Справа № 22-9503/2007                     Головуючий у 1 інстанції Зайченко С. В.
20                                                                  Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2008
року. Апеляційний суд Донецької області у складі:

Головуючої
Стельмах Н.С.

Суддів Молчанова С. І.
Звягінцевої О.М.

при секретарі
Стефановій І.М.

розглянув
у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 від імені неповнолітньої дочки ОСОБА_2 на рішення Ц.Міського
районного суду м. Горлівки, Донецької області від 14.11.2007 року по справі за
позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення матеріальної і моральної шкоди.

Заслухавши
доповідача, пояснення позивачки ОСОБА_1, її представників ОСОБА_4, ОСОБА_5, які
просили задовольнити апеляційну скаргу, змінити рішення суду, як таке що
постановлено з порушенням вимог матеріального закону, стягнути на користь
позивачки моральну шкоду у розмірі 5000 гривень у іншій частині рішення суду
залишити без змін, пояснення відповідача ОСОБА_3, який просив залишити рішення
суду без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи

ВСТАНОВИВ

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 від свого імені , та як представник неповнолітньої
дочки ОСОБА_2, просила змінити рішення Ц.Міського районного суду м. Горлівка
від 14.11.2007 року, у частині стягнення розміру моральної шкоди, просила
збільшити розмір моральної шкоди на відшкодування шкоди неповнолітньої дочки
ОСОБА_2, з урахуванням тих обставин, що дочці спричиненні телесні пошкодження
середньої важкості, дитина продовжує хворіти, а згідно вимог ст. 1167 ЦК
України, розмір моральної шкоди може бути збільшено.

2

Судом першої інстанції
встановлено, що 12.04.2006
року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом де вказувала, що 14.02.2006 року відповідач,
який керував автомобілем БАЗ у стані сильного сп, яніння, автомобіль належить
відповідачу, порушив ПДР, біля будинку 24
по вул. Українська у м. Горлівка здійснив наїзд на її неповнолітню дочку
ОСОБА_2 та ще двох потерпілих, дочці спричинені середньої важкості телесні пошкодження.

На
лікування дочки вона витратила 372
гривні, матеріальну шкоду відповідач відшкодував. Але крім того їй та дочці
спричинена моральна шкода, яку просили стягнути з відповідача у сумі 5000 гривен.

Рішенням
Ц.Міського районного суду м. Горлівки, Донецької області від 14.11.2007 року позов
задоволено частково, на користь позивачки, яка діє в інтересах неповнолітньої
дочки ОСОБА_2, з відповідача стягнута моральна шкода 2000 гривен.

Апеляційний
суд вважає, що апеляційна скарга позивачки ОСОБА_1 підлягає задоволенню,
рішення суду підлягає зміні у частині стягнення моральної шкоди, суму
відшкодування слід збільшити, стягнути з відповідача на користь позивачки у
відшкодування моральної шкоди заподіяною потерпілій у розмірі 5000 гривен з таких
підстав:

Відповідно
до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно
із роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п. 1 постанови
"Про судове рішення" №
11 від 29 грудня 1976 року, рішення є
законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства
і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами
матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх
відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад
і змісту законодавства України.

Обгрунтованим
вважається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для
справи, висновки суду про встановленні обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають

3

дійсності і підтверджуються достовірними доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Згідно
ст. 1168 ЦК України,
шкода, заподіяна майну громадянину, відшкодовується особою, яка заподіяла
шкоду, у повному обсязі, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Суд
встановив, що сталася ДТП,
у результаті якої з вини відповідача, спричинені телесні пошкодження
потерпілій. Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення матеріальної
шкоди, потім відмовилася від позову у цій частині і суд ухвалою при йняв
відмову від позову у цій частині вимог.

Висновки
суду про наявність вини відповідача у ДТП відповідають обставинам справи, ці
висновки підтверджені вироком Ц.Міського районного суду м. Горлівка від
16.10.2007 року / а.с. 93-96/, яким відповідача засуджено за споєння злочину,
іншими доказами, які сторони надали суду та поясненням свідків. При вирішенні
справи по суті, суд надав доказам, які є у справі, належну оцінку.

