Справа
№ 2-1375/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

23
вересня 2008 року          Індустріальний
районний суд м. Дніпропетровська

в
складі: головуючого судді - Мороз В.П.

при секретарі -  Баштаненко І.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про відшкодування

шкоди,
завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2

про
відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В позовній заяві та в судовому засіданні
позивач посилався на те, що

05
серпня 2007  року, о 08-15 годині у м.
Дніпропетровську на пр.Правди сталась

ДТП
за участі автомобіля „Деу-Ланос”, д.н. НОМЕР_1 під керуванням водія

ОСОБА_2.,
внаслідок якої було збито пішохода ОСОБА_1.

В результаті вказаного ДТП позивачу було
заподіяно матеріальну шкоду  в

розмірі
- 8400,01 грн., моральну шкоду позивач оцінює в 50 000 грн., окрім того

просив
суд стягнути з відповідачів судові витрати по справі.

У судовому засіданні позивач  позовні вимоги підтримав й просив

стягнути
вказані суми з відповідача.

В судове засідання відповідач з'явився,
позовні вимоги не визнав, суду надав

письмові
заперечення на позовну заяву (а.с. 51-53).

Суд, вислухавши пояснення позивача,
відповідача,  вивчивши матеріали

справи,
вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню  за наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 05 серпня 2007  року, о 08-15 годині у м.

Дніпропетровську
на пр.Правди сталась ДТП за участі автомобіля „Деу-Ланос”, д.

н.
НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2., внаслідок якої було збито

пішохода
ОСОБА_1.

Постановою  про відмову у порушенні кримінальної
справи  від 18.08.2007 року

встановлено,
що порушення водієм ОСОБА_3. вимог правил дорожнього руху

знаходиться  в прямому причинному зв'язку із настанням
ДТП.

У відповідності до ч.4 ст.61 ЦПК України
(підстави звільнення від

доказування)
-   постанова суду по справі про
адміністративне правопорушення,

яка
вступила в законну силу, обов'язкова для суду, який розглядає справу про

цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої винесена постанова суду, з

питань,
чи мали місце ці дії і чи скоєні вони даною особою.

На підставі ч.2 ст.16 ЦК України, захист
порушених прав громадян здійснюється

окрім
цього шляхом відшкодування майнової шкоди.

Відповідно
до ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, заподіяна

неправомірними
рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам

фізичної
або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або

юридичної
особи, відшкодовується в повному об'ємі особою, яка її заподіяла.

На підставі ч. 2 ст.1187 ЦК України, шкода,
заподіяна джерелом підвищеної

небезпеки,
відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі право

власності,
інше речове право, договір підряду, оренда і т.п.), володіє

транспортним
засобом, механізмом, іншим об'єктом, використовування, зберігання

або
зміст якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27

березня
1992 року № 6 зі змінами: шкода заподіяна особі, підлягає відшкодуванню

в
повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були

неправомірними,
між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок, а у

випадку,
коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно

від
наявності вини.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що з  відповідача

Кітченко
Р.М. належить стягнути на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 8

400
грн.

У результаті ДТП позивачу також була
причинна моральна шкода, яка

виразилася
в душевних стражданнях, яку позивач зазнав у зв'язку з протиправною

поведінкою
з боку відповідача Кітченко Р.М.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України, особа
має право на відшкодування

моральної
шкоди, заподіяної в результаті порушення його прав.

На підставі ч.3 ст.23 ЦК України, розмір
грошового відшкодування

моральної
шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення,

глибини
фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або

позбавлення
його можливості їх реалізації, ступені вини особи, що заподіяла

моральну
шкоду, якщо вина є підставою для відшкодування, а так само з

урахуванням
інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно ч.4 ст.23 ЦК України, моральна
шкода відшкодовується незалежно

від
майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром   і

не
пов'язаний з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна
шкода, відшкодовується

незалежно
від вини фізичної особи, якщо шкода причинна смертю фізичної особи

унаслідок
дії джерела підвищеної небезпеки.

У судовому засіданні знайшло
підтвердження  спричинення позивачу з
вини

відповідача  моральної шкоди у зв'язку ушкодженням
здоров'я і проходження курсу

лікування,
що суттєво погіршило душевні і соціальні благополуччя. Однак суд

критично
відноситься до суми моральної шкоди, яку просить стягнути позивач, і

вважає
можливим стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у

розмірі
20 000 грн.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з
відповідача належить стягнути

на
користь держави державне мито в розмірі 92,5 грн., з урахуванням задоволених

вимог
майнового та немайнового характеру, та витрати на інформаційно-технічне

забезпечення
у розмірі 30 грн.

На підставі вищевикладеного,
керуючись, ст. ст. 16, 23, 1166, 1167,

1168,
1187 ЦК України, п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27

березня
1992 року № 6,  Ухвалою пленуму
Верховного Суду України «Про практику

розгляду
судами цивільних справ за позовами про відшкодування збитку» від

27.03.92,
з подальшими змінами  і Ухвалою пленуму
Верховного Суду України "Про

судову
практику у справах про відшкодування морального (немайнового) збитку"

від
31.03.95, з подальшими змінами, Законом України «Основи законодавства

України
про охорону здоров'я» від 19.11.92 р., ч.1, п.п.4, 8, ст.4 Декрету

Кабінету
Міністрів України № 7-93 від 21.01.93г., а також ст. ст.  3, 15, 27,

31,
38, 81, 88, 110, 118, 120, 212-215, 216 ЦПК України., суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні
вимоги ОСОБА_1  задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_2 (49000, м. Дніпропетровськ, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1  (49000,

м.
Дніпропетровськ,АДРЕСА_2) у відшкодування

матеріальної
шкоди -8 400 грн., моральної шкоди - 20 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (49000, м.
Дніпропетровськ,

АДРЕСА_1)
на користь держави  судові витрати по

оплаті
державного мита в розмірі 92,5  грн. та
витрати на інформаційно-технічне

забезпечення
процесу в розмірі 30 грн.

В решті позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного суду

Дніпропетровської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний

строк
з дня проголошення рішення, заяви про апеляційне оскарження і поданням

після
цього протягом 20 днів  апеляційної
скарги, або у порядку ч.4 ст.295 ЦПК

України.

Суддя

В.П.
Мороз