Справа № 2-1383/2008 року
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судовим засіданням
- судді  Жмуд Н.М., за участю секретаря
судових засідань - Яценко А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області в
місті Лозова Харківської області цивільну справу за позовною заявою Акціонерної
компанії "Харківобленерго" в особі начальника Лозівського районного
відділення енергозбуту АК "Харківобленерго" - Куліша Володимира
Івановича до ОСОБА_1 "про розірвання договору в зв'язку з істотною зміною
представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання
договору у зв'язку з істотною зміною обставин, посилаючись на те, що згідно
відкритого особистого рахунку побутового абонента НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1
на ім'я побутового абонента ОСОБА_1., на підставі договору про користування
електричною енергією, використовує електроенергію нібито для власних побутових
потреб, але насправді - на потреби підприємницької діяльності. Представник
позивача зазначив, що електрична енергія споживається приватним підприємством
«Шелк-С». Крім того, їм достовірно відомо з довідки №384 від 04.06.2008 року
Панютинської селищної ради про те, що вищевказаний об'єкт електроустановки є
об'єктом громадського харчування (закусочна). Дозвіл на розміщення цього
об'єкту торгівлі виданий за № 157 від 24.06.2005 року виданий виконавчим
комітетом Панютинської селищної ради міста Лозова Харківської області. Таким
чином, споживач з особовим рахунком НОМЕР_1 ОСОБА_1., 2 класу напруги, 7
тарифної групи (не промисловий споживач) той, який повинен сплачувати за
спожиту електроенергію кожного місяця за відповідним тарифом - більше в
середньому на 47% від вартості 0,2463 грн. за кВт.год (з ПДВ), що застосовується
для населення. Отже, АК «Харківобленерго» та Держава не дотримує кожного місяця
реальний прибуток, що є з боку споживача порушенням діючого законодавства. З
метою врегулювання проблеми АК «Харківобленерго» неодноразово пропонувала
відповідачу і надавала час і можливість укласти договір про постачання
електричної енергії, та детально роз'яснювала суть вищевказаного. Також
надавали відповідачу припис в акті технічного огляду № 438-439 від 1080017 з
пропозицією щодо укладання договору про постачання електричної енергії на
потреби підприємницької діяльності для електроустановки, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1 Але відповідач ігнорує вимоги позивача, зволікає, бо його це
влаштовує. Також представник позивача зазначив, що на даний час електроенергія
відповідачем споживається, чим порушуються вимоги діючого законодавства. В
зв'язку з викладеним, представник позивача звернувся до суду і прохає розірвати
договір про користування електричною енергією за НОМЕР_1 з побутовим споживачем
ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 а також покласти на ОСОБА_1повернення судових
витрат і стягнути з неї на користь АК «Харківобленерго» витрати по сплаті на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 гривень, а також
витрати по сплаті (державного мита) судового збору в сумі 8 грн. 50 коп.
У судовому засіданні представник позивача,
Бобрицький С.П., підтримав позов на підставах, які в ньому викладені і прохав
позовну заяву задовольнити у повному обсязі.
позивача визнала в повному обсязі, про що подала до суду свій письмовий відзив,
та зазначила, що позов позивача визнає, оскільки дійсно, на момент укладення
договору з позивачем, нею було укладено договір для обслуговування житлового
будинку, а на даний час, за вказаною адресою, нею здійснюється підприємницька діяльність
ПП «Шелк - С»., де вона є керівником даного підприємства. Відповідач вказала,
що згодна на розірвання договору з позивачем. Крім того, відповідач подала до
суду письмову заяву, якою прохала долучити до матеріалів справи, сплачені нею
судові витрати, які позивачем було понесено при зверненні до суду з позовом. У
своїх усних поясненнях, відповідач пояснила, що дійсно, коли вона уклала у 2004
році договір з позивачем, вона його укладала для обслуговування житлового
будинку, однак, у 2005 році, вона  зареєструвалася як приватний підприємець і за
вказаною адресою, нею здійснюється підприємницька діяльність Приватного
підприємства «Шелк -С», про що свідчать правові документи, які вона прохає
залучити до матеріалів справи. Відповідач вказала, що вона отримувала
претензію, яку їй було направлено відповідачем, однак, вона її залишила без
