Справа №2-3164/2008
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2008 року
Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді
Ільченко Н.А.

при
секретарі                  Шнуровенко В.А.

за участю адвоката ОСОБА_3.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Третьої одеської державної нотаріальної
контори, треті особи : ОСОБА_4, приватний нотаріус Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_5., КП „Одеське міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації об'єктів нерухомості", Управління земельних ресурсів у місті
Одеса, Дачно-будівельний кооператив „Науковий працівник Держуніверситету",
про визнання недійсними договорів дарування і свідоцтва про право на спадщину,
встановлення факту прийняття спадщини і визнання права власності на нерухоме
майно в порядку спадкування за законом, зобов'язання внести зміни у
правовстановлюючі документі та зобов'язання виключити з членів кооперативу;

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 пред'явила в Приморський районний суд м.Одеси позов до
ОСОБА_2. і Третьої одеської державної нотаріальної контори, зазначивши у якості
третіх осіб - ОСОБА_4., приватного нотаріуса ОСОБА_5., КП  „ОМБТІ
та РОН", Управління
земельних ресурсів у місті Одеса і ДБК „Науковий працівник Держуніверситету",
вимагаючи:

- визнати недійсним договір дарування від
04.11.2004р., посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_5. за р.НОМЕР_1, згідно
якому ОСОБА_4., діючи від імені ОСОБА_6. на підставі нотаріально посвідченої
довіреності від 03.08.2004р., подарувала, а ОСОБА_7. прийняла у дар 20/1000
частин ДБК „Науковий робітник Держуніверситету", що знаходиться в
АДРЕСА_1;

- визнати недійсним договір дарування від
04.11.2004р., посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_5. за р.НОМЕР_2, згідно
якому ОСОБА_4., діючи від імені ОСОБА_6. на підставі нотаріально посвідченої
довіреності від 03.08.2004р., подарувала, а ОСОБА_7. прийняла у дар земельну
ділянку площею 0,0650 га, розташовану по АДРЕСА_2;

·
визнати
недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом померлої ІНФОРМАЦІЯ_1р.
ОСОБА_7. на ім'я її сина ОСОБА_2, видане 06.07.2006р. державним нотаріусом
Третьої одеської державної нотаріальної контори Тюменцевою Л.І. і зареєстроване
за р.НОМЕР_3;

·
встановити факт
прийняття нею, ОСОБА_1., спадщини, що відкрилася після смерті її сина ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2р.;

- визнати за нею, ОСОБА_1., право власності на :
20/1000 частин ДБК „Науковий    працівник
Держуніверситету", що знаходиться в АДРЕСА_1, та земельну ділянку площею
0,0650 га, розташовану по АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом після
смерті її сина ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2р.;

- зобов'язати КП „ОМБТІ та РОН" та
Управління земельних ресурсів у місті Одеса внести зміни у правовстановлюючі
документи ;

- і зобов'язати ДБК „Науковий працівник Держуніверситету"
виключити ОСОБА_7. та ОСОБА_2. з членів цього кооперативу.

В обґрунтування своїх
позовних вимог позивач ОСОБА_1
вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2р. помер її син ОСОБА_6., а ІНФОРМАЦІЯ_3р. його колишня дружина ОСОБА_4., з якою її
син був розлучений, діючи від імені ОСОБА_6. на підставі довіреності від 03.08.2004р., достеменно знаючи про смерть ОСОБА_6., відчужила 20/1000 частин ДБК „Науковий працівник
Держуніверситету", що знаходиться в АДРЕСА_1, а також земельну ділянку
площею 0,0650 га, розташовану по АДРЕСА_2, що належали померлому ОСОБА_6., на користь ОСОБА_7. на підставі зазначених вище двох
договорів дарування за р.НОМЕР_1 і р.НОМЕР_2. Проте згідно вимогам ст.248 ЦК України представництво ОСОБА_4. за довіреністю ОСОБА_6.
від 03.08.2004р. припинилося ІНФОРМАЦІЯ_2р., тобто в день смерті ОСОБА_6., а
тому ОСОБА_4. не мала права 04.11.2004р. вчиняти правочини від імені померлого
ОСОБА_6. Отже вказані договори дарування від 04.11.2004р. за р.НОМЕР_1, НОМЕР_2
згідно ст.203 і ст.236 є недійсними з моменту їх вчинення.

