Справа 2-486 2009 р
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2009 р. Старобільський районний суд Луганської області

в складі: головуючого судді Пелих О.О.,

при секретарі Кудрявцева Ю.В.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2 ,

Розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду в м. Старобільську

цивільну справу по позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про

стягнення боргу.

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу посилаючись на те. шо 20 березня 2008 року він надав ОСОБА_3 гроші в сумі 4 500 доларів США. що станом на 12 березня 2009 року еквівалентно сумі у розмірі 34 650 грн. строком до 20 лютого 2009 року, в свою чергу відповідач зобов`язався повернути йому таку ж суму грошей в повному обсязі у випадку ж неповернення вказаної суми він зобов`язався передати в його користування земельну ділянку у розмірі 6.7203 га. належну їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 . Незважаючи на умови зазначеної між ними угоди відповідачка у встановлений термін борг не повернула і відмовляється повернути його до теперішнього часу. Він неодноразово звертався до ОСОБА_3 з проханням повернути йому гроші, але весь час відповідачка тільки обіцяла, що поверне гроші у зв`язку з чим просив стягнути з відповідачки суму боргу у розмірі 4 500 доларів США, що станом на 12 березня 2009 року еіцівалентно сумі у розмірі 34 650 грн.

У попередньому судовому засіданні позивач позов підтримав та просив суд його задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_3 позов визнала.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб.

Матеріалами справи встановлено, що що 20 березня 2008 року ОСОБА_1 надав ОСОБА_3 гроші в сумі 4 500 доларів США, що станом на 12 березня 2009 року еквівалентно сумі у розмірі 34 650 грн. строком до 20 лютого 2009 року, в свою чергу відповідач зобов`язався повернути йому таку ж суму грошей в повному обсязі. Незважаючи на умови зазначеної між ними угоди відповідачка у встановлений термін борг не повернула і відмовляється повернути його до теперішнього часу. ОСОБА_1 неодноразово звертався до ОСОБА_3 з проханням повернути й®іу гроші, але весь час відповідачка тільки обіцяла, що повернене гроші.

Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами, а саме письмовою розпискою відповідачки ОСОБА_3 , яка є позичальником (а.с.5). Письмова розписка підтверджує передачу відповідачці ОСОБА_3 . позивачем ОСОБА_1 , який є позикодавцем, грошових коштів у сумі 4 500 доларів США, що станом на 12 березня 2009 року еквівалентно сумі у розмірі 34 650 грн.

Згідно і ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена рошнека позичальника або інший документ, який посвідчує передання йом// позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей, тому суд вважає, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір позиквідповідно до сі . 1046 1 (К України за яким одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості і договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідачка ОСОБА_3 яка є позичальником своєчасно, в строк до 20 лютого 2009 року, встановленого договором між сторонами, не повернула позивачу ОСОБА_1 , який є позикодавцем, позику у загальній сумі 4 500 доларів США, що станом на 12 березня 2009 року еквівалентно сумі у розмірі 34 650 грн., а згідно з ч.І ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права і свободи чи інтереси інших осіб, а оскільки відповідно до ч.І ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, а тому суд вважає позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Судові витрати сплачені позивачем в повному обсязі і він не просить суд їх компенсувати.

Керуючись ет.ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 79, 209, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 да ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 4 500 доларів США, що станом на 12 березня 2009 року еквівалентно сумі у розмірі 34 650 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через Старобільський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Суддя О.О.Пелих