РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2008 р.                                                                                 справа
№ 2-10223/08

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Турецької І.О.

при секретарі - Скоріній Т.С.

за участю зацікавленої особи - органу опіки та піклування
Приморської районної адміністрації Одеської міської ради

розглянувши при попередньому
судовому засіданні в залі суду в м. Одесі справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,ОСОБА_3,ОСОБА_4, які діють в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 про
визнання правочину недійсним

ВСТАНОВИВ:

Викладення
позиції позивача:

ОСОБА_1 звернувшись до суду з
вищевказаним позовом просить визнати договір дарування квартири АДРЕСА_1 від 25
грудня 1997 р., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, який діяв в інтересах своєї
доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1- недійсним.

Також позивач просив визнати за ним
та його дружиною ОСОБА_2 право власності в рівних частках на квартиру АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивач обґрунтовує
тим, що спірна квартира була придана в період шлюбу, однак зареєстрована за
відповідачкою ОСОБА_2, у зв'язку із чим, при її відчуженні була потрібна його
нотаріально засвідчена згода на це.

Так як дана вимога закону не була
дотримана при даруванні спірної квартири і він не знав  про даний договір, він вимушений був
звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, вважаючи, що строк
позовної давності ним не пропущений, так як він нещодавно про це дізнався.

Викладення
позицій відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Відповідачі в даному попередньому
судовому засіданні позов визнали, пояснивши при цьому, що неповнолітня ОСОБА_5
є відповідно їх онукою та донькою.

При укладені договору дарування, як
пояснила відповідачка ОСОБА_2, їй було невідомо про необхідність отримання
згоди чоловіка на відчуження квартири.

Також відповідачі пояснили, що
неповнолітня ОСОБА_5 разом з матір'ю проживає в квартирі АДРЕСА_1, а тому вона
забезпечена житлом і недійсність договору дарування не ущемить її прав.

Відповідач ОСОБА_4 в суд не
з'явився, надав суду нотаріально посвідчену заяву, в якої зазначав, що позов
визнає  та у зв'язку з його постійним
проживанням в Росії просить розглядати позов у його відсутності.

Представник зацікавленої особи
також не з'явився, надав заяву з проханням слухати справу у його відсутності.

Виходячи з наведеного, суд вважає,
що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового
засідання.

Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК
України, при визнанні позову відповідачем, суд за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Мотивувальна
частина рішення:

Суд, з'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами вважає позов обґрунтованим та підлягаючим задоволенню
на наступних підставах.

Матеріалами справи встановлено, що
02 червня 1972 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_2, відповідачкою по справі.

Від даного шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_2
народилася донька ОСОБА_3.

ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_4. Від
даного шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_5.

В період шлюбу відповідачкою
ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 30 травня 1995 р. була
придбана квартира АДРЕСА_1.

Крім зазначеної квартири ОСОБА_1 та
ОСОБА_2  на праві спільної сумісної
власності належить квартира АДРЕСА_1.

Крім того,ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
підставі договору купівлі-продажу від 05 листопада 2002 р. була придбана
квартира АДРЕСА_1.

В зазначеній квартирі проживали
ОСОБА_3 разом з чоловіком ОСОБА_4. та донькою ОСОБА_5.

21 липня 1999 р. ОСОБА_3 розірвала
шлюб зі ОСОБА_4. і на даний час продовжує проживати у зазначеній квартирі разом
з донькою.

25 грудня 1997 року відповідачка ОСОБА_2
подарувала квартиру АДРЕСА_1 своєї онуці - ОСОБА_5, в інтересах якої діяв її
батько - ОСОБА_4.

Аналізуючи вищевикладене, суд
вважає наступне.

Відповідно до ст.22 КУпШС, майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної
сумісної власності. Кожний із подружжя має рівні права володіння, користування
та розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і
тому випадку, якщо один із них був зайнятий веденням домашнього господарства,
доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Стаття 23 КУпШС зазначає, що майном
набутим під час шлюбу, подружжя розпоряджаються за спільною згодою. При
здійсненні угод одним з подружжя вважається, що він діє зі згоди іншого з
подружжя. Для здійснення угод по відчуженню спільного майна подружжя, які
потребують обов'язкового нотаріального посвідчення, згода іншого із подружжя
повинна бути виражена у письмовій згоді.

Матеріали справи свідчать про те,
що квартира АДРЕСА_1 була придбана в період шлюбу, а тому являлася спільним
майном подружжя.

Для вчинення правочину щодо
розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації, згода на це співвласника, відповідно до ч.2 ст.369 ЦК
України, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Як свідчать матеріали справи, а
також проти цього не заперечують відповідачі, зазначені вимоги закону дотримані
не були, а саме позивач не надав свою згоду на відчуження квартири, яка була
спільною власністю подружжя.

Згідно з ч.4 ст.369 ЦК України,
правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників,
може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі
відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Таким чином суд приходить до
висновку, що договір дарування належить визнати недійсним, визнавши за
позивачем та відповідачкою ОСОБА_2 право власності на спірну квартиру в рівних
частках.

Слід також відзначити, що
неповнолітня ОСОБА_5 забезпечена житлом, в квартирі, яка була їй подаровано
бабусею не проживає і ніколи не проживала.

Тому, на думку суду, ухвалене по
справі рішення не ущемить прав неповнолітньої ОСОБА_5.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,ОСОБА_3,ОСОБА_4, які діють в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 про
визнання правочину недійсним -
задовольнити.

Визнати договір дарування укладений
25 грудня 1997 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, який діє в інтересах своєї доньки
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1- недійсним.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в
рівних частках право власності на квартиру АДРЕСА_1.

На рішення протягом десяти днів з
дня його проголошення може бути подано заяву про апеляційне оскарження, а
протягом двадцяти днів після подання заяви подано апеляційну скаргу до
апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд.

Суддя