Справа № 2-734/08
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 червня 2008
року
м. Прилуки

Прилуцький
міськрайонний суд Чернігівської області у складі: головуючого судді Ільченка
О.І., при секретарі Чміль С.І., за участю сторін, представника відповідача Жайворонка І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Прилуки
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи без самостійних
вимог на стороні відповідача: комунальне підприємство “Прилукижитлобуд”,
територіальна громада м. Прилуки в особі Прилуцької міської ради про визнання
особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у якому просить визнати відповідача
ОСОБА_2. таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартири
АДРЕСА_1 з моменту вибуття, тобто з 02 лютого 2004 року. Мотивує свій позов
тим, що вказане жиле приміщення одержано в порядку обміну нею та її синами
ОСОБА_3 і ОСОБА_2 (відповідачем у справі). Приблизно у травня 1997 року ОСОБА_2
помирився зі своєю дружиною та від них пішов проживати у її (дружини) квартиру
АДРЕСА_1. У січні 2003 року відповідач знову повернувся в їх квартиру та
оселився у ній. Але між її синами почалися сварки з приводу встановлення
порядку користування житлом і рішенням суду від 24.06.2003 року ОСОБА_2. був
вселений у квартиру. Вона передала йому ключі від квартири, але він там не
проживав, а приходив “відмічатись”. У даній квартирі відповідач не ночував, не
мав там одягу, взуття, речей особистого користування. 02.02.2004 року ОСОБА_2
після її пропозиції самому вирішити де проживати, добровільно пішов із спірної
квартири, забравши з собою всі свої речі та більше туди не приходив і не
поселявся в ній. За таких обставин, коли ОСОБА_2 вибув на інше постійне місце
проживання, то згідно ст. 107 ЖК України він втрачає право користування жилим
приміщенням з дня вибуття. На підтвердження вибуття відповідача вказує
створення ним сім”ї в іншому місці. Факт його непроживання у квартирі
підтверджується актом від 12.12.2007р. Також ОСОБА_2 не сплачував за комунальні
послуги.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні свої
вимоги підтримала, посилаючись на викладені у позові обставини. Також пояснила,
що у серпні 2007 року вона замінила вхідні двері у квартиру з новим замком,
проте ключі сину Вадиму не надавала і не повідомляла його про це, адже він не
приходив і не намагався там проживати.

Відповідач ОСОБА_2. у суді позов не визнав і
подав письмове заперечення, суть якого зводиться до того, що взагалі відсутній
договір найму жилого приміщення; акт від 12.12.2007 року за своїм змістом
викликає сумніви в його достовірності. 15.03.2008 року він звернувся до
Прилуцького МРВ із заявою про здійснення йому перешкод у користуванні спірною
квартирою і саме після цього позивач звернулася до суду. Також пояснив, що
дійсно він не проживав у квартирі АДРЕСА_1, оскільки мати з братом не допускали
проживати його там і виставляли його речі з квартири.

Третя особа ОСОБА_3. В суді пояснив, що брат
- відповідач у справі, лише три рази приходив до них у квартиру після його
вселення. У решті - підтримує позицію своєї матері - позивачки.

Представник третьої особи КП
“Прилукижитлобуд” у суді підтвердила, що позивачка ОСОБА_1 є квартиронаймачем
спірного житла на підставі ордеру на трьох осіб, включаючи її двох синів:
ОСОБА_2. і ОСОБА_3., які є зареєстрованими у квартирі АДРЕСА_1. Договору найму
з квартиронаймачем не існує. Враховуючи що непроживання у жилому приміщенні
носить сімейний конфліктний характер, і при цьому відповідачу не надавались
ключі від квартири, то вважає у позові необхідно відмовити.

Представник третьої особи Прилуцької
міськради в суді у вирішенні даного спору
покладається на розсуд суду, але необхідно зважити на неприязні
відносини, які склалися між близькими людьми.

Свідок ОСОБА_4 в суді пояснила, що вона
проживає у сусідньому під”їзді з позивачкою та відповідач більше 10 років не
проживає у спірній квартирі. Також підтвердила, що їй дійсно запропонувала позивачка
засвідчити факти непроживання відповідача у квартирі щоб виписати його звідти,
та при цьому був складений відповідний акт. Де проживав відповідач на час
складення акту їй не було відомо.

Свідок ОСОБА_5. у судовому засіданні
пояснила, що вона працює паспортистом  у
КП “Прилукижитлобуд” та нею, згідно запиту юридичної консультації, було
складено акт від 12.12.2007 року, про непроживання ОСОБА_2. у квартирі
АДРЕСА_1. Під час складання акту у вищевказаній квартирі були також два свідки,
та зі слів ОСОБА_1 в акті була зазначена
дата (2004 рік), з якої не проживає відповідач і адреса його фактичного
проживання ( АДРЕСА_2).