задоволення. Крім того, відповідач вказала, що вона знає про вимоги закону
відносно необхідності укладання з позивачем нового договору за даною адресою
для здійснення підприємницької діяльності, однак вона фактично не має
можливості розірвати старий договір, оскільки це практично зупинить її
підприємницьку діяльність, так як припиниться подача електроенергії до обґєкту,
а там і холодильники та інша електротехніка. Відповідач також вказала, що
знаючи, що рано чи пізно старий договір буде розірвано, вона збирає документи
для виготовлення необхідної документації для того, щоб підключити
електроенергію відповідно до вимог закону та відповідних стандартів і положень
до  приватного підприємства «Шелк-С», але
це займає дуже багато часу, і якщо вона розірве договір з позивачем, її
діяльність фактично зупиниться. Відповідач зазначила, що вона сплачує платежі
за використану для підприємницької діяльності електроенергію, але за тарифами,
які встановлені на електроенергію для громадян, а не осіб - підприємців, хоча і
знає, що за законом, для осіб-підприємців встановлені інші тарифи ніж для
громадян, що використовують електроенергію в своїх житлових будинках, про те,
вона не може ні чого вдіяти, оскільки має думати про власний бізнес.
ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для
того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Матеріалами справи встановлено такі факти та
відповідні їм правовідносини.
позивачем та відповідачем було укладено Договір №1080017 про користування
електричною енергією (а.с.№5-6) за адресою: АДРЕСА_1 Згідно умов даного
договору викладених в п.1 «Предмет договору» - Енергопостачальник бере на себе
зобовґязання надійно постачати Споживачеві електричну енергію у необхідних йому
обсягах відповідно до потужності 5,0 кВт електроустановок Споживача з
гарантованим рівнем надійності, безпеки і
якості, а Споживач зобовґязується оплачувати одержану електричну енергію
за обумовленими тарифами (цінами) передбаченими цим договором.
даний договір, пояснень представника позивача та усних і письмових пояснень
відповідача судом, встановлено, що даний договір було укладено з відповідачем
як  побутовим абонентом  для обслуговування житлового будинку.
З огляду на службову записку написану на імґя
Начальника Лозівського РВЕЗ  контролером
ОСОБА_2. від 27.04.2008 року (а.с.№10) вбачається, що адресою стм. АДРЕСА_1
знаходиться кафе «Шелк», тоді як числиться - побутовий абонент. Про те, що за
вищевказаною адресою, відповідачем по справі дійсно здійснюється підприємницька
діяльність, свідчить відповідь від 04.06.2008 року Панютинського селищного
голови. В даній відповіді вказано, що за адресою: АДРЕСА_1 розташовано обґєкт
громадського харчування -закусочна - приватне підприємство «Шелк-С», директором
якого єОСОБА_1 (а.с.№19). В підтвердження обґрунтування позовних вимог
позивача, в тій частині, що відповідач не мала наміру у добровільному порядку
розірвати вищевказаний договір і укласти новий, як того вимагає законодавство
для осіб-підприємців, позивачем подано
Претензію про порушення побутовим споживачем умов договору про
користування електричною енергією №1080017 з пропозицією щодо укладення
договору про постачання електричної енергії на потреби підприємницької
діяльності для електроустановки розташованої за адресою:АДРЕСА_1 (а.с.№7-8).
Підтвердженням того, що відповідач отримала дану претензію, позивачем подано
копію зворотного поштового повідомлення (а.с.№9). Крім того, відповідач у
судовому засіданні підтвердила  факт
отримання нею вказаної претензії, однак зазначила, що її вона залишила без
задоволення. Згідно Акту технічного огляду №438 від13.06.2008 року
(а.с.№11-12), складеного у присутності відповідача по справі, вбачається, що
адресою: АДРЕСА_1 розташовано об'єкт громадського харчування ПП «Шелк-С». А
згідно до Акту технічного огляду №439 від 13.06.2008 (а.с.№13-14), також
складеного у присутності відповідача по справі, про що свідчить її підпис,  видано припис директору ПП «Шелк-С» укласти
договір на постачання електроенергії в 20-ти денний строк. Вказані обставини,
відповідач також підтвердила у судовому засіданні.
В підтвердження того
що вона - відповідач по справі, дійсно визнає позов позивача у повному обсязі,
та те, що вона є приватним підприємцем і за адресою: АДРЕСА_1 здійснює
підприємницьку діяльність на приватному підприємстві «Шелк-С», директором якого
