№ 2-2644/2008
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М       У К Р А Ї Н И

12 вересня 2008 року
м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді                 Діденко С.О.

при
секретарі                                          Сухіни
О.Ю.

за участю: позивачки                           ОСОБА_1,

представника
позивачки                     ОСОБА_2

представника відповідача                    ОСОБА_3

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в місті Добропілля справу за
позовом ОСОБА_1до Державного підприємства „Добропіллявугілля” ВП “Шахта
Новодонецька” про виплату одноразової допомоги при звільненні у зв'язку з
виходом на пенсію,

В С Т А Н О В И В:

28 серпня 2008
року ОСОБА_1  звернулася до
Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом  ДП “Добропіллявугілля” ВП “Шахта
Новодонецька” про стягнення  3355,38 грн. одноразової
допомоги при звільненні у зв'язку з виходом на пенсію.

В судовому
засіданні ОСОБА_1 та її представник підтримали позовні вимоги, позивачка суду
пояснила, що вона з лютого 1952 року  працювала
на підприємствах вугільної промисловості. В липні 1981 року була прийнята на
шахту «Новодонецька» виробничого об'єднання по видобутку вугілля. 2 липня 1995
року була звільнена з шахти „Новодонецька” з професії моториста вентиляторної
установки 2 розряду за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію. Стаж
роботи на підприємстві вугільної промисловості на момент звільнення склав 20
років 10 місяців. При звільненні їй не була виплачена одноразова допомога у
зв'язку з виходом на пенсію.

У червні 2008
року позивачка звернулася на шахту із заявою про виплату одноразової допомоги
при звільненні у зв'язку з виходом на пенсію, передбаченої пунктом 12.15
Галузевого (тарифного) угоди. Вона отримала відповідь від 18.08.2008 № 1755 в
якій їй було відмовлено у виплаті одноразової допомоги з тих підстав, що з 1995
по 2001 рік витрати з виплати вказаної одноразової допомоги проводились за
рахунок коштів підприємства, фондів матеріального заохочення. На протязі цього
періоду шахта не мала вільних коштів (прибутку), тому виплати допомоги не
проводились.

Крім того, оскільки право на отримання
одноразової допомоги у неї виникло в 1995 році, їй було відмовлено у зв'язку зі
спливом строку для захисту порушеного права.

Вона, вважаючи
причини, по яких їй було відмовлено у виплаті одноразової допомоги,
безпідставними, звернулась до суду.

Також позивачка
просить поновити строк звернення до суду, як пропущений з поважних причин.

У судовому
засіданні представник відповідача ДП „Добропіллявугілля” ОСОБА_3., який  діє на підставі довіреності, позовні
вимоги  не визнав та пояснив, що з 1995
по 2001 рік витрати з виплати вказаної одноразової допомоги проводились за
рахунок коштів підприємства, фондів матеріального заохочення. На протязі цього
періоду шахта не мала вільних коштів (прибутку), тому виплати допомоги не
проводились. Просить в позові відмовити.

Вислухавши
пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з
матеріалів справи, позивачка  з  лютого 1952 року працювала на  підприємствах вугільної промисловості; на
шахті "Новодонецька" з липня 1981 року. Була звільнена з шахти
"Новодонецька" 2 липня 1995 року. В трудовій книжці позивачки в графі
„Причини звільнення” вказано „звільнена за власним бажанням у зв'язку із
виходом на пенсію”.

Дана обставина
сторонами не заперечується і підтверджується наявними в справі документами.

Відповідно до
пункту 12.15 Галузевої (тарифної) угоди між Держвуглепромом і галузевими
вугільними профспілками від 12.02.1992 при звільненні у зв'язку з виходом  на пенсію працівнику виплачується одноразова
допомога, розмір якої залежить від стажу роботи в галузі і розміру середнього
заробітку. При стажі роботи в галузі більше 20 років розмір одноразової
допомоги становить три середньомісячні заробітні плати.

При звільненні
позивачки за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію її стаж роботи у
вугільній галузі складав 20 років 10 місяців, але одноразова допомога їй не
виплачувалась, що не заперечується представником відповідача.

Суд не може
взяти до уваги доводи відповідача, викладені в відповіді на заяву, щодо
невиплати одноразової допомоги позивачу у зв'язку з відсутністю у підприємства
вільних коштів (прибутку). Галузева (тарифна) угода не пов'язує виплату одноразової
допомоги з фінансовими можливостями підприємства.

Розмір
одноразової допомоги у сумі 3355,38 грн., розрахований з розрахунку
середньомісячного заробітку по професії
моторист вентиляторної установки 2 розряду складає 53,26 грн. за два
місяці, що передували зверненню до суду, згідно Порядку обчислення середньої
заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 №100, на підставі
довідки підприємства, судом перевірений, сторонами не заперечується.

Відповідно до
довідки, виданої підприємством, середній денний заробіток моториста
вентиляторної установки 2 розряду складає 53,26 грн. Оскільки для числення
середнього заробітку були взяті два місяці - червень та липень 2008 року з 19
та 23 робочими днями відповідно, середній денний заробіток необхідно помножити
на 21 день. Таким чином, розмір одноразової допомоги складає (53,26 грн. х 21
день х 3 місяці)  3355,38 грн.

У суду немає
підстав відмовляти позивачці у поновленні пропущеного строку звернення до суду.
Стаття 233 КЗпП України встановлює строк звернення до суду для вирішення
трудового спору 3 місяці з дня, коли працівник дізнався чи повинен був
дізнатися про порушення свого права. Як слідує,
з пояснень позивачки, їй не відмовляли в виплаті допомоги, а відмову
вона одержала в письмовому вигляді в липні 2008 року. Можна погодитись, що
позивачка помилялася щодо часу виникнення у неї права на звернення до суду,
тому суд вважає можливим поновити строк, бо вважає його пропущеним з поважної
причини.

Крім того,
згідно ст. 238 КЗпП України при розгляді спорів про грошові вимоги, крім вимог
про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або
різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, орган, який
розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум
без обмеження будь-яким строком.

Враховуючи
викладене, на підставі ст.ст. 233, 234, 238 КЗпП України, керуючись ст.ст. 10,
60, 209, 212 - 214, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні
вимоги  ОСОБА_1до Державного підприємства
„Добропіллявугілля” ВП “Шахта Новодонецька” про виплату одноразової допомоги
при звільненні у зв'язку з виходом на пенсію,
задовольнити.

Поновити  ОСОБА_1 строк звернення до суду, як
пропущений з поважних причин.

Стягнути з
Державного підприємства „Добропіллявугілля” Відокремлений підрозділ  “Шахта Новодонецька” на користь
ОСОБА_1невиплачену одноразову допомогу при звільненні за власним бажанням у
зв'язку з виходом на пенсію у сумі 3355 (три тисячі триста п'ятдесят п'ять)  гривень 38 копійок.

Стягнути з ДП
„Добропіллявугілля” судовий збір на користь держави в сумі 33 (тридцять три)
гривні 55 копійок та 7 гривень 50 копійок витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу, а всього 41 (сорок одну) гривню 5 копійок.

На рішення може
бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Донецької області через
Добропільський міськрайонний суд протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження, яка може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення
рішення.

Надруковано
власноручно в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Головуючий
суддя
С.О. Діденко