№ 2-314/2008
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

21
листопада 2008 року Шевченківський районний суд Харківської області в складі:

гол-чого
судді Стеганцова С.М.

при
секретарі Реуцькій Н.В.

розглянувши
у відкритому
судовому засіданні
в сел. Шевченкове справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про розподіл майна подружжя,
третя особа - приватний нотаріус ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеною позовною заявою, в якій вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 між ним та відповідачем
за справою ОСОБА_2 було укладено договір про розподіл майна подружжя,
посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_3, умовами договору були речі придбані в
період шлюбу, а саме житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1,  вартістю ІНФОРМАЦІЯ_2, майно домашнього
вжитку та автомобіль ІНФОРМАЦІЯ_3 без оцінки їх вартості. За даним договором
йому був переданий автомобіль та частина речей домашнього вжитку, а
відповідачеві будинок та речі домашнього вжитку .

В
обґрунтування позовних вимог пояснив, що при розподілі майна, що є об'єктом
спільної власності подружжя, були порушені рівності часток, оскільки ціна
будинку значно перевищувала ціну автомобіля. Крім того відповідач ОСОБА_2
пізніше звернулася до суду з позовом про розподіл іншого будинку, розташованого
по АДРЕСА_2, вартістю ІНФОРМАЦІЯ_4, який було розділено, таким чином
відповідачеві ОСОБА_2  було виділено
речей на суму ІНФОРМАЦІЯ_5, що в 3 рази більше за його частку. Також позивач
стверджує, що при укладенні договору про розподіл майна подружжя були порушені
права та інтереси їх неповнолітніх дітей, так як відповідач у зв'язку з
одержанням більшої частки зобов'язалася передати дітям по 500 доларів у разі
відчуження будинку, в якому зареєстровані діти, а саме будинку, розташованому
по  АДРЕСА_1, в подальшому нею був
здійснений обмін будинку на квартиру, меншу за площею, але гроші дітьми
отримані не були.

Тому
позивач просить визнати недійсним вищевказаний договір про розподіл майна
подружжя від ІНФОРМАЦІЯ_1, розподілити майно подружжя та визнати за ним право
власності на автомобіль, стягнути з відповідача на його користь 12 вартості
будинку, розташованого по АДРЕСА_1, вартістю ІНФОРМАЦІЯ_6.

У
судовому засіданні позивач та його представник на задоволенні позову наполягали
і просили продовжити строки позовної давності, оскільки позивач дізнався про
порушення свого права ІНФОРМАЦІЯ_7 з винесенням ухвали апеляційного суду
Луганської області.

Відповідач у
судовому засіданні з позовом не згодна, вказуючи, що  договір про розподіл майна подружжя був укладений
за взаємною згодою і спрямований на реальне настання наслідків, без будь-якого
примусу, насильства і обману, із врахуванням того, що договір був укладений у
2004 році, просила застосувати строки позовної давності і відмовити у позові.

Третя особа ОСОБА_3
у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_1
сторони уклали договір за взаємною згодою згідно чинного законодавства.

Суд, перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, представника позивача, третьої особи, вважає, що позов не підлягає задоволенню  з наступних підстав.

Судом установлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 між
позивачем та відповідачем було укладено договір про розподіл майна подружжя,
посвідчений приватним нотаріусом Шевченківського районного нотаріального округу
Харківської області (а.с. 32). За даним договором розподілялося спільне сумісне
майно, набуте під час шлюбу, а саме житловий будинок АДРЕСА_1 вартістю
ІНФОРМАЦІЯ_2 та майно домашнього вжитку без визначення його вартості за
взаємною згодою на підставі акта від ІНФОРМАЦІЯ_8, додатку до договору (а.с.
33).

Згідно договору
у власність позивача ОСОБА_1 перейшло майно домашнього вжитку згідно акту та
автомобіль ІНФОРМАЦІЯ_3 ІНФОРМАЦІЯ_9 д.н. НОМЕР_1; у власність відповідача
ОСОБА_2 перейшов житловий будинок
АДРЕСА_1 вартістю ІНФОРМАЦІЯ_2 та майно домашнього вжитку згідно акту.