вона і є, та використовує для своєї підприємницької діяльності електроенергію
за договором від 05.11.2004 року, відповідачем подано довідку №6268 з ЄДРПОУ
(ЄДРПОУ) (а.с.№29) про включення  ПП
«Шелк-С» до ЄРРПОУ починаючи з дня включення 30.05.2005 року; Статут Приватного
підприємства «Шелк-С» (а.с.№41-50).
Позивач та відповідач
вказали, що в підтвердження того, що вищевказаний договір, укладався з
відповідачем, за вказаною адресою, саме як з побутовим абонентом для
обслуговування житлового будинку, а
ОСОБА_1. почала використовувати електричну енергію для здійснення своєї
підприємницької діяльності вже після 05.11.2004 року, тобто після укладення
вказаного вище договору, то про це свідчить
свідоцтво НОМЕР_1 про реєстрацію платника податку на додану вартість від
14.06.2005 року на ПП «Шелк-С» за адресою АДРЕСА_1 (а.с.№16) та Свідоцтво про
державну реєстрацію юридичної особи приватного підприємства «Шелк-С» з
якого  вбачається, що державна реєстрація
даного підприємства вчинена 25.05.2005 року (а.с.№15).
представник позивача вказав, що ті обставини, на які посилається позивач у
позовній заяві, як на обґрунтування підстав для розірвання договору з
відповідачем -  відповідають вимогам
закону, оскільки суттєво змінилися обставини за вказаним договором, бо на
момент укладення договору сторони не могли передбачити вказаних вище обставин і
уклали договір на вказаних у ньому умовах.
А отже, оскільки відповідач, після укладання договору з позивачем, а
саме після 05.11.2004 року, сплачує за використану електричну енергію за
тарифами, встановленими для населення - побутового, а не за тарифами, що
встановлені для приватних підприємців, коли такою зареєструвалася ще в 2005
році,  то позивач не доотримує певні
грошові кошти (прибутки) за надані їй послуги з постачання електричної енергії.
Відносно викладеного
необхідно зазначити, що відповідно до Правил користування електричною енергією
(далі за текстом ПКЕЕ), затверджених Постановою НКРЕ від 31.07.1996 року №28 із
змінами від 22.11.2006 року №1497, дія даних Правил поширюється на всіх
юридичних і фізичних осіб (крім населення). В п.1.2. ПКЕЕ визначено поняття
«населення», а саме: населення це споживачці електричної енергії - фізичні
особи, які з метою задоволення власних потреб або господарських потреб
споживають електричну енергію для потреб електроустановок, що належать їм за ознакою
права власності або користування, за вийнято ком електричних установок, які
використовуються для здійснення в установленому законом порядку підприємницької
діяльності. Крім того, п.1.3 ПКЕЕ постачання електричної енергії для
забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про
постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї
електроустановки (уповноваженою особою) з постачальником електричної енергії за
врегульованим тарифом, або договору про купівля продаж електричної енергії, що
укладається між власником цієї електроустановки та постачальником електричної
енергії за неврегульованим тарифом. Самі ж взаємовідносини споживачів (
юридичних та фізичних осіб - субґєктів підприємницької діяльності) та
постачальників електричної енергії за врегульованими тарифами регулюються ПКЕЕ
та виникають на підставі договору про користування електричною енергією. При
цьому оплата за спожиту електричну енергію буде здійснюватися на підставі
договору про користування електричною енергією за роздрібним тарифом. Крім того
п.19 ПКЕЕ визначено, що громадяни-субґєкти підприємницької діяльності оплачують
електричну енергію, спожиту для підприємницької діяльності, за відповідним
тарифом (ціною), які формуються відповідно до Умов та Правил здійснення
підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за врегульованим
тарифом, затверджених Постановою НКРЕ від 13.06.1996 року №151.
викладеного, необхідно зазначити, що відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України  договір може бути змінено або розірвано за
рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору
другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли в наслідок завданої цим шкоди
друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при
укладенні договору. Згідно до ч.2 ст.652 ЦК України визначено, що якщо сторони
не досягли згоди щодо приведення договору до відповідності з обставинами, які
істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а за
рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони - змінений за рішенням суду.

