Справа № 2-497/08
Р І Ш Е Н Н Я

ІМ'ЯМ  УКРАЇНИ

22
травня 2008 року                                                Вінницький
районний суд Вінницької області

в складі :

головуючого судді                                                    Спринчука В.В.,

при секретарі                                                          Яровій О.В.,

з участю позивача                                                  ОСОБА_1

представника позивача                                          ОСОБА_3

представників відповідача                                     ОСОБА_4

ОСОБА_5

представника 3-ї особи                                          ОСОБА_6

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та спонуканні
відповідача до виконання вимог добросусідства та відшкодування матеріальної й
моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2. про
усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та спонуканні відповідача
до виконання вимог добросусідства, відшкодування матеріальної й моральної
шкоди.

В судовому засіданні представники відповідача ОСОБА_2.
-ОСОБА_7 ОСОБА_5 позов не визнали та суду пояснили, що земельна ділянка
відповідача дійсно межує з земельною ділянкою позивача ОСОБА_1На власній
земельній ділянці, належній відповідачеві на праві власності, що
підтверджується відповідним договором-купівлі продажу від 14.10.2004 року
ОСОБА_2 що є суб'єктом підприємницької діяльності розташував приладдя для деревообробки.
Твердження позивача щодо створення надмірного шуму чи забруднення повітря, є
бездоказовими, оскільки постанова про накладення на відповідача адмінстягнення
від 08.06.2006 року була скасована рішенням суду, як неправомірне. За
перевіркою Державного Управління охорони навколишнього середовища у Вінницькій
області було встановлено, що згідно протоколів проведення досліджень шумового
навантаження від 13.02.2007 року рівень шуму на земельній ділянці відповідача,
під час роботи деревообробних верстатів і витяжних вентиляторів відповідає
санітарним нормам, тому, в зв'язку з вказаним представники відповідача вважають
позов ОСОБА_1 таким, що до задоволення не підлягає.

Позивач
ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6
позов підтримали, суду пояснили, що позивач є власником земельної ділянки, розміром 0,15 га, що
розташована по АДРЕСА_1 і передана йому у власність у відповідності до
державного акту, виданого на підставі договору купівлі-продажу земельної
ділянки від 26.10.2001 року. Земельна
ділянка придбана для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських
будівель. На вказаній земельній ділянці він має будинок та господарські
споруди. Поруч з його земельною ділянкою знаходиться господарство та земельна ділянка, що
належить відповідачеві на підставі
договору купівлі продажу від 14.10.04 року. Цільове призначення земельної
ділянки відповідача таке саме, як і у позивача - для обслуговування жилого
будинку, господарських споруд і будівель. Однак, в порушення вимог, закону
відповідач використовує вказану земельну ділянку не за цільовим
призначенням, оскільки розташував на її території цех по виготовленню виробів з
деревини і проводить вказану переробну діяльність з грубим порушенням вимог
діючого законодавства, чим в значній мірі
перешкоджає як йому, так і іншим сусіднім землекористувачам належним чином
використовувати їхні земельні ділянки, чим порушує зміст і правила
добросусідства.

В
результаті скарг ОСОБА_1у відповідача були проведені відповідні перевірки в
наслідок чого райдержадміністрація, управління з контролю за використанням та
охороною земель у Вінницькій області, прокуратура району, держземінспекція України дійшли висновку, що відповідач дійсно
порушує принципи добросусідства, використовує земельну ділянку не за
цільовим призначенням, та способом, який допускає
шумові забруднення та розповсюдження неприємних запахів внаслідок облаштування в житловому будинку майстерні по
виготовленню столярних виробів.

