Липовецький районний суд Вінницької області
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2009 року

В складі: головуючого судді Порохового Г.І.

при секретарі Попроцькій O.A.

з участю представника: позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Липовець Вінницької області цивільну справу за позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу в розмірі 54 500, 80 гривень.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Липовецького районного суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу в сумі 54 500, 80 гривень, мотивуючи тим, що 21 грудня 2008 року він позичив відповідачеві 4000 доларів США. Відповідач написав розписку про отримання позики та про повернення боргу до 1 квітня 2009 року. В разі неповернення боргу відповідач повинен виплачувати штрафні санкції по 20 доларів США за кожен день прострочення. На його постійні вимоги відповідач борг не повертає. Борг відповідача складається з: - основної суми - ЗО 800, 00 гривень, штрафу - 23 700, 80 гривень. Загальна сума боргу становить 54500,80 гривень, яку він просить стягнути з відповідача на його користь. Також просить стягнути понесені ним судові витрати: судовий збір в сумі 545 гривень; витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 гривень, витрати на правову допомогу в сумі 3000 гривень.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 зменшила розмір позовних вимог, суду пояснила, що в травні 2009 року відповідачем повернено частину боргу в сумі 2000 доларів CША та просить стягнути з відповідача на користь позивача борг в сумі 39100 гривні 80 копійок, суду пояснила, що 21 грудня 2008 року позивач позичив відповідачеві 4000 доларів США. Відповідач написав розписку про отримання позики та про повернення боргу до 1 квітня 2009 року. В разі неповернення боргу відповідач повинен виплачувати штрафні санкції по 20 доларів США за кожен день прострочення. На постійні прохання позивача повернути решту боргу, відповідач не реагує. Просить вирішити питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача, оскільки останній не працює, має зобовязання в банківських установах. Відповідач передав позивачеві державний акт на право власності на землю, тобто фактично погодився забезпечити позов даним майном. Змінені позовні вимоги просить задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав, суду пояснив, що не відмовляється від боргу перед позивачем, однак склалась така ситуація, що в нього відсутні кошти. Фактично він позичив у позивача 2000 доларів CША, однак з урахуванням відсотків написав розписку про суму позики 4000 доларів США. В травні 2009 року він частково борг повернув в сумі 2000 доларівСША. В даний час він продає свій будинок, що розташований в селі

Щаслива Липовецького району. Позивач декілька разів приводив до будинку покупців, однак будинок їм не підходив. Позивач хотів, щоб він дав йому доручення на продаж свого будинку, однак з цим погодитись він не може, оскільки останній може продати будинок за будь - які кошти. Після продажі будинку він зобовязується розрахуватись з позивачем повністю.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши усі зібрані по справі докази та давши їм оцінку в сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: як вбачається із розписки від 21 грудня 2008 року ОСОБА_2 взяв в борг у ОСОБА_4 4000 доларів США, які зобовязався повернути до 1 квітня 2009 року. В якості застави на випадок неповернення боргу передав державний акт на земельну ділянку серії Я Б № 679264, площею 2,7939 га, що знаходиться на території Щасливської сільської ради. В разі затримання повернення боргу відповідач зобовязався сплачувати штрафні санкції в розмірі 20 доларів США за кожен день прострочки. В судовому засіданні встановлено, що частину боргу в сумі 2000 доларів США відповідач повернув та на дану суму представник позивача зменшив розмір позовних вимог.

Правовідносини, що є предметом спору по даній справі, регулюються цивільним законодавством України щодо договору позики та правових наслідків порушення зобовязання.

Відповідно до Загальних положень про зобовязання, а саме ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту ст. 526, 530 ЦК України випливає, що зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та ЦК України та у встановлений у зобовязанні строк.

Згідно ст. ст. 610-612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання та в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Договір позики укладено між фізичними особами. Сума позики перевищує у десять разів встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян та відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір укладено у письмовій формі.

На підтвердження укладення договору позики та його умов, відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦПК України, суду представлено розписку позичальника. За договором позики позикодавець відповідно до ст. 1046 ЦПК України свої зобовязання виконав, передав позичальникові предмет позики.

Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у тій самій сумі або речі.

В судовому засіданні встановлено, що позичальник свого зобовязання у строк та в порядку встановленому договором, належним чином не виконав, до вказаної в розписці строку, борг не повернув.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Виходячи з довідки банківської установи про офіційний курс гривні до іноземної валюти - долара США, який на час закінчення строку дії договору позики становив 770 гривень за 100 доларів США основний борг відповідача становив (7,70 х 2000 = 15 400,00 гривень). Виходячи з умов договору позики, за кожен день прострочення повернення боргу відповідача зобовязався сплачувати штрафні санкції в розмірі 20 доларів СШАза кожен день.

З 1 квітня 2009 року на час звернення з позовом до суду, враховуючи офіційний курс гривні до іноземної валюти, сума штрафних санкцій становить 23 700, 80 гривень, тобто суд погоджується із розрахунками, доданими до позовної заяви, представником позивача.

Оцінюючи в сукупності всі досліджені по справі докази у контексті наведених вище правових норм регулювання предмету спору суд вважає, що позовні вимоги доведені позивачем та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України до складу судових витрат входять судовий збір та витрати повязані із розглядом справи.

Сплата позивачем судового збору, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, витрат на правову допомогу підтверджено документально.

Виходячи з положень ст. ч. 1 ст. 88, ч. 1,3 ст. 83 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в повному розмірі та судовий збір відповідно до зменшених позовних вимог в сумі 391 гривня.

На підставі викладеного ст. ст. 207, 208, 525, 526, 610 - 612, 625, 1046,1047, 1049, 1050 ЦК України ст. ст. 79, 83 ч. 1,3, 88 ч. 1,208, 209, 212- 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_4, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, 2-й провулок Ширшова, 9 борг за договором позики від 21 грудня 2008 року в сумі 15 400 гривень та штрафні санкції за прострочення повернення боргу в сумі 23700, 80 гривень, а разом за договором позики 39 100, 80 гривень ( тридцять девять тисяч сто гривень 80 копійок)

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 понесені ним та документально підтверджені судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 391 гривня; витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 гривень; витрати на правову допомогу в сумі 3000 гривень, а разом судові витрати в сумі 3511 гривень ( три тисячі пятсот одинадцять гривень).

Рішення може бути оскарженим до апеляційного суду через суд першої інстанції протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк, встановлений ст. 294 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя: Г.І.Пороховий