РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2008 року                                                                             м.Харків

Московський
районний суд м.Харкова у складі:

головуючого - судді Короткого І.П.

при секретарі            Черних І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи
приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Полякова М.В.,
комунальне підприємство “Харківське міське бюро технічної інвентаризації”,
Черняк Кристина Володимирівна про визнання угоди часткого недійсною (справа
№№2-30510/2004, 2-3375/2008),

В С Т А Н О В И
В:

Позивач звернувся
до суду з позовом, в якому зазначив, що 14.06.2001 року продав за договором
купівлі- продажу належну йому квартиру АДРЕСА_1 за 20520 гривень та у цей же
день придбав за договором купівлі-продажу у ОСОБА_2. квартиру АДРЕСА_2за 9700
гривень. Оскільки позивач є літньою людиною та страждає рядом захворювань,
згодом вона дізналась, що покупцями квартири АДРЕСА_2є вона та її дочка
ОСОБА_3., а квартира зареєстрована за ними на праві спільної сумісної
власності. Не погодившись з цим, позивач просить визнати договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2частково недійсним в частині покупця ОСОБА_3.,
визнати право власності на цю квартиру за позивачем та зобов”язати комунальне підприємство
“Харківське міське бюро технічної інвентаризації” аннулювати реєстрацію права
власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_2та зареєструвати за ОСОБА_1право
власності на зазначену квартиру в цілому.

В судовому
засіданні представник позивача ОСОБА_5 позов підтримав та уточнив обгрунтування
позовних вимог, зазначивши, що договір підлягає визнанню частково недійсним в
частині покупця ОСОБА_3., оскільки зазначена квартира була придбана за грошові
кошти, що належали позивачу особисто на праві власності та були отримані від
продажу позивачем квартири АДРЕСА_1. Пояснив, що всі обставини справи зазначені
в позові.

Відповідач позов
визнав, пояснень суду не надав.

Треті особи були
повідомлені про час та місце слухання справи, до суду не з”явились.

Дослідивши докази
по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом
встановлено, що 14.06.2001 року позивач продав за договором купівлі- продажу
належну йому квартиру АДРЕСА_1 за 20520 гривень та у цей же день придбав на
належні йому особисто грошові кошти за договором купівлі-продажу у ОСОБА_2.
квартиру АДРЕСА_2за 9700 гривень. Згодом позивач дізнався, що покупцями
квартири АДРЕСА_2є вона та її дочка ОСОБА_3., а квартира зареєстрована за ними
на праві спільної сумісної власності.

Ці оставини підтверджуються
договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 14.06.2001 року (а.с.5),
договором купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_2від 14.06.2001 року (а.с.6), витягом з реєстру прав власності на
квартиру  АДРЕСА_2, відповідно до якого
ця квартира належить ОСОБА_1. та ОСОБА_3. на праві спільної сумісної власності
(а.с.7).

Відповідно до ст.224 ЦК УРСР 1963 року
за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у
власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього
певну грошову суму.

Зі змісту цієї
правової норми покупцем є особа, яка сплачує за майно певну грошову суму.

Як було
встановлено судом, квартира
АДРЕСА_2була куплена позивачем за належні їй особисто грошові
кошти, отримані нею від продажи квартири
АДРЕСА_1 від 14.06.2001 року, яка належала позивачу на праві особистої
власності.

Відповідно до ст.48 ЦК УРСР 1963 року
недійсною є та угода, яка не відповідає вимогам закону.

Ст.60 ЦК УРСР 1963 року передбачає, що
недійсні частини угоди не тягнуть за собою недійсності інших її чаcтин,
оскільки можна припустити, що угода була б укладена і без включення недійсної
її частини.

Відповідно до п.1.3. Тимчасового
положенняпро порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно,
затвердженого наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 року,
державну  реєстрацію  прав
власності на нерухоме майно здійснюють підприємства бюро технічної
інвентаризації (далі - БТІ) у
межах  визначених  адміністративно-територіальних  одиниць
на підставі   відповідних   рішень
виконавчих   органів   місцевого самоврядування.

Таким чином, оскільки судом
встановлено, що зазначення відповідача покупцем спірної квартири не
відповідає вимогам ст.
224 ЦК УРСР 1963 року, в цій частині на підставі ст.48 ЦК УРСР 1963 року спірний
договір підлягає визнанню недійсним, а реєстрація права власності на спірну
квартиру за відповідачем - аннулюванню.

Оскільки позивач придбав спірну
квартиру на законних підставах, відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про
власність» за ним слід визнати право власності на зазначену квартиру в цілому.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 214, 215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов
задовольнити.

Визнати
частково недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, укладений 14.06.2001
року між ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального округу Поляковою М.В., в частині покупця
ОСОБА_3.

Визнати
за ОСОБА_1право власності на квартиру АДРЕСА_2.

Зобов”язати
комунальне підприємство “Харківське міське бюро технічної інвентаризації”
аннулювати реєстрацію права власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_2та
зареєструвати за ОСОБА_1право власності на зазначену квартиру в цілому.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про
апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду через
суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя