Справа № 2-2133/10 p.
РІШЕННЯ

іменем України

26 травня 2009 року Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі: судді Тихонової Н.С., при секретарі - Гроднової А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Лакталіс - Україна» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

26.01.2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, яким просила про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі на посаді торгового представника ДП «Лакталіс - Україна», стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди у розмірі 15 000 грн., вважаючи, що звільнення її з цієї посади проведене відповідачем із порушеннями вимог чинного законодавства, а саме без згоди профспілкової організації, зі зміною дати звільнення без попереднього повідомлення про це.

В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені вимоги підтримали у повному обсязі, уточнивши в частині поновлення - на посаді торгового представника ДП «Лакталіс- Україна» в м. Миколаєві. Пояснила, що при попередженні про наступне вивільнення їй пропонували наявні на підприємстві вакансії, перелік вона проглянула, але запропоновані посади її не влаштовували. Згодом вона виявила бажання працювати на запропонованій вакантній посаді - керівника групи торгових представників з м. Херсон, проте це місце вже зайняв інший працівник - ОСОБА_2, з чим позивач не згоден.

Представник первинної профспілкової організації ЗАТ «Лакталіс-Миколаїв» від мені профспілкової організації вважав, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідачу було надано відмову профспілкової організації у розірванні трудового договору з позивачем, тому відповідач не мав правових підстав для звільнення позивача на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

Представники відповідача позовні вимоги не визнали, пояснивши, що при звільнені відповідачем було дотримано усіх вимог чинного трудового законодавства.

Третя особа - ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином.

Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 згідно з наказом № 737 від 22.10.2007 року було прийнято на посаду торгового представника ДП «Лакталіс-Україна» в м. Миколаєві.

Відповідно до ст.64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників та штатний розклад.

Відповідно до ч.2 ст.65 ГК України власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів.

Згідно з Наказом № 40 від 03.08.2009 року відповідачем було прийняте рішення скорочення всього штату працівників комерційного відділу Пресс-Селлінга м. Миколаєва у кількості 7 одиниць, відповідно до Додатку, на підставі службової записки комерційного директора ДП «Лакталіс-Україна» від 30.07.2009 року з метою приведення штату працівників підприємства у відповідність із зменшенням об'єму робіт, з 14.10.2009 року. Зокрема, підлягала скороченню посада торгового представника у м. Миколаєві, яку обіймала позивачка.

Наказом № 41 від 05.08.2009 року було затверджено список працівників, що підлягають звільненню відповідно до Наказу № 40.

З Наказом № 40 від 05.08.2009 р. ОСОБА_1 була ознайомлена 06.08.2009р.

З Наказом № 41 від 05.08.2009 p., додатком № 1 до Наказу № 41 та довідкою відділу кадрів за вих. № 134к від 05.08.2009 року про наявність вакантних посад ОСОБА_1 відмовилась знайомитись. Проте на Акті, складеному з цього приводу,

06.08.2009 р. власноруч написала, що акт складено у її присутність.

Наказом № 56 від 13.10.2009 року Внесено зміни до Наказу № 40 про скорочення штату працівників в частині перенесення терміну скорочення 1 штатної одиниці торгового представника в м. Миколаєві, саме посади позивача на 11.01.2010 р. З даним Наказом ОСОБА_1 було ознайомлено 14.10.2009 року.

Також адміністрацією були проведені відповідні процедури, згідно вимог п.5 ст.20 Закону України «Про зайнятість населення».

Отже відповідачем дійсно було проведено зміни в організації виробництва та праці, які полягали в оптимізації чисельності персоналу.

Рішенням профспілкового комітету первинної профспілкової організації від29.05.2009 p., ОСОБА_1 затверджено профгрупоргом в профгрупі комерційного відділу Південного регіону ДП «Лакталіс-Україна».

Профспілкову організацію, членом якої є позивач, було повідомлено про прийняте рішення ДП «Лакталіс - Україна» щодо змін в організації виробництва та праці та скорочення 7 одиниць листом за № 1205 від 16.12.2009 р. з відповідним поданням.

Рішенням профкомітету від 28.12.2009 р. відмовлено у наданні згоди на розірвання трудового договору з позивачем на підставі ч.1 ст.40 КЗпП України. При цьому, рішення профспілки є необґрунтованим, оскільки складається лише з твердження, що адміністрацією ДП «Лакталіс-Україна» порушені норми діючого законодавства при проведені процедури скорочення штату працівників, а тому відповідач мав право на підставі ч.7 ст.43 КЗпП України звільнити позивача за п.1 ст.40 КЗпП України за наявності відмови профспілки у наданні згоди на звільнення.

Відповідно до ч.1 ст.49-2 КЗпП України позивача було попереджено про наступне вивільнення більш ніж за два місяці. Зазначене підтверджується особистими свідченнями позивача у судовому засіданні.

Крім того, позивачу пропонувалися усі наявні на підприємстві вакантні посади, при цьому позивач не погодився на перевід на іншу посаду, з заявою щодо переведення до відповідача не звертався, що підтвердив у судовому засіданні.

Відповідачем не було порушено вимогу щодо переважного право позивача на залишення на роботі, оскільки посада, яку обіймав позивач, була лише одна на підприємстві.

Наказом генерального директора ДП «Лакталіс-Україна» від 11.01.2010 р. № 17 ОСОБА_1 звільнено за п.1 ст.40 КЗпП України ( у зв'язку із скороченням штату працівників).

На підставі викладеного вище, з урахуванням усіх наданих доказів, суд вважає, що звільнення позивача відбулося відповідно до вимог чинного законодавства, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 49-2 ч.1, ст.43 ч.7, ч.1 п.1 ст.40, ст.40 ч.2 КЗпП України, ст.ст.10,14,30,62,88,212,214,ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Лакталіс - Україна» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області у порядку ст.. 294 ЦПК України.

Суддя: