Справа № 2-486 /08
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

03
листопада 2008 року

Орджонікідзевський   районний суд м. Харкова у складі:

головуючого
- судді Сітало А.К.,

за
участю секретарів : Більченко В.Е., Катеринюк В.В.,

позивача -
ОСОБА_1.,

представника
позивача - ОСОБА_2.,

представника
відповідача - ОСОБА_3.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1  до
Приватного підприємства « Гранд»   про
скасування наказу про звільнення, зобов'язання провести звільнення відповідно
до вимог діючого законодавства України, видачу трудову книжку з датою
звільнення 20 листопада 2007 року,
проведення остаточного розрахунку, стягнення середнього заробітку за
весь час затримки проведення розрахунку, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

20.11.2007 року ОСОБА_1.
звернувся до суду з вказаним позовом та просив зобов'язати керівництво
ПП « Гранд» провести його звільнення відповідно до вимог діючого законодавства
України, видати трудову книжку з датою звільнення 20 листопада 2007 року та
провести розрахунок, стягнути з відповідача
на його користь у відшкодування моральної шкоди   2000 грн.. В процесі судового розгляду
справи ОСОБА_1. Уточнив позовні вимоги та просив скасувати наказ від
ІНФОРМАЦІЯ_1 року за №НОМЕР_1 про його звільнення, провести розрахунок та
виплатити йому середній заробіток за весь час по день фактичного розрахунку.

В обґрунтування позову ОСОБА_1. посилався на те, що  з липня 2007 року він на підставі трудового
договору працював в ПП « Гранд» на посаді слюсаря. 17.10.2007 року він направив
заяву про звільнення за власним бажанням. Позивач зазначив, що заступник
директора по виробництву ОСОБА_4. наклав на заяву резолюцію « Звільнити за
власним бажанням з відпрацюванням двох тижнів». Позивач пояснив, що два тижні
він відпрацював, а 1 листопада 2007 року він звернувся до керівництва
підприємства з вимогою надати йому трудову книжку та провести розрахунок, але
трудову книжку йому було видано лише 27 листопада 2007 року, розрахунок не
проведено і по цей час. Він неодноразово звертався до керівництва підприємства
з вимогою виконати вимоги діючого законодавства України, але його вимоги
проігноровано. Також позивачем зазначено, що такими неправомірними діями
керівництва підприємства, йому завдано моральної шкоди, яку він оцінює у 2000
грн.

Представник відповідача ОСОБА_2. який діяв на підставі
доручення позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на  задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_3   проти позову
заперечувала, пояснюючи, що наприкінці робочого дня ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_1.
звернувся до керівництва підприємства із заявою про звільнення за власним
бажанням, відмовився відпрацювати два тижні та не вийшов на роботу 19.10.2007
року. Підприємство не стало йти на конфлікт з працівником, задовольнило вимогу
ОСОБА_1. та  наказом № НОМЕР_1 від
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що виданий на підставі заяви ОСОБА_1.., датованої
ІНФОРМАЦІЯ_1 р., звільнило його за ст. 38 КЗпП України. Надалі 22.10.07 року (
повторно 02.11.07 року),  на домашню
адресу ОСОБА_1. було направлялися листи з інформацією про задоволення його
вимоги звільнитися та з пропозицією з»явитися на підприємство для отримання
повного розрахунку по  заробітній платі
та трудової книжки.

Також  представник
відповідача зазначила , що ОСОБА_1. з'явився на підприємстві лише у день видачі
заробітної плати за жовтень місяць (12.11.07 р.), отримав її у касі
підприємства, відмовився розписатись у відомості, пояснюючи, що розпишеться
тоді, коли отримає трудову книжку. Отримавши кошти, ОСОБА_1. зник з підприємства,
так і не звернувшись до бухгалтерії з метою отримання трудової книжки. 12.11.07
року було складено акт про видачу коштів з каси підприємства ОСОБА_1. За
трудовою книжкою ОСОБА_1. звернувся до адміністрації підприємства тільки
27.11.07 року. З наказом про звільнення № НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року
позивача було ознайомлено під розпис, на цьому наказі позивачем власноручно
зроблено запис про отримання ним трудової книжки 27.11.2007 року. Після
звільнення ОСОБА_1. ніяких перешкод в отриманні розрахунку та трудової книжки
йому ніхто не чинив, ніяких вимог про отримання повного розрахунку до
підприємства не пред'являв.

В судовому засіданні представником
відповідача повідомлено суду, що в наказі № НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року про
звільнення ОСОБА_1. є технічна помилка в даті видання наказу , пояснено, що
правильною датою видання наказу потрібно вважати  « 19.10.07 року» оскільки наказ було видане
саме 19.10.2007 року, після того як було встановлено , що позивач  на роботу не вийшов і керівництво підприємства
погодилося звільнити його з дати з якої він просив.

Суд, вислухавши пояснення сторін, їх
представників, перевіривши письмові матеріали справи, допитав свідків по
справі  і оцінивши досліджені докази  в сукупності - вважає, що позов   підлягає частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом
встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Позивач 01.08.2007 року був прийнятий
на роботу   у  ПП « Гранд» ,слюсарем, з окладом 570 гривень
( наказ №58 від 01.08.2007 року).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_1. був
звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України. Підставою видання наказу
про звільнення є  заява ОСОБА_1. про
звільнення його за власним бажанням від ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується  наданою до матеріалів справи заявою ОСОБА_1.
від ІНФОРМАЦІЯ_1 року та наказом № НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року по ПП «
Гранд».

27.11.2007 року позивач отримав
трудову книжку про що свідчить його власноручний запис на наказі про
звільнення.

Судом встановлено та і сторонами не
заперечується, що останній день виходу на роботу  ОСОБА_1. був день 18 жовтня 2007 року. В цей
день ОСОБА_1. написав заяву з проханням звільнити його з підприємства  за власним бажанням саме з 18 .10.2007 року.
На підставі цієї заяви і був виданий наказ № НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року про
звільнення ОСОБА_1. відповідно до ст. 38 КЗпП України, що  відповідає вимогам п.2.26 «Інструкції про
порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом  Міністерства праці України, Міністерства
юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від
29.07.1993 року, в якої зазначено , що днем звільнення вважається останній день
роботи.

Твердження позивача та його
представника про те , що ОСОБА_1. відпрацював два тижня  спростовуються письмовими доказами які
містяться в матеріалах справи , а саме табелем обліку використання робочого
часу за жовтень 2007 року, та показаннями свідків ОСОБА_5., ОСОБА_4.  В зв'язку з тим, що суд дійшов до висновку
про правильність видачі наказу про звільнення позивача саме з ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
то надану  позивачем , в обґрунтування
цієї вимоги довідку з міської поліклініки №6 Московського району м. Харкова про
те , що ОСОБА_1. хворів з 22.10.2007 року по 30.10.2007 року не приймає до
уваги, оскільки позивач на той час вже не знаходився у трудових відносинах з
відповідачем.

Таким чином суд вважає  позовну вимогу позивача про скасування наказу
про звільнення та внесення змін до трудової книжки  такими , що не підлягають задоволенню
оскільки підставою для видання наказу про звільнення ОСОБА_1. за ст. 38 КЗпП
України була саме його заява про звільнення за власним бажанням з ІНФОРМАЦІЯ_1
року.

Відповідно до ст.47 КЗпП України
власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у
строки зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював , то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до ст.117 КЗпП України у
разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір підприємство , установа, організація повинні
виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день
фактичного розрахунку.

Згідно наданих суду Платіжних
відомостей позивач отримав за відпрацьований час у жовтні місяці 2007 року лише
100 гривень  авансу, 148 грн. 98 коп.
нарахованої заробітної платні не отримав та його підпис в відомості відсутній.

Посилання представника відповідача, стосовно
того, що позивач після звільнення двічі повідомлялося про  необхідність з'явитися до підприємства для
отримання повного розрахунку по заробітній платі та трудової книжки суд
ставиться критично оскільки відповідачем не надані суду докази того, що
повідомлення від 22.10.2007 року та 02.11.2007 року дійсно надсилалися на
адресу позивача та він їх отримав. Також суд критично ставиться і до посилань
представника відповідача на те , що 12.11.2007 року ОСОБА_1. отримав гроші в
сумі 148 грн. 98 коп. Із матеріалів справи вбачається, що підпис ОСОБА_1. в
відомості відсутній. Свідки ОСОБА_6., ОСОБА_4., ОСОБА_5. пояснили , що акт від
12.11.2007 року про те, що колишні працівники ОСОБА_1. та ОСОБА_7. отримали
заробітну платню за жовтень місяць, але в відомості не розписалися, був
складений зі слів касира ОСОБА_6. в кінці робочого дня. Інших доказів щодо
отримання ОСОБА_1. грошей 12.11.2007 року суду не надано.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_7.
заперечував факт отримання ним та ОСОБА_1. грошей 12.11.2007 року. Підприємство
не виплатили належні їм  суми при
звільнені і по цей час.

Таким чином суд вважає вимогу
позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час по день
фактичного розрахунку такою, що підлягає задоволенню.

Згідно матеріалів справи середній
місячний заробіток ОСОБА_1. становив 570 гривень, за день 25,9 гривень.

Таким чином суд вважає необхідним
стягнути з  відповідача на користь
позивача середній заробіток за період з ІНФОРМАЦІЯ_1 року по 03.11.2008 року із
розрахунку (570 грн х 12 місяців та 12 робочих днів) = 7 150 гривень.

В  позовних вимог ОСОБА_1. в
частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає необхідним відмовити , у
зв'язку з ненаданням позивачем жодного допустимого та належного доказу на
підтвердження наявності такої шкоди.

Стягненню з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір у розмірі
51 грн., а також витрати з матеріально-технічного забезпечення розгляду
цивільних справ у розмірі 30 грн.

Керуючись ст.ст. 10,11,209,212,214-215 ЦПК України, ст. ст. 115, 116,
117 КЗпП України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1  до Приватного підприємства « Гранд»   про скасування наказу про звільнення,
зобов'язання провести звільнення відповідно до вимог діючого законодавства
України, видачу трудову книжку з датою звільнення 20 листопада 2007 року,  проведення остаточного розрахунку, стягнення
середнього заробітку за весь час затримки проведення розрахунку, стягнення
моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ПП «Гранд « на користь ОСОБА_1  7 150 гривень середнього заробітку за час
затримки розрахунку.

Стягнути
з ПП « Гранд»     в дохід держави судовий
збір у розмірі 51 грн.

Стягнути з ПП « Гранд»    витрати з інформаційно-технічного
забезпечення  розгляду цивільних справ у
розмірі ЗО грн.

В
решті  позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст.  294 ЦПК України, рішення суду набирає
законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному
порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції
шляхом подачі в 10-денний строк з дня винесення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з
подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК
України.

Суддя
А.К. Сітало

Справа № 2-486 /08

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

03
листопада 2008 року

Орджонікідзевський   районний суд м. Харкова у складі:

головуючого
- судді Сітало А.К.,

за
участю секретарів : Більченко В.Е., Катеринюк В.В.,

позивача -
ОСОБА_1.,

представника
позивача - ОСОБА_2.,

представника
відповідача - ОСОБА_3.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1  до
Приватного підприємства « Гранд»   про
скасування наказу про звільнення, зобов'язання провести звільнення відповідно
до вимог діючого законодавства України, видачу трудову книжку з датою
звільнення 20 листопада 2007 року,
проведення остаточного розрахунку, стягнення середнього заробітку за
весь час затримки проведення розрахунку, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Враховуючи,
що для складання повного тексту рішення необхідний значний час, суд відкладає
складання мотивувальної частини рішення на п'ять днів та проголошує вступну та
резолютивну частину.

Керуючись
ст. 209 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1  до Приватного підприємства « Гранд»   про скасування наказу про звільнення,
зобов'язання провести звільнення відповідно до вимог діючого законодавства
України, видачу трудову книжку з датою звільнення 20 листопада 2007 року,  проведення остаточного розрахунку, стягнення
середнього заробітку за весь час затримки проведення розрахунку, стягнення
моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ПП «Гранд « на користь
ОСОБА_1  7 150 гривень середнього
заробітку за час затримки розрахунку.

Стягнути
з ПП « Гранд»     в дохід держави судовий
збір у розмірі 51 грн.

Стягнути з ПП « Гранд»    витрати з інформаційно-технічного
забезпечення  розгляду цивільних справ у
розмірі ЗО грн.

В
решті  позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст.  294 ЦПК України, рішення суду набирає
законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному
порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції
шляхом подачі в 10-денний строк з дня винесення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з
подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК
України.

Суддя
А.К.
Сітало