ІНФОРМАЦІЯ_1р.
ОСОБА_7. померла, і згідно із заповітом від 06.09.2004р. усе своє майно вона
заповідала своєму синові ОСОБА_2, який 06.07.2006р. отримав у Третій одеській
державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на
20/1000 частин спірної дачі та на спірну земельну ділянку площею 0,0650 га на
своє ім'я за р.НОМЕР_3. Але оскільки правочини, на підставі яких спадкодавець
ОСОБА_7. набула право власності на спірне майно, є недійсними, а тому і вказане
свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім'я ОСОБА_2. також є
недійсним.

Також позивач зазначає, що
у липні 2004 року вона впала і пошкодила ногу, а 31.10.2004р. впала вдруге та
поламала шийку лівого стегна, довгий час знаходилася у гіпсі, але внаслідок
неправильно зрісшогося перелому до цього часу не має можливості ходити, прикута
до ліжка, потребує постійної сторонньої допомоги, тому вона з поважних причин
своєчасно не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття
спадщини. Разом з тим, вона постійно проживала разом із своїм сином ОСОБА_6. на
дачі, що розташована на земельній ділянці по АДРЕСА_2, є капітальним будинком і
придатна для проживання у зимній період, а також вона є спадкоємцем першої
черги за законом свого померлого сина, отже згідно ч.3 ст.1268 ЦК України
вважається такою, що прийняла спадщину, яка складається в цілому із 20/1000
частин ДБК „Науковий працівник Держуніверситету", що знаходиться в
АДРЕСА_1, та земельної ділянки площею 0,0650 га, розташованої по АДРЕСА_2, що
належали її померлому синові на підставі договору дарування, посвідченого
12.05.1998р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу
ОСОБА_8.
за р.НОМЕР_4, і отриманого померлим в установленому
порядку у 2000 році Державного акту на право власності  на земельну ділянку.

Крім того, позивач вказує,
що лише у квітні 2006 року вона довідалася про наявність договорів дарування
від 04.11.2004р. за р.НОМЕР_1, НОМЕР_2, посвідчених приватним нотаріусом
ОСОБА_5., на підставі яких ОСОБА_4. від імені померлого ОСОБА_6. по довіреності від 03.08.2004р. було відчужене спірне
нерухоме майно на користь ОСОБА_7., у зв'язку з чим позивач, посилаючись на цю обставину та на тяжкий стан свого
здоров'я, просить суд визнати поважною причину пропуску неї строку для
звернення в суд з даним позовом і поновити їй цей строк.

У судовому засіданні
представник позивача - ОСОБА_9.
і адвокат ОСОБА_3. підтримали позов, підтвердили
викладені вище обставини і наполягали на задоволені позовних вимог позивача в
повному обсязі.

Завідуюча Третьої одеської
державної нотаріальної контори Пучкова І.А. просила суд розглянути справу без
участі представника цієї держнотконтори й прийняти рішення за розсудом суду,
про що надала суду свої письмові заяви від 20.06.2007р. за № 3214 та від
18.07.2007р. за № 2725.

Відповідач ОСОБА_2. у
судове засідання не з'явився і причину своєї неявки суду не повідомив, а в
матеріалах справи наявні відомості, що за відомою суду адресою відповідач не
знаходиться і члени його сім'ї від отримання телеграми про виклик відповідача в
суд, як це передбаченою ч.6 ст.74 ЦПК України, відмовилися. Заява відповідача
про зміну місця проживання або місцезнаходження до суду не надходила.

Вирішуючи дану справу, суд
виходить з вимог ч.1 ст.77 ЦПК України, якою визначено, що сторони, які беруть
участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (
перебування, знаходження) під час провадження у справі, а у разі відсутності
заяви про зміну свого місця проживання судова повістка надсилається на останню
відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією
адресою більше не проживає.

