у розмірі 54675,89 грн. - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через Городищенський районний суд, шляхом подачі в 10 денний строк, з дня проголошення рішення, заяви про апеляційне оскарження і, поданням після цього протягом 20 днів, апеляційної скарги, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про його оскарження чи розгляду справи апеляційним судом в разі його залишення без змін.

Суддя ОСОБА_15