Справа № 2 - 949
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

25 червня 2008 року                Замостянський районний суд м.Вінниці

в складі: головуючого судді Батрин О.В.

при секретарі Кононенко О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ВОКП ВКГ «Вінницяводоканал» про стягнення заборгованості по
зарплаті, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ВОКП ВКГ «Вінницяводоканал» про
стягнення заборгованості по зарплаті, мотивуючи тим, що між позивачем та
юридичними особами КП "Дорожнє ремонтне-будівельне управління № 2",
ДП "Асфальто-бетонний завод" "ДРБУ № 2" були укладені в
2001 році трудові договори для виконання робіт, пов'язаних з правовою роботою
на цих підприємствах. В подальшому дані юридичні особи, на підставі рішення
Вінницької обласної Ради увійшли до складу ВОКВП ВКГ
"Вінницяводоканал", шляхом реорганізації та з'єднання і виділення, в
складі юридичної особи ВОКВПВКГ "Вінницяводоканал", в самостійний
структурний підрозділ "Благоустрій", який визнав трудовий договір
дійсним і продовжував користуватись послугами та роботою позивача. При цьому,
умовами договору було те, що КП "ДРБУ-2" та ДП "АБЗ" КП
"ДРБУ-2" зобов'язалися щомісячно виплачувати позивачу заробітну плату
в сумі 250 грн. з умовою утриманням суми податку на прибуток, до пенсійного
фонду та фонду соціального страхування, а також оплачувати 5% від кожної суми,
яка зменшить його витрати в зв'язку з проведеною правовою роботою або буде
визнана судом на користь "Роботодавця". Таку процедуру сторони
домовились оформлювати актом виконаних робіт. В зв'язку з тим, що роботодавці
припинили проводити оплату сум боргу по заробітній платі і стали ухилятись від
оплати, позивач звернувся до них з вимогою щодо виплати належних йому сум
невиплаченої заробітної плати за період 2001-2004 років на суму 6160 гривень,
згідно з розрахунком, наданим позивачем, які відповідачем залишені без
належного реагування. Тому, позивач звернувся з даним позовом до суду та просив
його задовольнити.

В судовому засіданні позивач підтримав свій позов повністю, мотивуючи
обставинами, викладеними в своїй позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та
просив в задоволенні позову відмовити, мотивуючи тим, що наданий позивачем
договір на правове обслуговування № 1/01 від 1.01.2001 року, як доказ, де
сторонами є Замовник і Виконавець, не є трудовим договором, а тому
заборгованості по заробітній платі перед позивачем на підставі договору на
правове обслуговування немає. Крім того, представник відповідача суду зазначив,
що договір на правове обслуговування № 1/01 від 01.01.2001 року, який позивач
надав як доказ, підписаний в односторонньому порядку тобто лише позивачем, а
тому і суперечить чинному законодавству.

Допитана в якості свідка ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що вона
дійсно працювала протягом 2001-2004 року на ВОКП ВКГ «Вінницяводоканал»
бухгалтером, а позивач ОСОБА_1 юристом. Однак, на якій підставі ОСОБА_1
працював: чи на підставі цивільно-правової угоди, чи трудового договору вона не
знає.

Заслухавши пояснення сторін, свідка, та дослідивши матеріали справи суд
дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до ВОКП ВКГ
«Вінницяводоканал» про стягнення заборгованості по зарплаті, оскільки відповідно
до ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником
підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною
особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією
угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник
підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична
особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати
умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про
працю, колективним договором і угодою сторін.

Однак, як вбачається з матеріалів цивільної справи договір на правове
обслуговування № 1/01 від 1.01.2001 року, за своїм змістом не є трудовим
договором, а є цивільно-правовою угодою. Тому, вимоги позивача щодо стягнення
заборгованості по заробітній платі з цих підстав задоволенню не підлягають.

Крім того, договір на правове обслуговування № 1/01 від 01.01.2001 року,
який позивач надав як доказ, підписаний в односторонньому порядку лише позивачем,
а тому ніяких правових наслідків він тягнути за собою не може, оскільки  відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо
сторони домовились укласти договір у письмовій формі, то він вважається
укладеним з моменту підписання тексту договору всіма сторонами.

Оскільки відповідно до закону кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень;
доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає
спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, доказів укладення
трудового договору між сторонами позивачем не надано, не надано і доказів
існуючої заборгованості, тому суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до
ВОКП ВКГ «Вінницяводоканал» про стягнення заборгованості по зарплаті слід
відмовити.

Дані правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст. 21КЗпП
України, ст. 639 ЦК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 21КЗпП України, ст. 639 ЦК України
та ст.ст.10, 57, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ВОКП ВКГ «Вінницяводоканал» про стягнення
заборгованості по зарплаті - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду
Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя