Бориспільський міськрайонний суд Київської області
Справа № 2-1920/2009
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2009 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі

головуючого судді Вознюка С.М.,

при секретарі Височин Ю.В.,

за участю ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , її представника ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Бориспільської міської державної нотаріальної контори про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права власності на 1/2 частину жилого будинку та грошові внески в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

Позивач 22.04.2009 року звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 та Бориспільської міської державної нотаріальної контори про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права власності на 1/2 частину жилого будинку та грошові внески в порядку спадкування, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_6 , після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 та грошовий внесок.

В установлений законодавством термін позивач до нотаріально контори не звертався, оскільки на сімейній нараді між спадкоємцями першої черги по закону, а саме ОСОБА_1 , донькою померлого ОСОБА_3 та дружиною ОСОБА_7 , було вирішено, що спадщину прийме остання, а він із сестрою до органів нотаріату звертатися не буде. Окрім цього, під час догляду за матір`ю, яка сильно захворіла, його було запевнено, що спадщина прийнята відповідно до домовленості.

Після смерті матері ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач в установлений законом термін звернувся до нотаріальною контори із заявою про прийняття спадщини після неї. Однак під час даного звернення йому стало відомо, що ОСОБА_7 спадщину за чоловіком не приймала, відмовившись від її прийняття на користь відповідачки ОСОБА_3 . Враховуючи, що протиправними діями ОСОБА_3 , яка самостійно прийняла спадщину, не вказавши його, як спадкоємця першої черги за законом, при зверненні до нотаріуса, та протизаконними діями нотаріуса, яка не перевірила круг спадкоємців та видала свідоцтво про прийняття спадщину за законом не на частину спадкового будинку та грошового внеску, а на весь, не зважаючи, що половина вищезгаданого спадкового майна, відповідно до ст.61 СК України, належить ОСОБА_7 . У зв`язку із вказаним та видачею свідоцтва про право на спадщину на ім`я ОСОБА_3 , після смерті спадкодавця ОСОБА_6 , було порушено право позивача на спадщину, а тому він просив суд визнати свідоцтво частково недійсним та визнати за ним право власності частину спадкового майна.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, обставини справи підтвердили. По справі пояснили, що батько перед смертю сильно хворів та заповіт не склав, необхідності в цьому не було. В будинку проживала тільки мати, тому на сімейній нараді між ним, відповідачкою та ОСОБА_7 було укладено усну угоду про порядок спадкування. Окрім цього мати сильно хворіла, інших спадкоємців за законом, окрім сторін у неї не було, у зв`язку з чим вони з сестрою через деякий час все одно б прийняли в порядку спадкування свої частки, але вже після матері. Позивач постійно піклувався про матір, надав її матеріальну допомогу, як продуктами так і фінансово. Відмова від спадщини зумовлена тиском ОСОБА_3 на матір та її ослабленим хворобою станом здоров`я.

Відповідачка та її представник в заперечення позову зазначили, що позивач вже звертався до Бориспільського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_3 , стосовно надання йому додаткового строку для прийняття спадщини після смерті батька. Згідно рішення апеляційного суду Київської області у задоволені даних позовних вимог, відмовлено, оскільки ніщо не заважало позивачу у встановлений законом строк звернутися до нотаріальної контори, а наявність усної домовленості між сторонами не є поважною причиною для пропусків строку. В свою чергу відповідачка та її представник зазначили, що ОСОБА_7 мала право відмовитись від своєї частини спадщини на користь доньки, яка є спадкоємицею першої черги. Що до спадкового майна відносився весь будинок та вклад у банку вона знала і не заперечувала проти цього, а отже майна, яке б належало матері і яке підлягало б спадкуванню немає.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначила, що свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_3 видано у відповідності до вимог чинного на той час законодавства України, а обов`язку щодо встановлення усіх наявних спадкоємців померлих у державного нотаріуса відсутній, а тому в своїй діяльності з цього приводу він спирається на усну заяву спадкоємця та надані ним документи.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що у задоволені позову необхідно відмовити, виходячи з наступних підстав.

Відносини, що виникли між сторонами врегульовані норами ЦК України щодо спадкування.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , після смерті якого відкрилась спадщина до складу якої входить житловий будинок з надвірними спорудами в АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок № НОМЕР_1 , витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно та грошові внески в Бориспільському відділенні №3036 на суму 7 грн. 46 коп. та 10155 грн. 85 коп., що підтверджується довідкою від 21.03.2007 року №348, копії яких знаходяться в спадковій справі №254.

Факт смерті ОСОБА_6 підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 , виданий 09.04.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Бориспольского міськрайонного управління юстиції Київської області.