Посилання
позивача та його представника на те, що при укладенні договору порушено частки
рівності сторін всупереч ст. 70 СК України, спростовуються тим, що частиною 1
цієї статті передбачена рівність часток, якщо інше не визначено домовленістю
між ними. Укладенням договору про розподіл майна від ІНФОРМАЦІЯ_1 сторони
визначили інший порядок розподілу, тобто відійшли за взаємною згодою від
рівності часток,  згідно п. 2 договору
вартість майна за взаємною згодою сторін не визначалася. Крім того, в п. 11
договору вказано, що жодна із сторін матеріальних претензій одна до одної не
мають.

Дружина і
чоловік згідно ст. 64 СК України мають право укладати між собою всі типи
договорів, які не заборонені законом, зокрема і договір про розподіл майна.
Предметом договору можуть бути речі, що належать їм на праві як особистої, так
і спільної сумісної власності. Частина 2 цієї статті надає право одному із
подружжя на відчуження своєї частки у праві спільної сумісної власності без її
виділу в натурі.

Відповідно до
ч.2 ст. 69 СК України, передбачено право подружжя на розподіл майна за взаємною
згодою. Договір поділу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений,
що було зроблено сторонами при укладанні договору про розподіл майна подружжя
від  ІНФОРМАЦІЯ_1. Після підписання
даного договору   про розподіл майна
будинок АДРЕСА_1 став особистою власністю відповідача за справою, в зв'язку з
чим вона мала право на розпорядження цим майном, крім відчуження, на свій
власний розсуд .

ІНФОРМАЦІЯ_10
відповідач згідно договору міни (а.с. 57-59) вищевказаний будинок не відчужила,
а обміняла на квартиру, розташовану по АДРЕСА_3. Вказаний правочин щодо
відчуження будинку позивачем ОСОБА_1 був оскаржений до Шевченківського
районного суду Харківської області, ІНФОРМАЦІЯ_11 в позові ОСОБА_1 судом було
відмовлено (а.с. 29) .

Не погоджуючись
із рішенням суду першої інстанції від ІНФОРМАЦІЯ_11 позивач за справою оскаржив
дане рішення в апеляційному порядку. Апеляційна інстанція ухвалою від
ІНФОРМАЦІЯ_12 у задоволенні скарги ОСОБА_1 в частині виконання умов п. 4
договору про розподіл майна подружжя (щодо перерахування коштів дітям) -
відмовила з вказівкою на те, що при здійсненні міни свого будинку на
двокімнатну квартиру відповідач ОСОБА_2 забезпечила дітей житлом. (а.с. 30).
Тому посилання позивача при подачі даного позову до суду на те, що не було
враховано інтереси двох неповнолітніх дітей, є безпідставними.

Судом встановлено,
що позивач дізнався про своє порушене право на будинок АДРЕСА_2 з дня винесення
ухвали від ІНФОРМАЦІЯ_7 апеляційного суду Луганської області,  тому суд вважає, що саме з цієї дати
необхідно рахувати початок сплину строків позовної давності.

На підставі
всього вищевикладеного, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову
про визнання договору про розподіл майна від ІНФОРМАЦІЯ_1 недійсним, оскільки
відступлення від рівності  часток сторін
при укладанні договору, відбулося за взаємною згодою сторін і даний договір
нотаріально посвідчений з дотриманням вимог законодавства.

Оскільки
позивачеві суд відмовляє у задоволенні позову про визнання недійсним договору
про розподіл майна подружжя, то в зв'язку з цим необхідно йому відмовити й у задоволенні
позовних вимог про новий розподіл майна та стягненні з відповідача на його
користь 12 вартості будинку АДРЕСА_1.

Керуючись
ст.ст.10, 11,  209, 212, 214-215  ЦПК
України,

ст.ст. 203, 209 ЦК
України,

ст. ст. 64, 69, 70, 71 СК
України

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про розподіл майна подружжя, третя
особа - приватний нотаріус ОСОБА_3 - відмовити.

Рішення може бути
оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя:
С.М.Стеганцов