1 інстанції Кузнецов
Справа №
265-2008р.                                      Доповідач
УХВАЛА

Іменем України

29 січня 2008
року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого
судді Курило В.П. суддів Саніковой О.С. ,
Шамрило Л.Г. при секретарі Карпушовій К.Г.

розглянув
у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку апеляційну скаргу
ОСОБА_1,  ОСОБА_2 на рішення
Будьонівського районного суду міста Донецька від 16 листопада 2007 року у
справі за позовом Відкритого акціонерного товариства „Донецьксільбуд" до
ОСОБА_1,  ОСОБА_2,  третя особа приватний нотаріус ОСОБА_3 про
визнання договору купівлі-продажу недійсним,

ВСТАНОВИВ:

До
Апеляційного суду Донецької області надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1,  ОСОБА_2 на рішення Будьонівського районного
суду міста Донецька від 16 листопада 2007 року,
яким позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства
„Донецьксільбуд" задоволені. Визнаний недійсним договір купівлі-продажу
частини будівель від 31 травня 2007 року,
укладений між ^Відкритим акціонерним товариством ,
Донецьксільбуд"(далі підприємство) і ОСОБА_4 та ОСОБА_2,  посвідчений приватним нотаріусом Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_3 31 травня 2007 року за реєстром № 2193.

Повернуто
у власність Відкритого акціонерного товариства „Донецьксільбуд" придбане
за договором купівлі-продажу від 31 травня 2007 року,  посвідченим приватним нотаріусом Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстром № 2193,  а саме будівля літ. Е-2 площею 580.40 кв.м.
,  будівлю літ. А-2,  Б-1,  В-1,  Ж-1,
загальною площею 2706.90 кв.м.
замощення 1,  огорожа „1-4 що
складає 70/100 частин,  розташованих за
адресою АДРЕСА_1.

Стягнуто
з відкритого акціонерного товариства „Донецьксільбуд" на користь ОСОБА_1 і
на користь ОСОБА_2 по 150000 грн. кожній сплачених ними за договором
купівлі-продажу від 31 травня 2007 року.

Стягнуто
солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь відкритого акціонерного товариства
„Донецьксільбуд" судовий збір в сумі 1700 грн. і витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 30 грн.

В
апеляційній скарзі відповідачів ставиться питання про скасування ріщення суду з
ухваленням нового ріщення про відмову у задоволені позовних вимог. Суд не
врахував,

що договір
купівлі-продажу був укладений на підставі наказу №21 від 27 березня 2007
року,  в якому чітко визначена ціна
об"єкту нерухомості у 300000 грн. Вказана ціна була запропонована
власником приміщення і іншим співвласникам нерухомого майна. Ними були виконані
зобов"язання за договором купівлі-продажу і в касу підприємства внесена
повністю вартість майна 300000 грн. Суд був введений в оману позивачем про
те,  що вартість приміщень,  що ними куплена,  складала більшу суму. Вони придбали
приміщення у поганому зруйнованому стані з необхідністю проведення ремонту.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду,
пояснення сторін і їх представників,
дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги,  апеляційний суд вважає,  що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає,  виходячи з наступного.

Судом
встановлено,  що 31 травня 2007 року
приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 за
реєстром № 2193 був посвідчений договір купівлі-продажу нерухомого майна,  за яким Відкрите акціонерне товариство
„Донецьксільбуд" продало,  а ОСОБА_1
і ОСОБА_2 купили частину будівлі Е-2 площею 580.4 кв.м.  будівлі літ. А-2,  Б-1,
В-1,  Ж-1 загальною площею 2706.90
кв.м.  ,
замощення 1,  огорожу №1-4 що
складає 70/100 частин,  розташованих за
адресою АДРЕСА_1 (а.с. З). Вказане майно належало ВАТ «Донецьксільбуд» на підставі
наказів № 3956 від 17 листопада 1994 року,
№ 599 від 15 лютого 1996 року,  №
26 від 28 березня 2000 року,  виданих
Донецьким регіональним відділенням Фонду державного майна України.

Звертаючись
в суд з позовом про визнання цієї угоди недійсною,  позивач посилався на те,  що вона укладена внаслідок обману з боку
відповідачок,  які не мали наміру і
коштів для оплати спірного нерухомого майна.

Розглядаючи
справу,  суд першої інстанції повно,  всебічно,
об'єктивно перевірив доводи і заперечення сторін,  встановленим фактам і доказам дав правильну
правову оцінку і дійшов правильного висновку про те,  що вимоги позивача ґрунтуються на законі.

Відповідно
до  ст.
230 ЦК України,  якщо одна із сторін правочину навмисно ввела
другу сторону в оману щодо обставин,  які
мають істотне значення ( частина перша статті 229 цього Кодексу),  такий правочин визнається судом
недійсним.  Обман має місце,  якщо сторона заперечує наявність
обставин,  які можуть перешкодити
вчиненню правочину,  або якщо вона
замовчує їх існування.

Відповідно
до  ст.
229 ЦК України,  істотне значення
має помилка щодо природи і правочину,
прав та обов»язків сторін,  таких
властивостей і якостей речі,  які значно
знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Задовольняючи
позовні вимоги,  суд першої інстанції
виходив з того,  що договір
купівлі-продажу,  що оспорюється
позивачем,  укладений сторонами внаслідок
обману з боку відповідачок,  які не мали
наміру придбати і оплатити об"єкт нерухомості за ціною,  що була встановлена продавцем.

Вказаний
висновок суду першої інстанції грунтується на доказах,  що повно,
об"єктивно і всебічно досліджені судом першої інстанції.