Родинні стосунки спадкодавця та позивача підтверджуються свідоцтвом про народження ОСОБА_1 НОМЕР_3 , де його батьками зазначено ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Оскільки спадкоємець заповіту не складав, то на спадщину, в рівних долях, мали право його дружина ОСОБА_7 та діти, які є сторонами по даній справі. Згідно домовленості, яка існувала між вищевказаними особами спадщину у повному обсязі приймала ОСОБА_7 , однак фактично спадщину прийняла ОСОБА_3 , а мати відмовилась від своєї частини у спадковому майні на користь останньої. Позивач заяви про прийняття спадщини після смерті батька не писав та до нотаріальної контори не звертався.

У цьому зв`язку суд також застосовує положення ч.3 ст. 61 ЦПК України щодо встановлення обставин судовим рішенням в цивільній справі, що набрало законної сили, та враховує, що такі обставини не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи.

Так, згідно рішення апеляційного суду Київської області від 12.02.2009 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Бориспільської міської державної нотаріальної контори про поновлення строку для прийняття спадщини, встановлено, що ОСОБА_7 після смерті свого чоловіка відмовилась від спадщини на користь доньки ОСОБА_3 , про що свідчить заява ОСОБА_7 від 25.07.2006 року.

Цим же рішенням суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 відмовлено у поновленні строку на прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_6 з причин неповажності пропуску останнього.

Таким чином, після смерті ОСОБА_6 , будинок АДРЕСА_1 та грошові кошти на ощадних рахунках в банку прийняла ОСОБА_3 , про що свідчать свідоцтва про право на спадщину за законом, видані Бориспільською міською державною нотаріальною контрою на ім?я відповідачки ОСОБА_3 за реєстровими номерами №№1-747, 1-750.

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить повторно видане свідоцтво про смерть від 09.04.2008 року серії НОМЕР_4 .

Крім того, згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.

ОСОБА_1 після смерті матері ОСОБА_7 у встановлений законодавством строк звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак спадкового майна, яке б підлягало спадкуванню не виявлено, у зв`язку з чим свідоцтво про право на спадщину за законом йому не видавалось.

В своїй заяві позивач стверджує, що все спадкове майно, на яке видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім?я ОСОБА_3 , а саме: житловий будинок та грошові кошти, - є спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у зв`язку з чим після смерті своєї матері позивач має право на спадкування належної їй частки в спільній сумісній власності подружжя. Крім того, позивач зазначив, що ОСОБА_3 заяви про прийняття спадщини після смерті не писала та на момент смерті матері спільно з нею не проживала, а тому він має право на 1/2 частину спадкового майна. У цьому зв?язку підлягають зміні і відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом, видані на ім?я ОСОБА_3 .

Натомість судом встановлено, що ОСОБА_3 хоча постійно й не проживала в будинку по АДРЕСА_1 , в тому числі й на момент смерті своєї матері ОСОБА_7 , однак прийняла спадкове майно в повному обсязі шляхом вступу в спадщину (володіння, користування та управління майном), ще після смерті ОСОБА_6 .

Крім того, суд враховує, що житловий будинок разом із погосподарськими спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , був зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_6 , про що свідчить витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, видане Бориспільським міським БТІ 05.03.2007 року, згідно якого правовстановлюючим документом на будинок є свідоцтво про право власності №3507 від 18.12.1974 року, виданого комбінатом комунальних підприємств.

Таке свідоцтво ніким оспорено не було та на момент прийняття ОСОБА_3 спадщини було чинним.

За своє життя ОСОБА_7 не виділяла своєї частки із спільної сумісної власності подружжя, у зв`язку з чим на момент смерті останньої за нею відповідного нерухомого майна не рахувалось. Спору з цього приводу не існувало, про нього не зазначили і сторони по справі. Вказане також підтверджується виданими на ім?я ОСОБА_3 свідоцтвами про право на спадщину, згідно яких все належне ОСОБА_6 майно та грошові кошти, за згодою ОСОБА_7 , передані в порядку спадкування саме відповідачці ОСОБА_3 . З цих підстав суд не застосовує до даних правовідносин положення ст.ст. 368, 369 ЦК України.

Суд враховує вимоги ст.ст. 60, 61, 70 СК України щодо визначення спільної сумісної власності подружжя, однак приходить до висновку про відсутність підстав для їх застосування в даному конкретному випадку, зважаючи на встановлені фактичні обставини.

Зважаючи на відсутність спадкового майна після смерті ОСОБА_7 , у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину, видані на ім`я відповідачки.

Оскільки суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , судові витрати по справі слід віднести на рахунок позивача, який оплатив їх при поданні позову.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 1218, 1272, 1297 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 70 СК України, керуючись ст. ст. 4, 10, 60, 61, 213-215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Бориспільської міської державної нотаріальної контори про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права власності на 1/2 частину жилого будинку та грошові внески в порядку спадкування, - відмовити.

Судові витрати в справі, а саме: 328 грн. 00 коп. судового збору та 30 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи віднести на рахунок ОСОБА_1 , який оплатив їх при поданні позову.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо заяву про апеляційне оскарження було подано, але апеляційна скарга не подана у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 29.06.2009 року.

Суддя Бориспільського міськрайонного суду

Київської області С.М.Вознюк