Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М         У К Р А Ї Н И

29 травня 2008 року
місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Мельник І. Г.,

при секретарі - Коровіной Н. Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі
цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору
купівлі-продажу дійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання
договору купівлі-продажу дійсним, посилаючись на те, що 26 серпня 1998 року між
нею та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу 16/25 частки будинку
АДРЕСА_1. За умовами укладеної угоди відповідач отримав гроші, а позивачка
правоустановчі документи на 16/25 частки вказаного будинку, якою вона
користується до цього часу. Договір був укладений на товарній біржі без
нотаріального посвідчення, а сторони фактично виконали умови договору, на
підставі цього позивачка просить визнати договір купівлі-продажу дійсним.

Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила
їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Відповідно до ст. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється
судове рішення у порядку, який встановлений ст. 174 ЦПК України. Згідно із ч. 4
ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для
того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено, що 26 серпня 1998 року на Азовській
універсальній товарній біржі був укладений біржовий контракт № ОР-325, а саме
договір купівлі-продажу 16/25 частки будинку АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 до ОСОБА_2.

Як вбачається з реєстраційного посвідчення БТІ міста Маріуполя № 10911 від
3 грудня 1998 року 16/25 частки будинку АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_1.

Правовідносини, що склалися між сторонами мали місце до набрання чинності
ЦК України в редакції 2003 року, тому відповідно до п. 4 Прикінцевих положень
ЦК України підлягають застосуванню положення ЦК України в редакції 1963 року.

Договір купівлі-продажу жилого приміщення (будинку), сторонами по якому є
громадяни, укладений у порушення вимог ст. 227 ЦК України (в редакції 1963
року), згідно із якою передбачене обов'язкове нотаріальне посвідчення угод
цього виду.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо сторони
домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими
доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін
ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір
дійсним.

Визнання відповідачем заявленого позову не суперечить закону, не порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин суд вважає встановленим, що між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 мав
місце договір купівлі-продажу 16/25 частки будинку АДРЕСА_1.

На підставі ст. ст. 47, 227 ЦК України (в редакції 1963 року), керуючись
ст. ст. 10, 60, 61, 130, 174, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1- задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу 16/25 частки будинку АДРЕСА_1, який
був укладений 26 серпня 1998 року між ОСОБА_1 з одного боку та ОСОБА_2 з іншого
боку, та який був зареєстрований на Азовській універсальній товарній біржі
(біржовий контракт № ОР-325).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду
Донецької області у місті Маріуполі через Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя шляхом подачі у 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги.

Суддя