Справа №2-3240/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2008 року Дрогобицький міськрайонний  суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді         Хомика А.П.

при секретарі  -                  Кіндратишин Л.Р.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Стебницької міської ради про
визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, -

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права
власності на самочинно збудоване нерухоме майно, посилаючись на те, що їй
згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Стебницькою
держнотконторою 25.09.2008 року за №984, належить житловий будинок АДРЕСА_1.
Будинок (літ. "А-1") розміщений на земельній ділянці, загальною
площею 800 кв.м., виділеній їй в користування на підставі рішення виконкому
Стебницької ради народних депутатів за №161 від 22.06.1965 року. До
будинковолодіння належать такі господарські споруди, як гараж-сарай (літ.
"Д"), літня кухня (літ. "Б") з верандою (літ.
"б") та сарай (літ. "В") і які були самочинно, тобто без
дозволу відповідних органів та належно затвердженого проекту, побудовані
спадкодавцем. Відповідно, в отримане нею свідоцтво пре спадщину за законом це
нерухоме майно не було включено. Визнання ж права власності на самочинно
збудовану споруду відбувається виключно в судовому порядку.

Вважає, що при самочинному будівництві права інших осіб порушено не було,
останнє відбувалося без порушення будівельних норм і правил на відведеній
земельній ділянці, яка знаходиться в межах гірничого відводу та поза зоною
впливу від гірничих робіт СДГХП "Полімінерал", а також це самочинне
будівництво не суперечить суспільним інтересам. З 1969 року і по даний час вона
проживає в будинку АДРЕСА_1. Після смерті чоловіка, ОСОБА_2, вона фактично
успадкувала належну йому частину майна, до складу якого входять і самочинно
збудовані господарські споруди, а відтак користується цим нерухомим майном,
утримує його в належному стані, сплачує необхідні платежі, проте не має
офіційно зареєстрованого права власності на нього. При таких обставинах просить
суд постановити рішення, яким визнати за нею право власності на спірне
самочинно збудоване нерухоме майно.

Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просить позов
задоволити.

Представник відповідача - Петруняк В.М. позовні вимоги визнав та пояснив
суду, що при обстеженні самовільно збудованого нерухомого майна ними було
встановлено, що при такому будівництві не порушено будівельних норм і правил,
таке будівництво здійснено на неприватизованій земельній ділянці, яка
знаходиться в межах гірничого відводу та поза зоною впливу Стебницького ДГХП
"Полімінерал", про що складено відповідний висновок. Не заперечує
проти задоволення позову.

Наслідки визнання позову представнику відповідача роз'яснені.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити
при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК
України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому
ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове
рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено, що позивачка є власником житлового будинку
АДРЕСА_1, який знаходиться на неприватизованій земельній ділянці площею 800
кв.м. та на якій покійним чоловіком позивачки було самочинно збудовано
гараж-сарай (літ."Д"), літня кухня (літ. "Б") з верандою
(літ."б") та сарай (літ. "В").

Особа, яка здійснила самочинне будівництво, не набуває права власності на
нього. Та у відповідності до п. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника
(користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на
нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших
осіб.

Враховуючи наведене, той факт, що самочинне будівництво спірних приміщень
здійснено без порушення будівельних норм і правил на неприватизованій земельній
ділянці, яка знаходиться в постійному користуванні позивачки, в межах гірничого
відводу та поза зоною впливу від гірничих робіт Стебницького ДГХП
"Полімінерал" (висновок №1615 від 31.10.2008 року, складений
Стебницькою міською радою), а тому суд приходить до переконання, що таке
будівництво не суперечить суспільним інтересам і не порушує прав інших осіб.
При таких обставинах суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить
закону, не порушує нічиї права, свободи та інтереси, а тому підстав для
неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено і позов підлягає
до задоволення.

Враховуючи вище наведене та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 130, 174, 209,
212, 214-215 ЦПК України, ст. 376, 1268 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на гараж-сарай (літ. "Д"),
літню кухню (літ. "Б") з верандою (літ. "б") та сарай (літ.
"В"), які розташовані в будинковолодінні АДРЕСА_1 по спадкуванню за
законом після смерті чоловіка - ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя