Справа № 22ц-343-2008р.                                               Головуючий по 1
спори, що                                                                          -
із договорів                                                     Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

14
лютого 2008 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Черкаської області в складі:

головуючого
-Храпка В.Д.

суддів              - Карпенко О.В., Бурлаки В.О.

при секретарі -
Петренко С.П.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1
на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 листопада 2007 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу та процентів за договором позики,

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1, який підтримав

апеляційну скаргу; ОСОБА_2,
який просив апеляційну скаргу відхилити, колегія

суддів судової палати, -

встановила:

Позивач
ОСОБА_1 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси із позовом до
відповідача ОСОБА_2 про
стягнення боргу та процентів за договором позики, посилаючись в обґрунтування
позовних вимог на те, що 31 серпня 2006 року відповідачу було надано 12 219
грн. в борг з терміном повернення зазначеної грошової суми до 31 листопада 2006
року. Частину позики відповідач взяв грошима на суму 6240 грн., а частину -
матеріальними цінностями на суму 5979 грн., а саме: двері в кількості 10 штук;
стояк ґрунтований в кількості 6 штук; порог грунтований в кількості 4 штуки;
коробки дверні ламіновані в кількості 3 штуки; налічнік ламінований в кількості
3 штуки; штапик ламінований в кількості 36 метрів. Договір позики між сторонами
був укладений в письмовій формі, при чому ОСОБА_2
власноручно написав розписку про отримання коштів та матеріальних цінностей
в борг на загальну суму 12 219 грн. і брав на себе зобов»язання щодо повернення
боргу не пізніше 31.11.2006 року. ОСОБА_1 вказує, що відповідач 22.03.2007 року
добровільно повернув 3180 грн, а залишок боргу в сумі 9039 грн. відмовився
повернути, що змусило ОСОБА_1 звертатися за захистом своїх порушених прав до
суду. Позивач просив стягнути із відповідача на свою користь суму боргу з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 9640
грн. три відсотки річних від простроченої суми за весь час прострочення в сумі
71 грн., всього 9711 грн. та відшкодувати за рахунок ОСОБА_2 понесені ним
судові витрати по справі.

Рішенням
Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 листопада 2007 року позовні
вимоги ОСОБА_1 - задоволені частково.

Стягнуто
із ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 борг в сумі 3060 грн.; 222 грн.96 коп.3битків від інфляції; 80
грн.08 коп. процентів річних; 30 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи та 51 грн. державного мита, а всього 3 444 грн.04
коп. та покладено зобов»язання на ОСОБА_2
щодо повернення ОСОБА_1 дверей в кількості 10 штук; стояків в кількості 6
штук; порогів в кількості 4 штуки; коробок дверних в кількості 3 штук,

налічнік в
кількості 3 штук та штапіку в кількості 36 метрів такого ж роду та такої ж
якості, як зазначено в розписці.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати як
постановлене при неповному з»ясуванні обставин, що мають суттєве значення для
вирішення спору по суті, із порушенням вимог матеріального і процесуального
права та ухвалити нове рішення, яким повністю задоволити його позовні вимоги.

Заслухавши
думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та перевіривши
законність і обгрунтованість постановленого судом першої інстанції рішення в
межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна
скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно
вимог ст.309 ЦПК України однією з підстав для скасування рішення суду першої
інстанції та ухвалення нового є неповне з»ясування судом обставин, що мають
суттєве значення для вирішення спору по суті, неправильне застосування норм
матеріального або процесуального права.

Як
вбачається із наявних матеріалів справи, зокрема розписки /а.с. 4 /ОСОБА_2 визнавав
наявність боргу перед ОСОБА_1 в загальній сумі 12 219 грн. Всю вказану суму відповідач
зобов»язувався повернути позивачеві не пізніше листопада 2006 року. Проте,
даних зобов»язань не виконав належним чином, повернувши лише частково суму
боргу 3180 гривень в березні 2007 року.

Оскільки
матеріальні цінності, зазначені в розписці, в обумовлений термін ОСОБА_1 в
натурі повернуті не були, на момент розгляду справи відсутні, як і можливість
їх повернення, є обґрунтованими вимоги позивача щодо повернення йому залишку
боргу в грошовому виразі, що становить 9 039 грн./12 219 - 3180/.

Згідно
вимог ч.2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора
зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції
за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З
урахуванням вищенаведеного, підлягають до задоволення вимоги позивача щодо
стягнення на його користь компенсації з урахуванням індексу інфляції та трьох
відсотків річних від простроченої суми, що в грошовому виразі становить 9711
гривень.

Керуючись ст.ст.
307, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів , -

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - задоволити.

Рішення
Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 листопада 2007 року -скасувати.

Ухвалити
по справі нове рішення, яким вимоги ОСОБА_1 -задоволити.

Стягнути
із ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 суму боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків
річних від простроченої суми в розмірі 9 711 гривень.

Стягнути
із ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи
в сумі 30 гривень та державне мито в сумі 97 грн.

Рішення
набирає чинності негайно, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до
Верховного Суду України на протязі двох місяців.