Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

26 листопада 2008 року
місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Мельник
І. Г.,

при секретарі - Кутана Т. Л.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання
права власності на кооперативну квартиру в порядку спадкування, третя особа:
Житлово-будівельний кооператив «Чайка», -

В С Т А Н О В И В:

21 жовтня 2008 року позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача
про визнання за її чоловіком, ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право
власності на кооперативну квартируАДРЕСА_1, посилаючись на те, що її чоловік
був членом ЖБК «Чайка», разом з нею він придбав вказане житло та в повному
обсязі за спільні кошти вони виплатили паєві внески. Однак її чоловік за час життя
не встиг зареєструвати право власності на зазначену квартиру, що на даний
момент є перешкодою для оформлення правовстановлюючих документів на вказане
нерухоме майно та вступу у спадщину.

В судовому засіданні позивачка змінила свої позовні вимоги, просила суд
визнати за нею і її чоловіком, ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право
спільної сумісної власності на кооперативну квартируАДРЕСА_1 в рівних частках,
та визнати за нею у порядку спадкування право власності на вказану квартиру у
цілому.

Представник відповідача, ОСОБА_3, яка дії за довіреністю, змінені позовні
вимоги ОСОБА_1 визнала повністю та не заперечувала проти задоволення позову.

Третя особа, у особі голови ЖБК „Чайка”, Іваркіної Г. Т., проти задоволення
позову ОСОБА_1 не заперечувала, погоджуючись із вимогами позивача.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити
на попередньому судовому засіданні. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при
визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК
України. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову
суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення
позову.

Відповідно ст. 128 ЦК України (в редакції 1963 року) право власності у
набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не
передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речі набувачу.

Розглядом справи встановлено, що за ордером № 596 від 31 липня 1975 року за
рішенням виконавчого комітету Жданівської міської ради ОСОБА_2була надана
двокімнатна кооперативна квартира АДРЕСА_1 області на склад родини з трьох
осіб, в тому числі на дружину ОСОБА_1

Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена судом.

За довідкою ЖБК „Чайка” ОСОБА_2був членом житлово-будівельного кооперативу
«Чайка» та у повному обсязі сплатив пай за квартиру АДРЕСА_1.

З особового рахунку вбачається, що ОСОБА_2проживав в квартиріАДРЕСА_1 разом
із дружиною, ОСОБА_1, по день своєї смерті.

Відповідно ст. 384 ЦК України у разі викупу квартири член
житлово-будівельного кооперативу стає її власником.

Відповідно п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику
застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» № 9 від
18 вересня 1987 року член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за
квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і
вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в
тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського
житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить
громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не
заборонені законом.

Тому суд вважає, що ОСОБА_2набув право власності на вказане нерухоме майно
правомірно, його право на володіння квартирою ніким не ставилося під сумнів на
протязі багатьох років. Обставина, що він за життя не отримав
правовстановлюючий документ на квартиру, не може бути
покладена судом, як підстава у відмові позивачу в задоволенні позову.

За таких конкретних обставин, суд вважає можливим визнати право власності
за ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на кооперативну квартиру 6АДРЕСА_1

Згідно свідоцтва про смерть, виданого 31 березня 2008 року
Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського
міського управління юстиції Донецької області, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
актовий запис 486.

Відповідно спадкової справи № 964, яка зареєстрована в спадковому реєстрі,
після смерті  ОСОБА_2 заяву про прийняття
спадщини подано дружиною померлого, ОСОБА_1. Однак свідоцтво про право на
спадщину не видано.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 30 вересня 1962 року Палацом
одруження міста Жданова Донецької області, між ОСОБА_2та ОСОБА_1 був
зареєстрований шлюб, після якого дружини привласнено прізвище ОСОБА_1, актовий
запис НОМЕР_1.

За змістом ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час
шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного
заробітку.

За положеннями ст. 70 СК України частки дружини і чоловіка в майні, що є
об'єктом спільної сумісної власності подружжя, є рівними, якщо інше не
визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

В ході судового розгляду не здобуто доказів на спростування доводів
позивачки щодо існування її шлюбу з ОСОБА_2до дня смерті останнього.
Кооперативна квартира надана, сума паю сплачена в повному обсязі у період шлюбу
ОСОБА_1 з ОСОБА_2

Тому суд вважає за необхідне визнати квартиру АДРЕСА_1 об'єктом спільної сумісної
власності подружжя, а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відповідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року у разі смерті
члена житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс пайовий внесок за
квартиру, вона включається до складу спадщини.

Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_1 має спадкові права на майно
померлого ОСОБА_2, що підтверджено в судовому засіданні сукупністю зібраних по
справі доказів, згідно положень ст. 1261 ЦК України, суд вважає за необхідне
визнати за ОСОБА_1 право власності на вказане нерухоме майно в цілому порядку
спадкування після смерті її чоловіка.

На підставі ст. ст. 328, 384, 1261 ЦК України, ст. ст. 60, 70 Сімейного
Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику
застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи” від 18
вересня 1987 року, Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову
практику у справах про спадкування” від 30 травня 2008 року, керуючись ст. ст.
10, 60, 130, 213, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право спільної
сумісної власності подружжя на кооперативну квартируАДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 в цілому право власності в порядку спадкування після
смерті ОСОБА_2 на кооперативну квартируАДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя
шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з
подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку, який передбачений ч. 4
ст. 295 ЦПК України.

Суддя