Справа
№ 2-4454/08/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

17 грудня 2008 року                                 Київський районний суд м.
Харкова  у складі:

головуючого судді Плетньова В.В.

при
секретарі          Банах В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Харкові
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа ОСОБА_3

про усунення перешкод у здійсненні права власності,
вселення, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач  ОСОБА_1 22.08.2008 р. звернувся до суду з позовною
заявою, у якій просить усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні ним Ѕ
частиною квартири АДРЕСА_1, вселити його в цю квартиру, стягнути з відповідачки
ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди - 500грн., на відшкодування
моральної шкоди - 5000грн., судові витрати, розходи по отриманню правової
допомоги, посилаючись на те, що квартира була зареєстрована за ним на праві
власності з 29.11.1993 р. Рішенням суду від 7.07.2007р. квартиру поділено між
ним та відповідачкою по Ѕ частині. Позивачеві було виділено кімнати: літ. „7”
площею 9,2кв.м., літ. „8” площею 12,6кв.м., балкон площею 1,47кв.м.
Відповідачка перешкоджає його вселенню та проживанню в квартирі, внаслідок чого
він не узмозі останні 3 роки проживати в квартирі.  Відповідачка на свій розсуд користується
квартирою, здає її в найом, внаслідок чого позивачеві заподіяно матеріальну
шкоду у розмірі 500грн. і моральну шкоду, яку він оцінив у 5000грн.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 підтримали позов, підтвердили обставини
справи, що були викладені у позовній заяві. Позивча уточнив, що матеріальна
шкода полягає у тому, що він сплатив 500грн. як експлуатаційні розходи за
квартиру, але не міг з вини відповідачки користуватися житлом.

Відповідачка ОСОБА_2 та 3-я особа  ОСОБА_3, яка діяла від свого імені та від
імені відповідачки заперечували проти позову, стверджують, що не чинили
будь-яких перешкод у проживанні позивача в квартирі, у позивача є інша
квартира, у якій він проживає і зареєстрований, вселитися у спірну квартиру він
не намагався. Його звернення в міліцію про, буцімто, створені перешкоди у
вселенні були обумовлені підготовкою позову до суду. Вони не заперечують проти
його проживання у спірній квартирі.

Вислухавши сторони, перевіривши
матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню
з таких підстав:

З матеріалів справи вбачається, що
позивач та відповідачка раніше перебували у шлюбі, є власниками квартири
АДРЕСА_1 по Ѕ частині кожний.

Відповідно до рішення Київського
районного суду м.Харкова від 17 липня 2007 р. на долю позивача було
виділено  2 кімнати та балкон. Інші 2
кімнати та балкон виділені відповідачці. Право проживання у жилих приміщеннях,
виділених відповідачці, визнано за дочкою сторін ОСОБА_3

Інші приміщення у квартирі перебувають
у спільному загальному користуванні сторін.

Тим же рішенням суду за позивачем
визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Згідно вимог ст.150 ЖК України
громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинкч квартиру,
користуються ним (нею) для особистого проживання і прожива-ня членів їх сімей і
мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду, обмінювати, за­кладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

Посилання у позовній заяві на
ст.145 ЖК України є некоректним, оскільки ця норма регулює інші правовідносини
- між членами сім'ї ЖБК.

Згідно вимог чч.1-4 ст.319 ЦК
України власник  володіє,  користується,   розпоряджається   своїм майном на власний розсуд. Власник  має
право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
При здійсненні своїх прав  та  виконанні
обов'язків  власник зобов'язаний
додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні
умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує.

Згідно вимог ч.2 ст.321 ЦК України особа може
бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках
і в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог ст.322 ЦК України
власник зобов'язаний утримувати майно,  що
йому  належить, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно
до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну
фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її
вини, за виключенням випадків, передабчених ч.2 ст.1167 ЦК України, коли така
шкода має відшкодовуватись незалежно від вини.

Разом з тим, згідно вимог чч.1-3
ст.10 ЦПК України цивільне  судочинство
здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи,  які беруть участь у справі,  мають рівні
права  щодо  подання
доказів,  їх дослідження та
доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті
обставини,  на  які
вона посилається  як  на
підставу  своїх  вимог
або заперечень,  крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Позивач не надав судові будь-яких доказів того, що його
право було порушене відповідачкою. З матеріалів справи вбачається, що позивач
зареєстрований і проживає постійно в іншій, належній йому квартирі. Оскільки й
спірна квартира належить йому в Ѕ частині, є цілком природнім, що він несе розходи
по її уотриманню житловим органом. Якщо його не влаштовує розмір таких витрат,
або він вважає, що не повинен зовсім нести розходи по утриманню своєї
власності, він може врегулювати відповідні відносини з житловим органом.
Відповідачка ж надала судові копії квитанцій, згідно яких саме вона з 2001 р.
несе на собі тягар по утриманню квартири, здійснює комунальні платежі.

Посилання позивача на те, що відповідачка не пускає його
в квартиру є голословними і нічим об'єктивно не підтверджені. Відповідачка
стверджувала, що у позивача є свої ключи від квартири, але ж він не намагався
вселитися в квартиру. Ці доводи відповідачки підтвердила 3-я особа і не
спростував позивач.

З наданих позавачем судові копій постанов про відмову у
порушенні кримінальної справи вбачається, що він 17.01.2008 р. та 23.06.2008 р.
він звертався в міліцію, до Київського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській обл. з
заявами про порушення його прав відповідачкою. Разом з тим, відповідачка та
дочка сторін - 3-я особа у справі, що розглядається, не були опитані. В обох
постановах органу дізнання відсутня фіксація того, що порушення прав позивача
мали місце взагалі і що ці порушення допущені відповідачкою або 3-ю особою.
Ніяких інших доказів порушення своїх прав на користування та розпорядження
спірною квартирою позивач судові не надав і на такі не послався. Не надано і
доказів заподіяння відповідачкою будь-якої шкоди позивачеві - матеріальної або
моральної.

З урахуванням викладеного, суд відмовляє у позові. У
зв'язку з недоведеністю позову не підлягають відшкодванню і судові витрати,
сплачений судовий збір, витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду
справи та з отримання правової допомоги адвоката.

Керуючись ст.ст.212-215 ЦПК України, ст.150 ЖК України,
ст.ст.319,321,322,1166,1167 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1  відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до
Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі заяви про апеляційне
оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішенння та подачі протягом 20
днів після цього самої апеляційної скарги - через Київський районний суд
м.Харкова.

Суддя