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона
проживає над квартирою позивачки. Так дійсно, вона підписувала акт про
реєстрацію, але непроживання ОСОБА_2. у квартирі АДРЕСА_1. Вона рідко буває
вдома і взагалі не знає і не бачила відповідача.  Дані в акті були зазначені зі слів ОСОБА_1.

Вислухавши пояснення сторін, представників,
думку третіх осіб, свідків, дослідивши та проаналізувавши докази по справі в їх
сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено що згідно копій ордера № 94
від 31.03.1993 року та особового рахунку 6802 КП “Прилукижитлобуд”
трьохкімнатна квартира АДРЕСА_1 видавалася на трьох осіб та в ній зареєстровані
сторони: наймач ОСОБА_1 та її сини: ОСОБА_2. (відповідач) та ОСОБА_3. (третя
особа) - а.с. 7, 36..

Згідно чинного законодавства суд може визнати
особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням лише із однієї
вказаної позивачем підстави, передбаченою ст. 71 або ст. 107 ЖК України. У
позові та в своїх поясненнях позивачка посилається на ст. 107 ЖК України згідно
якої, якщо з жилого приміщення вибуває член сім”ї на постійне проживання до
іншого населеного пункту, або в інше жиле приміщення, в тому ж населеному
пункті, то він втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

В обгрунтування вибуття відповідача позивачка
вказує на утворення ним сім”ї в іншому місці. Проте суд не погоджується з таким
аргументом, як таким що заслуговує на увагу, адже як встановлено судом, саме з
приводу встановлення порядку користування спірним жилим приміщенням між
позивачкою, її меншим сином, з однієї сторони, та відповідачем - виникли та
продовжується неприязні відносини ще з 2003 року.

Як пояснюють сторони та згідно копії
виконавчого листа (а.с. 27) рішенням місцевого суду м.Пилуки від 24.06.2003
року ОСОБА_2. було вселено в дану квартиру. Позивачка також зазначає, що вона
як пенсіонер не може самостійно утримувати квартиру та сплачувати комунальні
послуги. У той же час вона не заперечує, що відповідачем у кінці 2007 року були
оплачені послуги у ЖЕК (102,44 грн.) та за спожитий природній газ у розмірі
188,74 грн.

Беззаперечним є факт, що після одруження
відповідача ОСОБА_2. у 1993 році він проживав як у дружини, (по АДРЕСА_2) так і
за місцем його реєстрації в АДРЕСА_1 після чергової сімейної сварки з дружиною.
Із копії свідоцтва від 11.12.1997 року вбачається розірвання шлюбу між ОСОБА_2
і ОСОБА_7. (а.с. 38).

Даючи оцінку складеному акту від 12.12.2007
року про непроживання ОСОБА_2. з 2004 року у квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 8), суд не
визнає такий належним доказом, оскільки із пояснень свідків ОСОБА_5, ОСОБА_4,
ОСОБА_6 про обставини вибуття відповідача їх повідомила сама позивачка.

Також у судовому засіданні знайшло своє
підтвердження, що позивачка у серпні 2007 року замінила вхідні двері у спірну
квартиру, але ключа відповідачу не надавала. За таких обставин, непроживання
відповідача у згаданій квартирі є вимушеним через створення перешкод, які
чинила йому сама позивачка та третя особа ОСОБА_3. Даний факт підтверджується
також постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 19.03.2008
року, винесеної за результатами перевірки звернення ОСОБА_2. щодо здійснення
перешкод у користуванні квартирою за місцем реєстрації (а.с. 26).

Отже позивачкою ОСОБА_1 не було доведено, що
є її обов”язком згідно ст. 60 ЦПК України, про вибуття (добровільне)
відповідача на постійне місце проживання в інше жиле приміщення (зокрема, у кв.
АДРЕСА_1), а його відсутність (непроживання) у квартирі АДРЕСА_1 пов”язані з
перешкодами у цьому. Тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст. 107 ЖК
України, ст.ст. 10, 15, 60, 88, 209, 212-215, 218  ЦПК
України,-

В И Р І Ш И В :

У
позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2  про визнання
таким, що втратив право користування жилим приміщенням - відмовити повністю.

Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через
Прилуцький міськрайонний суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження
протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а апеляційна скарга на рішення
суду має бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження. Також апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий:
О.Ільченко