Справа № 22-609/2008р.                               Головуючий в 1 інстанції Марченко Л.М.
19                                                    Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2008
року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого
Стельмах Н.С, суддів Звягінцевої О.М., Молчанова
С. І., при
секретарі ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства
Страхова компанія „Інпро" м. Львова, Відкритого акціонерного товариства
„Автотранспортне підприємство №-13057"
м. Києва, 3-я особа
ОСОБА_4 про відшкодування шкоди і

встановив:

в
апеляційній скарзі ВАТ „АТП №-13057" м. Києва оспорює обгрунтованість
судового рішення, яким вказаний позов до товариства задоволено, і ставить
питання про його скасування у вказаній частині та закриття провадження в
справі, оскільки вважає, що висновки суду про доведеність вини водія товариства
в спричиненні позивачеві матеріальної і моральної шкоди не відповідає
обставинам справи.

Крім
того, стягуючи на користь позивача повну остаточну вартість ушкодженого
причепа, який за технічним ушкодженням внаслідок ДТП не може використуватися за призначенням, суд не прийняв
рішення щодо передачи його
відповідачу.

В
засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної
скарги і просив про її задоволення, а позивач ОСОБА_1 та його представник
ОСОБА_2 заперечували проти доводів скарги, просили її відхилити та залишити
судове рішення без зміни.

Судом
першої інстанції при розгляді цієї справи встановлено наступні обставини.

28 березня 2005 року позивач
звернувся з позовом до ЗАТ СК „Інпро" м. Львова про стягнення страхового
відшкодування.

Він
зазначав, що 10 грудня 2004 року з вини
водія АТП-13057 м. Києва
ОСОБА_4, який керував машиною товариства „Рено", державний номер НОМЕР_1,
сталася ДТП, внаслідок якої було ушкоджено належну йому на праві власності
автомашину „Skoda Liaz", державний номер НОМЕР_2, якою на підставі
цивільної угоди управляв водій ОСОБА_5, та причеп „Kassbonrer D
17В", державний номер НОМЕР_3.

Внаслідок
цього йому було спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 59825  грн.

2

Оскільки
цивільну відповідальність АТП-13057 м. Києва було застраховано, то він 1 березня 2005 р. звернувся до
відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування, але не отримав його
до цього часу.

Тому він
просив ухвалити судове рішення, яким стягнути з відповідача на його користь 59825  грн.
страхового відшкодування j зобов'язати
видати йому страховий акт, договір страхування та страховий поліс щодо
автомобля „Рено", а також нормативний акт, що регулює порядок виплати
страхового відшкодування.

29 червня 2005 року він же
звернувся до суду з позовною заявою (а.с. 28-39),
в якій уточнив вимоги до страхової компанії і просив суд стягнути з неї на
його користь також 510  грн.  франшизи, 59976  грн.
пені за затримку виплати страхового відшкодування, 510  грн.  за
порушення договору з поживачем страхових послуг, 400  грн.  витрат на проведення товарознавчого
дослідження та 60000  грн.  у
відшкодування моральної шкоди.

Крім того
ним було заявлено позовні вимоги до ВАТ АТП-13057 м. Києва, з якого позивач просив стягнути на свою користь
34325  грн.  у відшкодування матеріальної шкоди, що не
було покрито страховим відшкодуванням, а також 1700  грн.  у
відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням його особистого майна, а
також ухвалити окремі ухвали щодо порушення відповідачем прав споживача.

Справа
неодноразово розглядалася різними судовими інстанціями.

Ухвалою
Краматорського міського суду Донецької області від 15 листопада 2007 року за заявою
позивача залишено без розгляду позов до ЗAT CK „Інпро"
м. Львова про стягнення 510
грн.
франшизи, 510  грн.  за
порушення умов договору та ухвалення окремих ухвал (а.с. 364).

Рішенням
Краматорського міського суду Донецької області від 15 листопада 2007 року позов до
ВАТ „АТП-13057" м. Києва задоволено, стягнуто з нього на користь позивача 34325  грн.  у
відшкодування матеріальної шкоди, 1700
грн.
у відшкодування моральної шкоди та на користь держави 351, 75  грн.
судового збору та 30  грн.  витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

В задоволенні
позову до ЗАТ СК „Інпро" м. Львова відмовлено.

