Справа № 2-1547/09
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2009 року Рівненський міський суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді - Музичук Н. Ю.

при секретарі - Бовгиря О.П.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ будинковолодіння між співвласниками із виділенням часток в натурі, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2008 року ОСОБА_2 звернулась, з уточненням в лютому 2009 року ціни позову, в суд із позовом до ОСОБА_4 про поділ будинковолодіння №24-а по вулиці Тиннівській в місті Рівне між нею та відповідачем, як співвласниками, із виділенням їй 82/100 часток в натурі.

В позовній заяві зазначала, що згідно договору дарування житлового будинку з надвірними будівлями віл 13.04.2006 року, посвідченого Державним нотаріусом Другої рівненської державної нотаріальної контори, вона є власником 82/100 частин домоволодіння за вищевказаною адресою, решта 18/100 частин домоволодіння на праві власності належить її брату, відповідачу в справі. В договорі обумовлена частина, яку вона отримує в дар, якою користувалася попередній власник, їх мати, ця частина має окремий вхід, та користується такою частиною мати. Відповідач користується іншою частиною будинковолодіння і також маж окремий вхід. 22 Вересня 2008 року відповідач без погодження в її відсутність вмонтував насосну установку в їх колодязь, чим позбавив їх з матір'ю нормального водопостачання. У цьому зв'язку в неї виникла необхідність поділу будинковолодіння в натурі у відповідності до часток та порядку користування, що склався.

В березні 2009 року відповідач ОСОБА_3 звернувся в суд із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та розташованою на ній криницею по вулиці Тиннівській,24 в місті Рівне. В позовній заяві зазначив, що 25 лютого 1987 року він отримав в дар від матері 18/100 частин домоволодіння з надвірними будівлями №24а по вул. Тиннівській в м. Рівне, договір посвідчений державним нотаріусом Першої рівненської державної нотаріальної контори за р.№ 1-1338. Заявлені до нього другим співвласником ОСОБА_2 вимоги не визнає, оскільки вважає їх частки цілком визначеними та зареєстрованими в КП "РМБТІ", не визначені лише надвірні будівлі, що переходять у власність кожного співвласника, крім того, позивачка фактично не проживає в належній їй частині будинку, відповідно криницею не користується, перешкод він їй не чинить. Близько 15 років криниця знаходиться на території земельної ділянки, що відноситься до загального користування . Це підтверджується рішенням №6 від 14 липня 1994 року „Про розподіл земельної ділянки в селі Тинне по вул.Тиннівська,24а на дві земельні ділянки" та проектом такого розподіл, що додається до рішення , де чітко визначено, що земельну ділянку спільного користування площею 205 кв.м. залишено для проїзду. Вважає, що ОСОБА_2 не має жодного права позбавляти його користування криницею та перешкоджати користуватися проїздом, як вона це вчиняє.

Згідно письмових заперечень проти зустрічного позову ОСОБА_2 вказує, що спільне часткове будинковолодіння в натурі між співвласниками не поділене. Доводи зустрічного позову про те. шо криниця знаходиться на землі спільного користування не відповідає дійсності, оскільки за даними управління земельних відносин виконкому вся земельна ділянка обліковується за їх мамою ОСОБА_5 В правовстановлюючому документі, договорі дарування 18/100 частин будинку ОСОБА_3 чітко визначено, що саме йому подаровано, в тому числі хлів "В" із надвірних будівель. Посилання на те, що вона не проживає за адресою спірного будинковолодіння безпідставні, оскільки там проживає їх мати, а місце її проживання не впливає на обсяг прав власника. Перешкод в користуванні земельною ділянкою та криницею вона не створює, посилання позову не ґрунтується на доказах.

В грудні 2009 року позивач-відповідач ОСОБА_2 уточнила позовні вимоги, у відповідності до висновку №90807/1ЮШ судової будівельно-технічної експертизи від 07.08.2009 року, просять провести поділ відповідно до варіанту розподілу, запропонованого п.2.2 висновку експертизи, а саме:

виділити їй в натурі у власність приміщення будинковолодіння №24-А по вулиці Тиннівській в місті Рівне, а саме: частину житлового будинку А-І та житлової добудови А!-І в складі приміщень 1-1 підсобна /6.2 кв.м/, 1-2 жила /13,5 кв.м./, 1-3 жила /13,2 кв.м./, 1-4 жила /13,4 кв.м./, 1-5 кухня /13,7 кв.м. , погріб "Пг". сарай "В-І", гараж "Г-І" , оглядову яму, огорожу №1, вбиральню "Д", криницю "Ж", замощення "І". що становить 67,3/100 частки цілого домоволодіння, вартістю 251869 грн.

виділити відповідачу в натурі у власність приміщення будинковолодіння №24-А по вулиці Тиннівській в місті Рівне, а саме: частину житлового будинку А-І та житлової добудови А!-І в складі приміщень 2-3 жила /14,3 кв.м./, 2-4 жила /19,2 кв.м./, 2-5 жила /12,9 кв.м./, добудову "а" в складі приміщень 2-1 передня /4,3 кв.м./, 2-2 - кухня /5,0 кв.м./, сарай "в", що становить 32,7/100 частки цілого домоволодіння, вартістю 122379 грн. без стягнення грошової компенсації різниці вартості виділеної в натурі частини будинковолодіння та раніше належної його частки.

Позивачка ОСОБА_2 та її представник підтримали повністю позовні вимоги з урахуванням їх змін і доповнень та заперечення проти зустрічного позову. Просить задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_6 позовні вимоги визнали частково, не згідні із виділенням у власність позивача-відповідача оглядової ями, гаража та криниці. Позовні вимоги зустрічного позову і наведені там заперечення підтримали. Не заперечують, що мали місце непорозуміння в користування спільною частковою власністю, але по вині обох сторін. З вимогами позову не згідні.

Оцінюючи пояснення сторін, досліджені надані в справі докази, встановлені обставини, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено на підставі доказів, які вважаються достовірними, що будинковолодіння №24-А по вулиці Тинніській в місті Рівне, дійсною вартістю з урахуванням зносу станом на час розгляду справи 374248 грн., знаходиться в спільній частковій власності сторін в справі, в тому числі: власником 82/100 його частин на підставі Договору дарування ВСР №840760, посвідченого Другою рівненською державною нотаріальною конторою 13.04.2006 року за р.№2-740, зареєстрована ОСОБА_2; власником 18/100 його частин на підставі Договору дарування, посвідченого Першою рівненською державною нотаріальною конторою 25.02.1987 року за р.№1-1338, зареєстрований ОСОБА_3, згідно договору ОСОБА_3 переходить кімнати 2-1,2-2, 2-3, жилі кімнати І-ІІ, сіни, В-хлів.

На час розгляду цивільної справи, відповідно до практики користування будинковолодінням. що склалася між сторонами, відповідач ОСОБА_3 фактично користується приміщеннями жилих кімнат, позначених літерою "2-3" площею 14,3 кв.м, літерою "2-4" площею 19,2 кв.м, та літерою "2-5" площею 12,9 кв.м., та приміщеннями добудови "а" - "2-1" і "2-2".

Із пояснень обох сторін в справі встановлено і суд вважає доведеним, що між сторонами, виникають непорозуміння з приводу користування власністю, в тому числі криницею, через небажання відповідача виділяти в натурі належну йому частку у вигляді 18/100 частин від всього будинковолодіння та його претензії на господарські будівлі, які не можуть бути виділені в його власність через незначну його частку та відсутність переліку таких в договорі дарування.

У відповідності до положень ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Статтею 367 ЦК України передбачено, що майно, яке є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними, у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до положень ст.365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливе, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника або його сім»ї.

Висновком №90807/1-ЮШ судової будівельно-технічної експертизи від 07.08.2009року стверджується, що розподіл належного на праві спільної часткової власності домоволодіння №24-А по вулиці Тиннівській в м. Рівне між співвласниками в натурі, відповідно до часток в праві власності на це домоволодіння без порушення державних будівельних норм неможливо; дані право установчих документів в частині розміру часток не відповідають натурним даним, фактично частка кожного із співвласників домоволодіння №24-А по вулиці Тиннівській становить: ОСОБА_2 -67,3%, а ОСОБА_3 - 32,7% від цілого будинковолодіння. Крім того, висновком передбачений варіант розподілу з урахуванням порядку користування, що склався між сторонами, де частка кожного із співвласників становить: ОСОБА_2 -59,0%, а ОСОБА_3 - 41,0% від цілого /додатково 1/2-частини ОСОБА_4 "В-І", огорожі, вбиральні, замощення/ будинковолодіння.

Оцінюючи вимогу позивача ОСОБА_2, суд визнає обгрунтованим і доведеними передбачене законом право її на виділ частки в натурі та припинення спільної часткової власності.