Як вже судом
зазначалася, в судовому засіданні із огляду на претензію, яку було направлено
на адресу відповідача про необхідність переукладення нового договору з
позивачем на користування електричною енергією для здійснення підприємницької
діяльності, і яку як вказала сама позивач, залишена нею без задоволення,
встановлено, що сторони не досягли згоди відносно приведення договору від
05.11.2004 року до відповідності обставин, які істотно змінилися, тому
позивачем в порядку ст.ст.15 та 16 ЦК України, з метою захисту своїх прав,
шляхом припинення правовідносин і подано даний позов саме до суду.

Отже, на підставі
викладеного, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд
знаходить позовні вимоги позивач в частині розірвання договору між позивачем та
відповідачем такими, що підлягають задоволенню.

Згідно до п. 6 ч.1
ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як
розподілити між сторонами судові витрати.

З огляду на матеріали
справи, судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду було сплачено
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи на суму
в 08 грн. 50 коп. (а.с.№1) та судовий збір (державне мито) на суму в 30 грн. 00
коп. (а.с.№2).  Однак, як вже судом було
вище зазначено, відповідачем, , 08 серпня 2008 року подано письмову заяву та
квитанції про сплату судових витрат, понесених позивачем при зверненні до суду
з даним позовом (а.с.№38, 39), які прохала долучити до матеріалів справи. З
урахуванням викладеного, суд не стягує з відповідача на користь позивача судові
витрати.

Керуючись ст.ст. 10,
11, 57, 60, 79, 88, 174, 209, 212-214, 215, 217, 218, 222, 223 ЦПК України;
п.п.1.2.; 1.3, 19 Правил користування електричною енергією, затверджених
Постановою НКРЕ від 31.07.1996 року №28 із змінами від 22.11.2006 року №1497;
ст.26 Закону України «Про електроенергетику»; ст.ст. 11, 14, 16, 651, 652 ЦК
України;  -

В
И Р І Ш И В:

Позовну заяву
Акціонерної компанії "Харківобленерго" в особі начальника Лозівського
районного відділення енергозбуту АК "Харківобленерго" - Куліша
Володимира Івановича до ОСОБА_1 "про розірвання договору в зв'язку з
істотною зміною обставин" - задовольнити.

Розірвати Договір
№11080017 про користування правил електричною енергією від 05 листопада 2004
року, укладений між Лозівським районним відділом електрозвґязку Акціонерної
компанії «Харківобленерго» в особі начальника Лозівського районного відділу
електрозвґязку  Куліша Володимира
Івановича та ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1

Рішення може бути
оскаржене в апеляційному порядку до судової палати по цивільним справам
Апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд
Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.
4 ст. 295 ЦПК України.

Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений ст. 294 цього Кодексу, рішення суду набирає законної сили після
закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий

у судовому засіданні

Суддя:
Н.М. Жмуд