Виходячи з наведеного, суд
вважає, що відповідач ОСОБА_2. про дату і місце розгляду справи повідомлений
належним чином.

Голова ДБК „Науковий
працівник Держуніверситету" визнав позов і просив розглянути справу за
відсутності представника цього кооперативу, про що надав суду свою письмову
заяву від 10.01.2008р.

Представник Управління
земельних ресурсів у місті Одеса Труба А.О. просив суд розглянути справу за
його відсутності та ухвалити рішення за розсудом суду, про що надав суду свою
письмову заяву від 08.11.2007р. за № 7-5-02/555.

КП „ОМБТІ та РОН" про
дату і місце розгляду справи повідомлено належним чином, про що свідчить
розписка про одержання ним судової повістки, причину неявки свого представника
суду не повідомило.

Приватний нотаріус ОСОБА_5.
про час і місце наступного судового засідання була повідомлена судом під
розписку відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України, що підтверджується наявним
у матеріалах справи довідковим листом від 13.12.2007р.

Третя
особа ОСОБА_4. від отримання судових повісток відмовилася і причину своєї
неявки суду не повідомила.

Дослідивши матеріали справи
і заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позовні вимоги
позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею
248 ЦК
України визначено, що представництво за довіреністю
припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність.

Згідно ч.1 і ч.2 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу,
іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам, а особа, яка
вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Частинами
1 і 2 ст.215 ЦК
України визначено, що підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які
встановлені частинами першою - третьою статті 203 цього Кодексу; недійсним є
правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Відповідно до ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом
недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Згідно ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в
особи, яке не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг
знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від
набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника не з його волі іншим
шляхом. Але якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його
відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у
всіх випадках.

Крім того, вирішуючи даний
спір, суд виходить з того, що положення ч.4 ст.41 Конституції України про те,
що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, не виключає
можливості застосування ст.388 ЦК України.

Судом установлено, що
32/1000 частин ДБК „Науковий працівник Держуніверситету", який
розташований в АДРЕСА_1 належали на праві особистої приватної власності
позивачці ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності за НОМЕР_5 від
06.06.1997р., виданого виконкомом Одеської міськради народних депутатів на
підставі розпорядження УЖКГ Одеського міськвиконкому від 06.06.1997р. № 209
замість реєстраційного посвідчення, виданого ОМБТІ 22.02.1995р. і
зареєстрованого за р.НОМЕР_6 на стор. 55 в книзі 6с. (а.с.20, 11).

В подальшому позивач ОСОБА_1 відчужила 20/1000 частин ДБК „Науковий працівник
Держуніверситету", що знаходиться в АДРЕСА_1 на користь свого сина ОСОБА_6 за договором дарування від 12.05.1998р., посвідченим
приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8. за
р.НОМЕР_4, зареєстрованим в Одеському МБТІ та РОН 15.05.1998р. під р.НОМЕР_6на
стор.23 в книзі Не, після чого рішенням загальних зборів ДБК „Науковий
працівник Держуніверситету" від 20.09.1998р. (протокол № 5) ОСОБА_6. було
прийнято в члени цього ДБК.

Отримавши у власність
20/1000 частин ДБК „Науковий працівник Держуніверситету", що знаходиться в
АДРЕСА_1, ОСОБА_6.
у 2000 році в установленому порядку отримав Державний акт
на право
власності на земельну ділянку площею   0,0650 га, розташовану по АДРЕСА_2

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 помер, про що Першим відділом РАЦСу Приморського
районного управління юстиції м.Одеси 04.08.2004р. зроблено запис НОМЕР_7 в
книзі реєстрації актів про смерть, а також видане Свідоцтво про смерть серії
НОМЕР_8.

Проте ОСОБА_4., після
смерті ОСОБА_6.,
діючи від імені померлого на підставі нотаріально
посвідченої приватним нотаріусом ОСОБА_5. довіреності від 03.08.2004р. за
р.НОМЕР_9, відчужила належні померлому 20/1000 частин ДБК „Науковий працівник
Держуніверситету", що знаходиться в АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_7 за
договором дарування від 04.11.2004р., посвідченим приватним нотаріусом ОСОБА_5.
за р. НОМЕР_1.

