Справа №  2-956/08
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

18  грудня 2008 року

Берегівський районний суд Закарпатської області у складі головуючого
Фейіра О.О., при секретарі Боротей А.Е., з участю позивачаОСОБА_1, третьої особиОСОБА_2, представників сторін ОСОБА_6 та Веждела В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Берегово цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, третя особа на стороні позивачаОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
Виконавчого комітету Берегівської міської ради про визнання права власності на
частину будівлі по праву спадкування за законом та передачу у власність
позивачів іншої частини будівлі

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3,
ОСОБА_4та Виконавчого комітету Берегівської міської ради про визнання права
власності на частину будівлі по праву спадкування за законом та передачу у
власність позивачів іншої частини будівлі. Позов мотивовано тим, що позивачка та третя особа проживають та зареєстровані у
жилому будинку мАДРЕСА_1. Власниками будинку згідно технічного паспорту
зареєстровані: дід позивачки по матері ОСОБА_5у 1/10 (10/100) частині; бабка
позивачкиОСОБА_3у 32/100 частинах; брат матері позивачки ОСОБА_4 у 21/100
частинах; Берегівський міськвиконком у 37/100 частинах:
всього: 100/100 частини. Дід позивачки помер у 1975 р. у м. Берегово,
заповіту не залишивши. Про двох інших
співвласників: бабку ОСОБА_3 та дядька по матері ОСОБА_4 позивачці більше
сорока років підряд нічого не відомо, оскільки між собою вони зв'язків не
підтримували. Вони проживали в м. Мукачево, коли позивачка ще була дитиною. До
сім'ї позивачки ці співвласники упродовж останніх сорока років не приїжджали,
будинком не турбувалися, податків за нього не платили і взагалі ніяких
відомостей про себе не подавали.

Після діда, співвласника будинку, частка якого складає 10/100 частини,
позивачка є єдиним спадкоємцем по закону. Оформити право власності через
нотаріальну контору не має змоги, оскільки не має відомостей про інших
співвласників - фізичних осіб: ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Будинок складається з однієї кімнати, тривалий час знаходився у ветхому
непридатному для проживання стані. Позивачкою, за час її проживання у цьому
однокімнатному будинку вимушено було проведено капітальний ремонт будівлі з
використанням нових матеріалів, добудовано фундамент (4), закриту веранду (1),
свинарник (3), постійно проводилися поточні ремонти що є суттєвим збільшенням
вартісної долі будівлі за її рахунок і позивачка вважає, що це дає право на
визнання за нею права власності не тільки по праву спадкування, але і на праві
вкладення її значних власних затрат на утримання і збереження будинку від
руйнування та підтримання його у належному стані. У той же час співвласники
будівлею протягом сорока років не турбувались. Позивачка
просить визнати за нею право власності на 63/100 частини вказаного будинку, на
свинарник (Г) та закриту веранду (1) 3,2 мІ., що були побудовані без
попереднього дозволу. Крім того позивачка просить передати у її приватну
власність 37/100 частини вказаного будинку загальною площею 31,5 мІ. безоплатно
шляхом приватизації житла.

В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги
підтримала і пояснила, що від своїх батьків, які проживали на тій же вулиці,
вона у кінці 60-х років минулого сторіччя поселилася до своїх дідуся та бабки,
оскільки на попередньому місці проживання проживало багато осіб, було тісно.
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виїхали у м. Мукачево і з тих пір вона з ними не зустрічалася,
не спілкувалася і вони будинком не цікавилися. Будинок саманний, однокімнатний.
Заради збереження його у належному стані вона з колишнім чоловіком практично
вклала в нього багато коштів, щоб уберегти його від самозруйнування. Самовільно
добудувала фундамент, закриту веранду та свинарник. Крім того
позивачка пояснила, що до цього часу ніколи не приватизовувала житло і тому
просить передати їй у приватну власність шляхом приватизації 37/100 частин
цього будинку. Необхідність набуття права власності пояснювала тим, що тільки у
тому разі вона зможе дбати про будинок як про своє власне житло.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в судове
засідання не з»явилися, про день, час та місце слухання справи були повідомлені
шляхом розміщення оголошення у пресі, відповідно до вимог ст.74 ч.9 ЦПК України, причини не явки суду
не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи до суду не подали.