Судом
встановлено,  що спірне нерухоме майно
продавалось позивачем з 2005 року. Спочатку його продажна ціна була встановлено
у 200000 доларів США,  а з часом у зв"язку з підняттям цін на нерухомість
піднялась продажна ціна і спірного майна і була визначена підприємством у
840000 доларів США. Вказаний
факт підтверджується оголошеннями в газетах ,
заявками на продаж майна в агенціях нерухомості,  оглядовими ластами Агенції нерухомості
„Шико" (а.с.  14-21),  поясненнями свідків.

Судом
також встановлено,  що шляхом переговорів
між головою правління Відкритого акціонерного товариства „Донецьксільбуд"
ОСОБА_5 і відповідачками остаточно була визначена продажна ціна спірного
об"єкта у 780000 доларів США.
Вказаний факт відповідачки підтвердили в суді першої інстанції.

За таких обставин суд
першої інстанції зробив правильний висновок про те,  що ціна договору купівлі-продажу спірного
нерухомого майна сторонами за договором була узгоджена у 780000 доларів США,
а не у 300000 грн.,
як вказують відповідачки в своїй апеляційній скарзі.

Доводи
відповідачок про те,  що продажна ціна
нерухомого майна,  що вони придбали,  визначена продавцем у 300000 грн. і їх
посилання при цьому на наказ голови правління Відкритого акціонерного
товариства „Донецьксільбуд" від 27 березня 2007 року №21,  копія якого знаходиться на а.с.  55,  є
безпідставними. Вказаний наказ,  як це
встановлено обвинувальним висновком по кримінальній справі №67-1928 по
обвинуваченню ОСОБА_5 у скоєнні злочинів,
передбачених ч. 2  ст.  364,
ч. 2  ст.  366,
ст.  368 КК України,  був виданий ОСОБА_5 на виконання свого
злочинного плану з внесенням у наказ неправдивих відомостей про ціну зданій
автобази і замість дійсної ціни у 3939000 грн. навмисно зменшив ціну
об"єкту до 300000 грн. Вказаний документ ОСОБА_5 виготовив особисто з
допомогою свого робочого комп"ютера,
підписав його і завірив печаткою.

Таким
чином,  і правоохоронні органи
встановили,  що дійсна і фактична
продажна ціна спірного майна встановлена підприємством у 3939000 грн.,  що дорівнює 780000 доларів США,
а ні 300000 грн.,
як вказують відповідачки. А наказ №21 від 27 березня 2007 року є результатом
кримінальної діяльності ОСОБА_5 і не відображає фактичну домовленість сторін за
договором купівлі-продажу щодо ціни об"єкта,  що відчужувався у травні 2007 року.

В
судовому засіданні відповідачки підтвердили,
що фактично не мали наміру купити спірне майно за 780000 доларів США. Більш того,  у них і не було обумовленої суми. Але вони
своєю поведінкою створили у продавця уявлення того,  що договір купівлі-продажу фактично
відбудеться за ціною у 780000 доларів США,
при цьому приховали від продавця свій намір придбати спірне майно лише
за 300000 грн.

За таких
обставин суд першої інстанції зробив правильний висновок про те,  що відповідачки обманули продавця щодо свого
наміру сплачувати дійсну продажну ціну майна. А інакше договір купівлі-продажу
нежилих приміщень не відбувся.

Цей
висновок суду також підтверджується і іншими встановленими доказами.
Зокрема,  суд встановив,  що підприємство не намагалось приховувати в
подальшому свій прибуток від купівлі-продажу нерухомості. 29 травня 2007
року,  тобто за декілька днів до
підписання договору купівлі-продажу майна,
підприємство виписало рахунок-фактуру № СФ 0000062 про вимогу сплати-за
продаж автобази 3900000 грн.,  у тому
числі ПДВ 650000 грн. 19 червня 2007 року Державна податкова інспекція
Ворошиловського району міста Донецька отримала податкову декларацію Відкритого
акціонерного товариства „Донецьксільбуд" з ПДВ,  в якій підприємство звітувало про продаж
спірного об"єкту нерухомості за 3900000 грн.,  з яких 650000 грн. - податок на додану
вартість від продажу автобази саме за вказаною ціною (а.с. 107,  112-113). Як пояснив представник позивача в
судовому засіданні фактично ОСОБА_5 збирався внести у касу підприємства всю
грошову суму,  що ним отримала від
купівлі-продажу автобази і саме тому підприємство намагалось сплатити державі
податок на додану вартість з врахуванням продажної ціни автобази у 3900000 грн.
Вказані документи - рахунок-фактура,
податкова декларація оформлені бухгалтером підприємства на вимогу голови
правління ОСОБА_5 до його затримання правоохоронними органами 31 травня 2007
року.

Доводи
скарги про те,  що вартість спірного
майна у 3900000 грн. не відповідає його якості і технічному стану,  не мають правового значення у даному випадку
через те,  що не грунтуються на законі.
Важливим у даному випадку є встановлений судом факт домовленості сторін за
договором купівлі-продажу про продажну ціну автобази у 3900000 грн.

Доводи апеляційної
скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи процесуального законодавства,  що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Тому рішення
суду є законним і підстав для його скасування не має.

Відповідно
до  ст.
308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення суду першої інстанції без змін,
якщо визнає,  що воно ухвалене з
дотриманням норм матеріального і процесуального законів.

Керуючись  ст.
ст.  304, 307,  308,
314,  315 ЦПК України,  апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу відхилити. Рішення Будьонівського районного суду міста Донецька від 16
листопада 2007 року залишити без змін.

Ухвала
суду апеляційної інстанції набирає законної сили з часу її проголошення і може
бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня проголошення ухвали суду апеляційної інстанції.