В результаті  того, що біля належної позивачеві земельної
ділянки побудований деревообробний цех та сушка для дошок, яка працює
цілодобово, фарбувальний цех, зі сторони
якого знаходяться дитяча кімната та спальні, позивач не має змоги
провітрювати будинок. Через відсутність доступу повітря у будинку ОСОБА_1почали
псуватися стіни і стеля, які потребують
ремонту, тому, матеріальна шкода
завдана позивачу складає 3 382 грн. Також, йому та членам його сім'ї завдано
моральну шкоду. Від постійного підвищеного шуму і вібрації, пилу, загазованості в нього погіршився стан здоров'я,
його дружина  знаходилась на
стаціонарному лікуванні, дочка стала погано
спати, просипається з криком, неспокійна, потребує лікування в невропатолога, що також
підтверджується довідками з лікарні. Позивач живе в постійній тривозі за свою сім'ю, за їх подальше
здоров'я. Заподіяну моральну шкоду ОСОБА_1 оцінює в 20 000 гривень. В
зв'язку з вказаним позивач просить позов його задовольнити в повному обсязі.

Представник Якушинецької сільської
ради Вінницького району ОСОБА_7. вказав на використання відповідачем земельної ділянки не за цільовим
призначенням, з огляду на що проти задоволення вимоги позивача в частині усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та спонуканні
відповідача до виконання вимог добросусідства
не заперечував.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду,
дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає необхідним в задоволенні
позову відмовити.

Такого висновку дійшов з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 являється власником
земельної ділянки, розміром 0,15 га, що
розташована по АДРЕСА_1 та області.

Надана земельна ділянка була
передана позивачеві у власність у відповідності до
державного акту, виданого на підставі договору купівлі-продажу земельної
ділянки, зареєстрованої в реєстрі приватного нотаріуса Надольської Т.П. за
№8027 від 26.10.2001 року. (а.с.13). Земельна ділянка придбана для будівництва
та обслуговування жилого будинку та господарських будівель.

Суміжним землевласником земельної ділянки та власником
розташованого на ній будинковолодіння є ОСОБА_2 права власності якого на
земельну ділянку посвідчено на підставі договору купівлі продажу від 14.10.2004
року.

Згідно довідки Якушинецької сільської ради Вінницького
району №2849 від 18.09.2006 року, відповідач придбав вказану ділянку також для
обслуговування жилого будинку, господарських споруд і будівель.

Відповідно до свідоцтва про право власності №565 від
04.11.2005 року у АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 і складається з житлового будинку,
гаражу сараю, майстерні (а.с. 82).

Згідно результатів контрольних замірів викидів шкідливих
речовин в атмосферу, які проводились, згідно договору про надання послуг
екологічного характеру №106, держуправлінням охорони природи у Вінницькій
області, на території будинковолодіння АДРЕСА_1 перевищень вмісту забруднюючих
речовин із джерела викиду - газоходу від котлоагрегата - згідно ГОСТу 20548-93
- не має (а.с. 83, 85).

Відповідно до актів санітарно - епідеміологічного
обстеження об'єкта від 19.05.2006 року та 30.06.2006 року в ході яких було
оглянуто домогосподарство ОСОБА_2. АДРЕСА_1 на момент перевірок у майстерні
проводились роботи для ремонту та обслуговування вказаного вище будинку /двері,
вікна, паркет/, шумів та запахів ацетону не виявлено (а.с. 59, 60). Дані акти
підписано сторонами по справі, заперечення відсутні.

Згідно протоколів №5, №6 від 13.02.2007 року проведення
досліджень шумового навантаження та інфразвуку в ході дослідження, яке було
проведено 12.02.2007 року у Вінницькому районі в сАДРЕСА_1по заявці для
перевірки шумового навантаження на території житлової забудови, подвір'ї
встановлено, що еквівалентний рівень мінливого шуму на території будівлі - 44
дБ, подвір'ї - 40 дБ, що відповідає санітарним нормам, встановленим СН 3077-84
(а.с. 86, 87).

Постановою Вінницького районного суду від 29.01.2007 року
постанову Вінницької районної санітарно - епідеміологічної станції № 195 від
08.06.2006 року про застосування щодо ОСОБА_2. стягнення за порушення
санітарних норм та правил скасовано, провадження у справі закрито (а.с. 91-92).