Представник Берегівського міськвиконкому Веждел В.І. в судзасіданні позов визнав частково, не
заперечував проти визнання права власності за позивачем за правом спадкування ,
щодо передачі частини майна у власність шляхом приватизації, вважав позов
безпідставним і просив відмовити в його задоволенні в цій частині.

Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши
повно і всебічно обставини, на які сторони
посилалися, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази
сторін на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає задовольнити
позовні вимоги, виходячи з наступного .

Позивачка пояснила суду, що проживала у вказаному будинку з кінця 60-х
років минулого сторіччя, поселившись туди як член сім'ї. Дід позивачки
ОСОБА_5  помер у 1975 р., заповіту не
залишив. Позивачка у відповідності з ст. 549 ЦК УРСР після діда спадщину у
розмірі 10/100 частин дому прийняла, продовжуючи проживати у будинку після його
смерті.

Смерть батьків позивачки підтверджена їх свідоцтвами про смерть. У
відповідності з ст. 529 ЦК УРСР позивачка в якості внучки успадковує частку
діда як спадкоємець першої черги, оскільки немає в живих її матері.

Інші співвласники: брат матері позивачки ОСОБА_4 та бабка позивачки ОСОБА_3
згідно пояснень позивачки більше сорока років у будинку не проживали, про свої
частки всупереч вимог ст. 113 ЦК УРСР, ст. 13 Конституції України та ст. 319
ч.4 ЦК України - не   дбали.

Будинок однокімнатний, саманний з низьким фундаментом, штукатурка глиняна з
використанням уламків черепиці. Щоб підтримувати його у придатному для
проживання стані позивачка, яка працювала санітаркою в інфекційному відділенні
ЦРЛ, маючи незначний заробіток, та члени її сім'ї вимушені були вкладати значні
кошти для його постійного ремонту, укріплення несучих елементів. Слід було
замінити стіну, замінити дах та виконати інші роботи. Проживаючи у домі і вимушено
проводячи у ньому відновлювальні та підтримуючі ремонти, позивачка за ці роки
проживання фактично своєю працею та коштами заново створила більшу частину
будівлі.

Суд вважає, що особистий матеріальний та грошовий вклад позивачки у будівлю
шляхом поточних та відновлювальних ремонтів в цілях збереження дому від
руйнування, збільшення завдяки її праці вартісної долі будівлі дає підстави для
визнання за нею права власності на половину будівлі.

За те, що позивачка виконала будівельні роботи без належного дозволу і
добудувала фундамент, 37/100 частини будинку згідно ст. 105 ЦК УРСР були
безоплатно вилучені і передані до фонду місцевої ради.

Інспекцією Держархбудконтролю позивачку за самовільне будівництво
притягнуто до адмінвідповідальності у вигляді штрафу та зобов'язано виготовити
проектну документацію на об'єкти самочинного будівництва. Вимоги припису
позивачкою були виконані і встановлено, що
збудовані об'єкти відповідають проектній документації та будівельним
нормам, право власності на них крім незакінчених частин може бути визнана.

Згідно ст. ст. 1, 6 Закону України „Про
приватизацію державного житлового фонду” від 19.06.1992 р. № 2482-ХІІ
позивачка, яка раніше не була учасником приватизації державного або
комунального житлового фонду ні в цілої, ні частини квартири або дому, має
право на приватизацію частини житлової площі, яка використовується нею і
належить на праві спільної часткової власності Берегівській міськраді у розмірі
37/100 частин будівлі.

Суд, керуючись ст.ст. 328, 345 ЦК України, ст. 529 ЦК УРСР, ст.ст.10, 57-60, 208, 209, 212, 292.294 ЦПК України,

р і ш и в:

позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, право власності на 63/100 частини жилого будинку
садибного типу,
розташованого у місті
АДРЕСА_1 який
складається з житлового будинку (А), вбиральні (В), свинарнику (Г), фундаменту
(Д), огорожі №1-2, колодязя №3, тротуару.

Зобов'язати виконавчий комітет Берегівської міської ради передати у
приватну власність ОСОБА_1 37/100 частини однокімнатного жилого будинку, розташованого у місті АДРЕСА_1, загальною  площею
31,5 мІ безоплатно, оформивши необхідні документи і видавши свідоцтво
про право власності в місячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили.

Заяву на апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом
десяти днів з дня оголошення рішення, а апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження,  до апеляційного суду
Закарпатської області через цей районний суд.

Головуючий
О.О.Фейір