Крім того, ОСОБА_4., діючи
від імені ОСОБА_6. на підставі нотаріально посвідченої приватним нотаріусом
ОСОБА_5. довіреності від 03.08.2004р. за р.НОМЕР_9, також відчужила належну
померлому ОСОБА_6.
земельну ділянку площею 0,0650 га, розташовану по
АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_7. за договором дарування від 04.11.2004р.,
посвідченим приватним нотаріусом ОСОБА_5. за р.НОМЕР_2.

Також судом установлено, що
на підставі договору дарування від 04.11.2004р. за р.НОМЕР_1, КП „ОМБТІ та
РОН" 10.11.2004р. були зареєстровані 20/1000 частин ДБК „Науковий
працівник Держуніверситету", що знаходиться в АДРЕСА_1, на праві приватної
власності за ОСОБА_7. під р.НОМЕР_6 на стор.157 в книзі 16с, а на підставі
договору дарування від 04.11.2004р. за р.НОМЕР_2 Одеським міським управлінням
земельних ресурсів 22.02.2005р. був виданий на ім'я ОСОБА_7. Державний акт на
право  власності на земельну ділянку
площею 0,0650 га, розташовану по АДРЕСА_2, серії НОМЕР_10, зареєстрований в
Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею, договорів оренди землі за НОМЕР_11.

Рішенням загальних зборів
ДБК „Науковий працівник Держуніверситету" від 18.11.2004р. (протокол № 16)
ОСОБА_7. було прийнято в члени цього ДБК.

ІНФОРМАЦІЯ_1р. ОСОБА_7
померла, залишивши заповіт від 06.09.2004р., посвідчений Першою одеською
державною нотаріальною конторою за р.НОМЕР_12, яким заповіла усе своє майно
своєму синові ОСОБА_2., і на підставі цього заповіту Третьою одеською державною
нотаріальною конторою 06.07.2006р. було видане на ім'я ОСОБА_2. Свідоцтво про
право на спадщину за заповітом за р.НОМЕР_3. З вказаного Свідоцтва про право на
спадщину за заповітом вбачається, що спадкове майно, на яке видане це
свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 0,0650 гектарів, що
розташована у АДРЕСА_2, що належала померлій ОСОБА_7. на підставі Державного
акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_10, виданого Одеським
міським управлінням земельних ресурсів 22.02.2005 р., зареєстрованого в Книзі
записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право
постійного користування землею, договорів оренди землі за НОМЕР_11.

Виходячи з викладеного, суд
доходить висновку, що відповідно до п.6 ст.248 ЦК України ОСОБА_4. не мала права укладати від імені померлого 04.08.2004р. ОСОБА_6. вказані вище два договори дарування від 04.11.2004р. за
р.НОМЕР_1,  НОМЕР_2. Таким чином,
вчинення  ОСОБА_4. цих правочинів
дарування суперечить вимогам закону, отже згідно ст.215 ЦК України ці правочини
є недійсними з моменту їх вчинення. У зв'язку з тим що судом установлено, що
майном, яке є предметом за зазначеними двома договорами дарування, фактично
користується позивач ОСОБА_1,
а тому суд вважає зайвим застосування у даному випадку до
цих правичинів наслідків, передбачених ст.216 ЦК України.

Крім того, суд вважає, що виданий Одеським міським управлінням земельних
ресурсів 22.02.2005р. на ім'я ОСОБА_7. Державний акт на право власності на
земельну ділянку серії НОМЕР_10 також підлягає визнанню недійсним, але
позивачем не пред'явлені такі вимоги, а згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог, - отже
суд не може вийти за межі заявлених позивачем позовних вимог, чим, у свою
чергу, зумовлюється неможливість як вирішення судом питання щодо визнання
недійсним виданого Третьою державною нотаріальною конторою Свідоцтва про право
на спадщину за заповітом на ім'я ОСОБА_2. від 06.07.2006р. за р.НОМЕР_3, так і
вирішення питання щодо визнання за позивачем права власності на цю земельну
ділянку в порядку спадкування першої черги за законом.