Відповідно до будівельного паспорту №354 ОСОБА_2 виділено
під індивідуальну забудову земельну ділянку АДРЕСА_1 з визначенням початку та
закінчення будівельних робіт /2005 - 2008 роки/ (а.с. 156, 157)

Відповідно до акту від 08.05.2008 року про обстеження
земельної ділянки та існуючих споруд, що знаходяться АДРЕСА_1 на момент перевірки
шкідливих запахів та диму не відчувається. (а.с. 197-198).

Встановленим в суді фактам відповідають правовідносини,
що виникли із недоговірних зобов'язань з підстав по відшкодуванню завданої
матеріальної та моральної шкоди, які регулюються Цивільним кодексом України,
актами цивільного законодавства України, які не суперечать положенням ЦК
України та які регулюють встановлені судом відносини сторін.

Спірні правовідносини позивач визначає, як порушення його
права на вільне, безперешкодне володіння належною йому власністю, порушення
правил використання земельної ділянки за цільовим призначенням та порушення
правил добросусідства.

Вказані правовідносини регулюються нормою ст. 321 ЦК
України, за якою право власності є непорушним і власник не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмеженим у його здійсненні.

Як підставу порушення права позивача на вільне, не
обмежене використання належної йому власності у вигляді земельної ділянки,
будинковолодіння, позивач визначає порушення відповідачем цільового призначення
належної ОСОБА_2. земельної ділянки.

Вказану норму права визначає ст. 103 ЗК України, згідно
якої використання земельної ділянки проводиться лише за її цільовим
призначення.

За ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі
земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок,
відповідно до його цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам
сусідніх земельних ділянок завдається найменше зручностей (затінення,
задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Однак, зі змісту п.1 даної статті також випливає, що
власники землі та користувачі мають право при використанні земельних ділянок
заподіювати деяких незручностей сусіднім власникам та землекористувачам, не
відшкодовуючи їм збитки заподіяні такими незручностями, але таких незручностей
має бути якомога менше.

Сторонами визнано факт наявності на земельній ділянці
будівель та знаряддя, що використовується відповідачем для деревообробної
діяльності, а тому зазначена обставина в силу ст. 61 ЦПК України доказуванню не
підлягає.

Разом з цим на позивача, при заявлені вимог про усунення
перешкод в користуванні покладається зобов'язання відповідно до ст. 60 ЦПК
України доказування обставини чинення таких перешкод та визначення в чому саме
вони полягають.

За ствердженням позивача доказом наявності порушення
вищевказаних прав позивача відповідачем полягає в нецільовому використанні
земельної ділянки, що призводить до створення підвищеного вмісту шуму,
забруднення повітря, що привело, зокрема, до псування будинку ОСОБА_1
погіршення можливостей провітрювання кімнат, що в свою чергу порушило звичайний
ритм життя позивача та його сім'ї.

Як на доказ вищевказаних порушень позивач посилається на
постанову від 25.05.2006 року про застосування адміністративно - запобіжних
заходів за порушення санітарного законодавства.

Однак, вказана постанова була скасована постановою суду
від 29.01.2007 року.

За результатами контрольних перевірок Державного
Управління охорони навколишнього середовища у Вінницькій області було
встановлено відсутність в повітрі перевищень змісту забруднюючих речовин згідно
вимог ГОСТу, а згідно протоколів проведення досліджень шумового навантаження
від 13.02.2007 року рівень шуму на земельній ділянці відповідача, під час
роботи деревообробних верстатів і витяжних вентиляторів відповідає санітарним
нормам.

Щодо порушення відповідачем цільового призначення
земельної ділянки, суд вважає що саме вчинення несанкціонованої зміни цільового
призначення земельної ділянки не створює в даному випадку для позивача
підставності заявлення вимог про усунення перешкод в користуванні ним об'єктами
власності, а є підставою для відповідного реагування спеціалізованих органів, в
функції яких входить контроль за використанням земель.

Таким чином, суд вважає, що позивач у відповідності до
ст. 61 ЦПК України не довів суду чинення йому перешкод відповідачем у
використанні земельної ділянки та будинковолодіння.

Щодо чинення перешкод в користуванні об'єктом нерухомості
у вигляді житлового будинку, суд вважає за необхідне також додати, що настання
негативних наслідків у вигляді пошкоджень стін та стелі будинку, саме внаслідок
нецільового використання відповідачем своєї земельної ділянки та проведення
деревообробних робіт з порушенням санітарних норм суду нічим не підтверджено.

Крім того, ОСОБА_2закінчує ремонтні роботи /кінцевий
термін 2008 рік/ будинку та господарських споруд /АДРЕСА_1для чого використовує
деревообробні станки, які знаходяться в майстерні на території зазначеного
домогосподарства, при проведенні згаданих робіт порушень санітарних норм не
допускає, що вказує на відсутність вини в діях відповідача за фактом псування
стелі і стін будинку позивача. Зважаючи на згадане вище надані позивачем
фотографії із зображенням димаря, складених на подвір'ї ОСОБА_2. дошок вимог
позову не підтверджують.

Покази допитаних в судовому засіданні свідківОСОБА_1.,
ОСОБА_3 підтверджують проведення робіт на подвір'ї відповідача по виготовленню
виробів з деревини, роботи котельні, які останнім не оспорюються з огляду на
здійснення будівельних робіт та опалення будинку, а заперечуються в частині їх
шкідливості, факт якої спростовується дослідженими в ході судового розгляду
результатами контрольних замірів викидів шкідливих речовин в атмосферу,
проведеного держуправлінням охорони природи у Вінницькій області 06.03.2007
року, протоколами від 13.02.2007 року досліджень шумового навантаження на
території житлової забудови та подвір'ї відповідача, актами від 19.05.2006
року, 30.06.2006 року санітарно - епідеміологічного обстеження його
господарства, актом обстеження від 08.05.2008 року земельної ділянки та
існуючих споруд ОСОБА_2.

Крім того покази згаданих свідків не можуть в даному
випадку замістити собою необхідності спеціалізованого дослідження, клопотання
про проведення якого від позивача (чи інших учасників процесу з правом такого
пред'явлення клопотання) не поступило.

Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, суд виходить з
того, що за ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Тобто, як підставу стягнення матеріальної та моральної
шкоди, законодавець визначає обов'язковість доведення вчинення винною особою
саме неправомірних дій, доведення факту здійснення яких відповідно до ст. 60
ЦПК України покладено на позивача.

За стягненням моральної шкоди, законодавець додатково до
обов'язку доведення неправомірності дій додає обов'язок доведення факту
винності дій відповідача, внаслідок яких для позивача наступила моральна шкода
за ознаками ст. 23 ЦК України.

За ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю чи стражданнях, яких фізична особа зазнала в зв'язку з
каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров»я; у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала в наслідок протиправної поведінки відносно неї, членів її сім'ї
чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала в
зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна;
принижені честі, гідності та ділової репутації фізичної чи юридичної
особи.

Виходячи з вище викладеного, суд враховує, що доказу
неправомірності дій відповідача та завдання ним даного виду шкоди є суду нічим
не підтвердженим, а тому вимога позивача по стягненню моральної шкоди до
задоволення також не підлягає.

Керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 154, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2про усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою та спонуканні відповідача до виконання вимог добросусідства
та відшкодування матеріальної й моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів до апеляційного суду
Вінницької області шляхом подання заяви про апеляційне оскарження, апеляційна
скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Рішення набирає чинності через десять днів після його проголошення, якщо
заяву про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання заяви про
апеляційне оскарження, але неподання у двадцятиденний строк апеляційної скарги,
рішення суду набирає чинності після закінчення цього строку.

Суддя :