Апеляційний
суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення частковому
скасуванню з поверненням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно
до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно
із роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п. 1 постанови „Про
судове рішення" №
11 від 29 грудня 1976 року, рішення є
законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального
законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності
з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а за їх відсутності -
на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обгрунтованим
вважається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для
справи, висновки суду про встановленні обставини і правові

3

наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

При
розгляді цієї справи суд першої інстанції в порушення вказаних норм
процесуального права та ст. ст. 214,
215 ЦПК України не встановив і не виклав в судовому рішенні обставини ДТП, внаслідок якої
було ушкоджено машину позивача.

Разом з
цим, суд вирішуючи спір, послався на вимоги ст. 1187 ЦК України, не мотивуючи в рішенні необхідність її
застосування.

У той же
час встановлення обставин ДТП
є вирішальним для вибору норми матеріального закону, який регламентує
вирішення спору за цією цивільною справою.

Зокрема,
відповідно до вимог ч. 1
ст. 1188 ЦК України,
яка не була застосована судом, підставою для відшкодування шкоди, завданої
внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки є вина особи, діями
якої завдано шкоди.

Згідно
із п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України
рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо
суд вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

При
розгляді цієї справи судом першої інстанції не притягнуто в якості 3-ї особи водія
ОСОБА_5, який
керував машиною позивача і не витребувано, не приєднано до матеріалів справи і
не досліджено документи, на підставі яких він керував вказаною машиною.

Крім
того, судом першої інстанції з посиланням на наявність постанови судді
Радомишльського районного суду Житомирської області від 26 січня 2005 року про
притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 (а.с. 8) з порушенням
вимог ст. 61 ЦПК
України звільнено від доказування обставини ДТП і зокрема, факт винного порушення Правил дорожнього руху
водієм відповідача ОСОБА_4, внаслідок якого було спричинено шкоду позивачеві.

Відповідно
до ч. 4 ст. 61 ЦПК України

Постанова
суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої її
ухвалено.

Постанови
суду, на яку послався суд, на час вирішення цієї справи вже не існувало,
оскільки постановою судді Радомишльського районного суду Житомирської області
від 31 жовтня 2007 року її
скасовано як таку, що не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП України, а провадження в адміністративній справі
закрито відповідно до вимог ст. 38
КУпАП України за закінченням строку впродовж якого можливе притягнення
особи до адміністративної відповідальності (а.с. 363).

За таких
обставин, у суду першої інстанції були відсутні підстави посилатися на вказану
судову постанову, як доказ вини водія відповідача.

Крім
того, не зважаючи на численні клопотання відповідача, які він почав заявляти з 11 серпня 2005 року (а.с. 104-105, 351), суд не
витребував матеріали адміністративної справи і не встановив обставини ДТП, не притягнув до
участі в розгляді цієї справи 3-ю
особою ОСОБА_5 і не вирішив питання щодо відповідності його і дій водія
ОСОБА_4 в момент ДТП Правилам дорожнього руху або наявності чи відсутності дій
ОСОБА_5, які можуть бути підставою для зменшення відповідальності відповідача,
але вирішив відмовити в задоволенні

4

клопотання відповідача щодо призначення та проведення
судової автотехнічної експертизи і задовольнити позов до АТП в повному обсязі.

За
вказаних обставин, рішення суду у вказаній частині підлягає скасуванню з
направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішення
суду про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до ЗAT CK „Інпро"
не оскаржено сторонами.

Оскільки
обидва позови не пов'язані між собою, і апеляційним судом відповідно до вимог
ч. 3 ст. 303 ЦПК
України за відсутності апеляційних скарг на судове рішення у вказаній частині
не встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення
норм процесуального права, що є обов'язковою підставою для скасування рішення,
то воно у вказаній частині підлягає залишенню без зміни.

Керуючись ст.
ст. 307, 308, 311, 314 ЦПК
України, апеляційний суд,

ухвалив:

апеляційну
скаргу Відкритого акціонерного товариства „Автопідприємство № 13057 м. Києва
задовольнити частково, рішення Краматорського міського суду Донецької області
від 15 листопада 2007 року в частині задоволення позову до ВАТ „АТП №
13057" м. Києва і стягнення з нього на користь ОСОБА_1 34325  грн.  у
відшкодування матеріальної шкоди, 1700
грн.
у відшкодування моральної шкоди та на користь держави 351, 75  грн.
судового збору і 30
грн.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи СКАСУВАТИ,
справу у вказаній частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції

Це ж
рішення в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 до ЗAT
СК „Інпро" залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.