Одночасно суд погоджується
з доводами позивача стосовно того, що через те, що у липні 2004 року вона впала
і пошкодила ногу, 31.10.2004р. впала вдруге та поламала шийку лівого стегна і
довгий час знаходилася у гіпсі, але внаслідок неправильно зрісшогося перелому
до цього часу не має можливості ходити, прикута до ліжка, потребує постійної
сторонньої допомоги, - а тому вона з поважних причин своєчасно не звернулася до
нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Разом з тим, на момент
відкриття спадщини позивач постійно проживала разом із своїм сином ОСОБА_6. на
дачі, що розташована на земельній ділянці по АДРЕСА_2, та є капітальним
будинком і придатна для проживання у зимній період, а також є спадкоємцем
першої черги за законом свого померлого сина, отже згідно ч.3 ст.1268 ЦК
України вважається такою, що прийняла спадщину, яка складається із 20/1000
частин ДБК „Науковий працівник Держуніверситету", що знаходиться в
АДРЕСА_1.

Вимоги позивача щодо
зобов'язання КП „ОМБТІ та РОН" і Управління земельних ресурсів у місті
Одесі внести зміни у правовстановлюючі документи не конкретизовані, а тому не
підлягають задоволенню.

Вимоги позивача щодо
зобов'язання ДБК „Науковий працівник Держуніверситету" виключити ОСОБА_7.
з членів цього кооперативу є обґрунтованими і підлягають задоволенню, але
аналогічні вимоги позивача щодо виключення ОСОБА_2. з членів зазначеного
кооперативу є неспроможними,

оскільки кооперативом не
приймалося рішення про прийняття відповідача у члени кооперативу.

Вимоги позивача щодо
поновлення строку звернення до суду з даним позовом є безпідставними, оскільки
позивач, звернувшись до суду з цим позовом 10.07.2006р., встановлений законом
строк позовної давності не пропустила.

На
підставі викладеного і керуючись ст.ст.10,11,88,209,212,214-215 ЦПК України,
ст.ст.203,215,216,236,248,1261, ч.3 ст.1268 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Визнати недійсним договір
дарування від 04 листопада 2004р., посвідчений приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_5. за р.НОМЕР_1, згідно якому   ОСОБА_4, діючи від імені ОСОБА_6 на підставі
нотаріально посвідченої довіреності від 03.08.2004р. за р.ОСОБА_9, подарувала,
а ОСОБА_7 прийняла у дар 20/1000 частин ДБК „Науковий робітник
„Держуніверситету", що знаходиться в АДРЕСА_1.

Визнати
недійсним договір дарування від 04 листопада 2004р., посвідчений приватним
нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5. за р.НОМЕР_2,
згідно якому   ОСОБА_4, діючи від імені
ОСОБА_6 на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 03.08.2004р. за
р.НОМЕР_9, подарувала, а ОСОБА_7 прийняла у дар земельну ділянку площею 0,0650
га, розташовану по АДРЕСА_2.

Встановити факт прийняття
ОСОБА_1 спадщини, що відкрилася після смерті її сина  ОСОБА_6 та складається з 20/1000 частин ДБК
„Науковий працівник Держуніверситету", що знаходиться в АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право
власності на 20/1000 частин ДБК „Науковий працівник Держуніверситету", що
знаходиться в АДРЕСА_1, в порядку спадкування першої черги за законом після
смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Зобов'язати
Дачно-будівельний кооператив „Науковий працівник Держуніверситету"
виключитиОСОБА_7 з членів цього кооперативу.

В решті позовних вимог
ОСОБА_1. відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 :

- судові витрати у розмірі
216 (двісті шістнадцять) грн. 00 коп. на користь ОСОБА_1;

- і судові витрати у
розмірі 1 514 (одна тисяча п'ятсот чотирнадцять) грн. 00 коп. на користь
держави.

Рішення може бути оскаржене
в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський
районний суд м.Одеси шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і

поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.