Справа № 2-3361
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18
листопада   2008 року Ялтинський міський
суд Автономної Республіки Крим у складі: головуючій судді Цалко А.А., при
секретарі Єршовій Я.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
в м. Ялті цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю « Сапфір 4ЛТД», третя особа
ОСОБА_2, про стягнення  суми
по  договору позики ,

в с т а н о в и
в:

Позивач
звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача   20 000 гривень боргу та судовій збір у
розмірі  200 гривень, судові витрати на
інформаційне  технічне забезпечення по
справі у розмірі 30 гривень, всього 20230
гривень. Позовні вимоги мотивовані тим, що  між ним та відповідачем  07
грудня   2007 року був
укладений  договір   про надання останньому  20 000
гривень. Відповідач  повинний був
повернути  йому гроші до 01 березня   2008 року. Однак, добровільно він борг не
повернув до теперішнього часу.

Представник
позивача  у судовому  засіданні
підтримала заявлені позовні вимоги.

Представник
відповідача у судовому засіданні  проти позову заперечував, пояснівши що
гроші  у сумі  20 000 гривень на рахунок товариства не
надходили ,тому  і підстав для стягнення
їх з ТОВ «Сапфір 4ЛТД»  взагалі немає .

Третя
особа  у судовому засідання  проти задоволення заявлених позовних вимог не
заперечував.

Заслухавши
пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи,
суд прийшов до висновку, що у
задоволенні позову необхідно відмовити
по наступних підставах:

Відповідно
до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, - зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У силу
ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України, - за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові
кошті або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Статтею
1051 ЦК України передбачено, що позичальник має право оспорити договір позики
на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від
позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.
Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може
ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі
насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у
меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до
випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної
домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої
обставини

Судом
встановлено, що 07 грудня   2007 року
сторони уклали договір позики, за умовами якого ОСОБА_1 передав  у борг
ТОВ «Сапфір 4ЛТД» в особі його генерального директора ОСОБА_2  грошову суму в розмірі 20 000 гривень
(а.с.5).

Договір позики
укладений у простій  письмовій формі.

За умовами
укладеного договору відповідач зобов'язався повернути позивачу борг до 01  березня
2008 року (а.с.5).

Але ніяких
доказів щодо передачі зазначеної   у
договорі  суми  ТОВ «Сапфір 4ЛТД» ОСОБА_1 суду не надано. В
матеріалах справи   є розписка  про передачу грошей ОСОБА_2, як фізичній
особі ,який і  зобов'язався  їх повернути
позивачеві  у строк  до 01 березня 2008 року (а.с.7).

При таких
підставах, з'ясувавши всі факти та дослідивши надані докази, суд вважає, що
позивач не виконав своїх
зобов'язань  щодо надання
грошей  в позику ТОВ « Сапфір 4ЛТД» , у
зв'язку з чи у останнього не виникли зобов'язання щодо їх повернення .

На
підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, ст. ст.
526, 1046, 1051 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1
про стягнення  з Товариства з обмеженою
відповідальністю « Сапфір 4ЛТД» на його користь боргу  по договору позики в розмірі 20 000 (двадцяти
тисяч) гривень  - відмовити.

Рішення
суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду АРК через
Ялтинський міський суд в порядку та строки, встановлені ст. ст. 294-296
Цивільного процесуального кодексу України.

СУДДЯ