Суд
встановив, що при вказаних обставинах сталася ДТП, при якій потерпіла отримала телесні ушкодження. Відповідно до
висновку експерту № 77-247 від 26.03.2007 року потерпілій спричинена
черепно-мозкова травма, яка супроводжувалася струсом мозку, а потім було
ускладнено постравматичною енцефалопатією з двосторонньою пірамідною
недостатністю / а.с. 68-69/. Суд
прийшов до обгрунтованого висновку, що водій автомобіля " ВАЗ " порушив ПДР,
відповідач повинен відшкодувати спричинений позивачам моральну шкоду.

Згідно
роз, яснень, що містяться у п. 2
Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року "Про практику
розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди /зі змінами
від 24.10.2003 року № 9/ відповідно до
ст. ст. 440, 450 ЦК України,
шкода заподіяна майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі
особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній зв,язок ,
незалежно від вини володільця джерела підвищеної небезпеки.

Суд
вирішуючи справу встановив вину водія автомобіля " ВАЗ "
в ДТП, що
відповідає фактичним обставинам справи, прийшов до правильного висновку про те,
що відповідач порушив ПДР, не прийняв необхідних заходів для того, щоб уникнути
зіткнення, ДТП сталося
з вини водія відповідача, який знаходився у стані алкогольного сп, яніння, що
встановлено вироком суду.

4

Водій
відповідача винен у порушені ПДР, його протиправні дії призвели до вказаних
наслідків, між його діями та наслідками є безпосередній причинний зв,язок, тому
апеляційний суд вважає можливим мінити рішення суду першої інстанції.

Суд
встановив, що потерпілій спричинена моральна шкода, вона зазнала втрат
немайнового характеру внаслідок моральних страждань, та інших негативних явищ,
заподіяних пригодою, порушено її цивільне право на захист здоров, я, інші
негативні явища, пов,язані з ДТП.
Суд стягнув на користь позивачки моральну шкоду у розмірі 2000 гривен. Позивач
оспорює правильність розміру моральної шкоди і вважає, що цей розмір повино
бути збільшено до 5000 гривен.

Розмір
відшкодування моральної шкоди суд визначив без врахування вимог ст. 1167 ЦК
України, без заліку фактичних обставин справи, тому апеляційний суд вважає
можливим задовольнити вимоги позивача у частині стягнення на користь позивачки
моральної шкоди у розмірі 5000 гривень, такий розмір визначається в межах
заявлених вимог, відповідає характеру та обсягу заподіяних потерпілій моральних
страждань, яка була покалічена у ДТП, тому слід рішення суду першої інстанції
змінити, стягнути з відповідача на користь потерпілого моральну шкоду у розмірі
5000 гривен.

Відповідно
до вимог ст. 6 міжнародної
Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожен при вирішенні спору
щодо його цивільних прав та обов,язків має право на справедливий і відкритий
розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим
законом. При цьому слід застосувати практику Європейського суду з прав людини в
національному судочинстві, як інструменту функціювання Конвенції, що є частиною
національного законодавства.

Відповідно
до матеріалів справи "
Бурдов проти Росії "/ Розгляд по суті і справедлива сатисфакція/,
Страсбург, 7 травня 2002 року,
Европейський суд прийшов до висновку, що внаслідок виявлених порушень, які не
можна вважати виправленими лише завдяки визнанню судом наявності порушення,
заявник зазнав певної моральної шкоди. Керуючись при визначенні суми
компенсації принципом справедливості, як того вимагає ст. 41 Конвенції,
апеляційний суд вважає можливим збільшити суму моральної шкоди на користь
позивачки з відповідача до 5000
гривен.

Керуючись ст.
307, 309, 313, 315 ЦПК
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення
Ц.Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 14.11.2007 року змінити.

Стягнути
на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_3
моральну шкоду у розмірі п, ять тисяч гривен.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили негайно і може бути оскаржена
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня його
проголошення.