Справа №22-ц-15 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2009 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області у складі :

головуючого Шевченка В.А.,

суддів Семеній Л.І., Кононенко О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника ОСОБА_4, ОСОБА_5 ОСОБА_6

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 30 вересня 2009 року

у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5

до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Верхньосироватської сільської ради Сумського району, треті особи: ОСОБА_7, комунальне підприємство «Сумське міське бюро технічної інвентаризації»

про встановлення факту належності недобудованого будинку на праві спільної сумісної власності подружжя, реальний розподіл спадкового майна та визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок та ? частину земельних ділянок,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4, ОСОБА_3 звернулись до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що їх батько ОСОБА_8 разом зі своєю дружиною ОСОБА_2 та його дочкою від другого шлюбу ОСОБА_3 проживали у домоволодінні по пров. Зеленому, 11 в с. В.Сироватка, Сумського району.

Під час шлюбу подружжям було придбано рухоме майно загальною вартістю 63136 грн. 20 коп.

Згідно з договором від 23 березня 1993 року ОСОБА_2 обміняла власний автомобіль на домоволодіння, розташоване за адресою: пров. Зелений, 11, с. В.Сироватка, Сумського району.

В зазначеному домоволодінні батько разом з відповідачкою самочинно побудували недобудований будинок та гараж.

В подальшому відповідачка приватизувала дві земельні ділянки при вказаному домоволодінні.

19 липня 2006 року ОСОБА_8 помер і після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно.

Просили провести реальний розподіл спадкового майна та визнати право власності в порядку спадкування на недобудований будинок та ? частину земельних ділянок.

В подальшому позивачі доповнили позовні вимоги та просили встановити факт належності недобудованого будинку на праві спільної сумісної власності подружжя їх батьку ОСОБА_8 та його дружині ОСОБА_2, так як він був побудований під час шлюбу та за спільні кошти.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 30 вересня 2009 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_3 по 25 231 грн. 68 коп. кожному грошової компенсації в порядку спадкування за законом по спадковому майну ОСОБА_8, який помер 19 липня 2006 року, відмовивши їм в останній частині позову за його необґрунтованістю.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_3 по 232 грн. 50 коп. кожному повернення судового збору.

Стягнуто на користь держави: з ОСОБА_4 та ОСОБА_9 по 174 грн. 91 коп. з кожного судового збору, з ОСОБА_2 39 грн. 66 коп. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 70 грн. 87 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи з перерахуванням до спеціального фонду державного бюджету; з ОСОБА_4 на користь держави 24 грн. 56 коп.; з ОСОБА_3 на користь держави 24 грн. 57 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи з перерахуванням до спеціального фонду державного бюджету.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просять рішення скасувати та відмовити позивачам у задоволенні вимог.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4, ОСОБА_3 - ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивачів в повному обсязі. Вказує, що ОСОБА_2 отримала державний акт на земельну ділянку в період шлюбу з батьком позивачів, а тому майно набуте в цьому шлюбі є спільним і позивачі мають право на спадок.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_4, представника позивачів ОСОБА_6, які заперечують проти задоволення скарги, представника відповідача ОСОБА_10 - ОСОБА_11, який підтримав скаргу з мотивів в ній викладених, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, серед іншого, вирішує такі питання:

чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що з 17 липня 1992 року ОСОБА_8 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі й проживали однією сімєю разом з дочкою ОСОБА_3, 27 квітня 1989 року, та вели спільне господарство.

Згідно з договором від 23 березня 1993 року (т.1 а.с.37) ОСОБА_2 обміняла власний автомобіль марки ЗАЗ 068 МД, що був придбаний нею до шлюбу в 1991 році, на належне ОСОБА_12 домоволодіння, що розташоване по пров. Зеленому №11 в с. Верхня Сироватка, Сумського району і складалось з житлового будинку, сараю «Б», літньої кухні «В», погрібу «п/г» та огорожі №1-3, та стала власником зазначеного домоволодіння.

На підставі рішення ОСОБА_13 сільської ради Сумського району від 15 травня 2003 року 28 листопада 2005 року ОСОБА_2 отримала два державні акти про право власності на земельні ділянки, розташовані по пров. Зеленому, №11 площею 0,4830га для ведення особистого селянського господарства та 0,806 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованих за вказаною адресою. Вартість цих ділянок складає відповідно 10117 грн. 70 коп. та 5791 грн.03 коп.