Визначаючи варіант поділу спільної часткової власності, суд приймає до уваги позицію позивачки, яка пропонує передачу у власність відповідача ОСОБА_3 частку в розмірі 32,7% від всього будинковолодіння, натомість правовстановлюючими документами його частка передбачена як 18%, без грошової компенсації різниці вартості. Крім того, приймає до уваги, що відповідач та його представник претендують на виділення їм господарських споруд у вигляді оглядової ями, гаража та криниці, чого не пропонується жодним варіантом висновку №90807/1 -ЮШ судової будівельно-технічної експертизи від 07.08.2009року ні предметно ні розрахунково. Відповідних доказів суду не надав, питання на розгляд судової будівельно-технічної експертизи не ставив.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимога позивача основного позову ОСОБА_2 в частині виділення їй у власність в натурі визначених позовною заявою, погоджених спеціалістом ОСОБА_7 в судовому засіданні, приміщень, що становить 67,3/100 частки цілого домоволодіння, вартістю 251869 грн.. та виділення відповідачу ОСОБА_3 в натурі визначених позовною заявою приміщень, що становлять 32,7/100 частки цілого домоволодіння, вартістю 122379 грн., без стягнення грошової компенсації різниці вартості виділеної в натурі частини будинковолодіння та раніше належної його частки, передбачена відповідно до Г варіанту питання "2" висновку №90807/1-ЮШ судової будівельно-технічної експертизи. За наведених обставин, вимоги позивача ОСОБА_2 у відповідності до встановлених в цій частині доказів та чинного законодавства, згідно положень ст.ст. 365, 364. 367 ЦК України, вважаються доведеними, обгрунтованим, і підлягають до задоволення, внаслідок їх задоволенням не будуть порушені інтереси відповідача, як співвласника цього будинковолодіння.

Оцінюючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та розташованою на ній криницею по вулиці Тиннівській,24 в місті Рівне та надані в цій частині докази, суд приходить до висновку, що достовірних правовстановлюючих документів про надання земельної ділянки в користування позивачу суду не надано, значиться площа земельних ділянок двох будинків, за наданим суду Рішенням Великоомелянської сільської ради №6 від 14.07.1994 року земельні ділянки двох будинків обліковуються за ОСОБА_5 та ОСОБА_8, а не за ОСОБА_3

Згідно наданої довідки Управління держкомзему в місті Рівне від 25.04.2009 року №К09-367/03, підтверджується, що земельна ділянка орієнтовною площею 0,1685 кв.м. обліковується за ОСОБА_5 Таким чином, суду не надано доказів про юридично оформлене у встановленому законом порядку право ОСОБА_3 на користування земельною ділянкою чи власності на земельну ділянку. Крім того, належних допустимих доказів на підтвердження перешкод в користуванні земельною ділянкою та криницею з боку ОСОБА_2 судом не встановлено.

Таким чином, передбачені законом підстави для задоволення зустрічних позовних вимог відсутні.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, у разі задоволення позовних вимог судові витрати в справі покладаються на відповідача. Крім того, позивачка-відповідачка ОСОБА_2 звільнена від сплати судового збору, як інвалід II групи.

На підставі наведеного, на підставі ст.ст. 364,365,367 ЦК України, керуючись ст.ст. 10,11,57-60,88,208,209,212-215,218,223,292,294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 задовольнити.

Поділити домоволодіння №24-А по вулиці Тиннівській в місті Рівне між співвласниками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в натурі, відповідно до варіанту розподілу, запропонованого п.2.2. описової частини / І варіант питання №2 висновку/ Висновку судової будівельно-технічної експертизи №90807/0 ЮШ від 07.08 2009 року.

Виділити в натурі у власність ОСОБА_2 приміщення будинковолодіння №24-А по вулиці Тиннівській в місті Рівне, а саме: частину житлового будинку А-І та житлової добудови А!-І в складі приміщень 1-1 підсобна/6,2 кв.м/, 1-2 жила /13,5 кв.м./, 1-3 жила/13,2 кв.м./, 1-4 жила /13,4 кв.м./, 1-5 кухня /13,7 кв.м./, погріб "Пг", сарай "В-І", гараж "Г-І" , оглядову яму, огорожу №1, вбиральню "Д", криницю "Ж", замощення "І", що становить 67,3/100 частки цілого домоволодіння, вартістю 251869 грн.

Виділити в натурі у власність ОСОБА_3 приміщення будинковолодіння №24-А по вулиці Тиннівській в місті Рівне, а саме: частину житлового будинку А-І та житлової добудови А!-І в складі приміщень 2-3 жила /14,3 кв.м./, 2-4 жила /19,2 кв.м./, 2-5 жила /12,9 кв.м./, добудову "а" в складі приміщень 2-1 передня /4,3 кв.м./, 2-2 - кухня /5,0 кв.м./, сарай "в", що становить 32,7/100 частки цілого домоволодіння, вартістю 122379 грн. без стягнення грошової компенсації різниці вартості виділеної в натурі частини будинковолодіння та раніше належної його частки.

Стягнути із ОСОБА_3 судовий збір в сумі 1223 грн. 79 копійок в дохід місцевого бюджету міста Рівне.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та криницею відмовити за недоведеністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд поданням в десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням в двадцятиденний після подачі заяви строк апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана і без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження у строк встановлений для подання цієї заяви.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження на було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського міського суду Н.Ю.Музичук