Під час шлюбу, за спільні кошти, ОСОБА_8 та ОСОБА_2 самочинно, без відповідного дозволу і необхідної документації, в зазначеному домоволодінні побудували гараж, вартістю 27581 грн. та недобудований будинок - вартістю 77494 грн., всього на суму 105075 грн., а також придбали рухоме майно: будівельний вагон вартістю 5 450 грн., деревообробний токарний станок-1000 грн., фугувальний універсальний станок - 920 грн., два деревообробних універсальних станки: 270 та 630 грн., два шліфувальних станки 161 грн. та 40 грн., електрорубанок -393 грн.60 коп., електродриль-190 грн., електролобзик-197грн. 60 коп., 3 кв.м дощок -2 400 грн., 3 кв.м будівельного брусу-2520 грн., 2 кв.м керамзитоблоку -740 грн., 2-є фінських саней: 14 250 грн. та 10500 грн., автомобіль «Таврія» 23474 грн., загальною вартістю 63136 грн.20 коп.

Після смерті ОСОБА_8, 19 липня 2006 року, відкрилась спадщина на спадкове майно, яке належало йому на той час і спадкоємцями якого за законом є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (сини померлого від першого шлюбу), відповідачка ОСОБА_2 (його друга дружина), ОСОБА_3 (усиновлена дочка померлого), третя особа ОСОБА_7 ( мати померлого).

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 прийняли спадщину шляхом подачі письмової заяви про прийняття спадщини до Сумської райдержнотконтори в шестимісячний строк після його смерті.

ОСОБА_7, мати померлого, 18 вересня 2006 року звернулась з письмовою заявою про відмову від прийняття спадщини на користь позивачів в рівних частинах, яку не відізвала.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 фактично прийняли спадщину, так як на час її відкриття постійно проживали із спадкодавцем.

Вказані факти правильно встановлені судом на підставі належним чином досліджених та оцінених доказів, на які суд послався у рішенні.

Відповідно до ч.2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Згідно ст.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (ч.1 ст. 376 ЦК України) до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

За таких обставин суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні вимог про встановлення факту належності недобудованого будинку й гаража на праві спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на них в порядку спадкування, прийшов до правильного висновку, що подружжя не набуло права власності на новостворене нерухоме майно, а саме будинку та гаражу, будівництво яких є незакінченим та здійснене за відсутності дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженої проектної документації та не введене в експлуатацію, а тому і спадкоємці не набули на нього права власності.

Правильним є висновок суду щодо необґрунтованості вимог про визнання права власності в порядку спадкування на ? частину земельних ділянок, оскільки земельні ділянки не входять до складу спадкового майна, а належать на праві власності ОСОБА_10 відповідно до державних актів на право приватної власності на земельні ділянки, які не визнані недійсними.

Проте, колегія суддів не може погодитись з висновком суду щодо поділу спадкового майна.

Вирішуючи спір в цій частині, суд першої інстанції виходив з того, що спадкове майно складається з ? частини недобудованого будинку й гаража та ? частини рухомого майна, придбаного подружжям під час шлюбу. Оскільки нерухоме майно немає можливості розділити, а рухомим майном ОСОБА_10 розпорядилася, тому вона повинна компенсувати позивачам грошову компенсацію за їх частку в спадковому майні.

Визначаючи суму грошової компенсації, суд необґрунтовано виходив з загальної вартості недобудованого будинку й гаража та іншого рухомого майна, так як до складу спадщини входить лише рухоме майно. Оскільки будинок і гараж є самочинним та незакінченим будівництвом, то до спадкоємців переходить лише право на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва, проте з такими вимогами вони до суду не зверталися.

Таким чином, суд допустився помилки, яка призвела до неправильного вирішення цього спору.

Як вбачається з матеріалів справи, рухоме майно вартістю 63136 грн. 20 коп. було придбане подружжям під час шлюбу, а тому воно, згідно з ст.ст.24, 28 КпШС та відповідними вимогами ст.ст.60, 70 СК України, є спільним сумісним майном подружжя і їх частки в ньому є рівними. Звідси, спадкове майно складається з ? частини цього майна, вартістю 31568 грн.10 коп. Виходячи з рівності часток спадкоємців у спадщині, передбачених ч.1 ст.1267 ЦК України, кожному із спадкоємців належить по 1/10 (1/2:5) частині. Враховуючи, що ОСОБА_7 відмовилася від своєї частки на користь позивачів порівну кожному, тому частка кожного з них становить 3/20 (1/10+1/20) частини, вартістю 9470 грн. 43 коп.

Оскільки виділити в натурі зазначене майно немає можливості в звязку з тим, що ним відповідачі розпорядилися на власний розсуд, тому з них на користь позивачів слід стягнути грошову компенсацію по 9470 грн. 43 коп. кожному.

За таких обставин рішення суду, в частині вирішення зазначеного спору, на підставі п.п.3,4 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового.

Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України з відповідачів, які не оплатили 256 грн.56 коп. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді апеляційної інстанції, слід стягнути ці витрати в доход держави.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.3,4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316,319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника ОСОБА_4, ОСОБА_5 - ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 30 вересня 2009 року в частині стягнення грошової компенсації за спадкове майно скасувати.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4, ОСОБА_5 по 9470 грн.43 коп. кожному грошової компенсації.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в доход держави по 128 грн. 28 коп. судового збору та по 60 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді