Справа № 2-401/2008р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 жовтня 2008
року Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі: головуючого
судді Угриновської Л.Я.

при секретарі
Сова О.А.

за участю сторін
: позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,
представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.Заставна цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_3 про стягнення боргу, та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання
договору недійсним,

В С Т А
Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1.
звернувся до суду із позовом, яким просить стягнути із ОСОБА_3. на його користь
3470 грн. 65 коп., а також судові витрати. В процесі судового розгляду збільшив
позовні вимоги і просить стягнути на його користь 3803 грн.26 коп. В
мотивування позову посилається на те, що 06.03.2007 року між ним та
відповідачем укладено договір купівлі -продажу автомобіля № 7. Відповідно до
п.14 договору відповідач ОСОБА_3. як покупець до повної сплати володіє та
користується автомобілем на умовах розстрочення сплати ним ціни продажу
автомобіля. Перехід права власності на автомобіль відбувається після сплати в
повному обсязі ціни продажу автомобіля. Продаж автомобіля здійснювався на
умовах розстрочення оплати строком на 36 місяців із щоденним порахунком
грошових коштів у розмірі 114 грн. Відповідно до укладеного договору відповідач
сплачував щодня 114 грн., а також за попередньою домовленістю та п.3.1.9.
договору 6 гривень в рахунок покриття наступних можливих витрат на ремонт
автомобіля. Позивач посилається на те, що в порушення досягнутої домовленості плата
в рахунок покриття наступних можливих витрат на ремонт автомобілів не сплачена
з 14 по 22 травня 2007 року, також відповідачем було порушено умови договору,
зокрема п.2.2.1 і п.3.1.1.1: не сплачено плату 24,25 квітня, 1-22 травня 2007
року, всього 24 дні. Заборгованість становить 2756 грн.  Із-за даних підстав 22 травня 2007 року
договір із ОСОБА_3. було розірвано. На день припинення  договору заборгованість становить 2756 грн.,  по сплаті щоденних платежів становить 54 грн.

Відповідач
звернувся до суду із зустрічною позовною заявою в якій просить  визнати договір купівлі-продажу автомобіля,
укладеного 6.03.2007 року між ним та ОСОБА_1. недійсним. В мотивування позову
посилається  на те, що в лютому місяці
2007 року  він шукаючи роботу, прочитав
оголошення в газеті про те, що організація «Престиж- таксі 0-65» запрошує на
роботу  водіїв. Під час зустрічі із
ОСОБА_1., останній запропонував мені роботу водієм таксі із умовою щоденної
сплати йому, як власнику 114 грн. за використання автомобіля та надання роботи.
Через тиждень на початку березня 2007 року
ОСОБА_1. запропонував йому укласти договір про ніби-то купівлю-продаж у
нього автомобіля марки ДЕУ Анексія 2006 року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1. ОСОБА_3. посилається на те, що було оформлено доручення  на право користування автомобілем, за що він
передав ОСОБА_1.  200 доларів США..
Оформлення документів в органах МРЕВ ДАІ
не було. ОСОБА_3. посилається на те, що було оформлено акт передачі
автомобіля і вважає, що між ним та ОСОБА_1.
склались трудові відносини, в ході яких він виконував обов»язки таксиста
«Престиж-таксі 0-65»  та сплачував
ОСОБА_1. 114 грн. В березні 2007 року він був притягнутий до
адмінвідповідальності за відсутність дозволу на право перевезення пасажирів
автомобілем таксі. ОСОБА_3. посилається на те, що ОСОБА_1. почав вимагати
вносити більшу щоденну плату за користування автомобілем, збільшивши її до 150
грн., а тому він відмовився від роботи, одночасно повернув вказаний автомобіль
у справному стані. ОСОБА_3. вважає, що договір купівлі продажу автомобіля є
недійсним, а удаваним, оскільки прикривав фактичні трудові відносини, про що
свідчить те, що він працював таксистом
на автомобілі зі знаком «таксі» і номером «0-65», яке не мало на той час
відповідного дозволу на надання послуг. Про це свідчать умови укладеного
договору,  а саме п. п.3.1.2, 3.1.3,,
7.1. ОСОБА_3. посилається на те, що на час укладення договору автомобіль ДЕУ
Анексія не міг бути проданим із-за того, що в реєстраційних документах на нього
була пряма  заборона   на його відчуження,  в нього не було наміру купувати цей
транспортний засіб, а ОСОБА_1. не мав права його продавати. Він вважає, що
фактично між ними були укладені фактичні трудові стосунки згідно поміщених в
засобах масової інформації оголошеннях. Ставлячи питання про визнання договору
купівлі-продажу недійсним, ОСОБА_3. не ставить питання про повернення йому
внесених ОСОБА_1. коштів.

В судовому
засіданні позивач ОСОБА_1. та його представник повністю підтримали заявлені
вимоги, обґрунтували їх вищенаведеним, зустрічний позов не визнали.

Відповідач
ОСОБА_3. позовні вимоги  не визнав,
заявлені ним позовні вимоги обґрунтував вищенаведеним.

Судом
встановлено, що позивач ОСОБА_1. зареєстрований як приватний підприємець і діє
на підставі свідоцтва про державну реєстрацію суб»акта підприємницької
діяльності НОМЕР_2 від 06.11. 1998 року. Відповідно до укладеного договору
купівлі-продажу від 06.03. 2007 року між ним та ОСОБА_3. останній в договорі
зазначений також як приватний підприємець, хоча таким не являвся. Предметом
договору є автомобіль ДЕУ Анексія 2006, який є власністю продавця ОСОБА_1. і
передається продавцю ОСОБА_3.. Згідно п.1.4 укладеного договору до повної
сплати автомобіль передається у володіння та користування ОСОБА_3.. Перехід
права власності на автомобіль до ОСОБА_3. відбувається після сплати в повному
обсязі ціни продажу автомобіля. Згідно п.2.1. продаж автомобіля здійснюється на
умовах розстрочення сплати покупцем покупної ціни терміном на 36 місяців.
Згідно п.2.2.1 покупець щоденно передає продавцю грошові кошти у розмірі не
менше 114 грн., а відповідно до п.2.2.3.2 сума сплачених покупцем коштів
зараховується як плата за користування автомобілем. Пред»являючи позов про
стягнення із ОСОБА_3. грошової суми, позивач посилається на те, що останній
порушив умови договору і в період із 14 по 22 травня 2007 року не вніс
обумовлених в договорі внесків,  а тому
зобов»язаний сплатити суму боргу з врахуванням
встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три
проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом. В обґрунтування розміру визначеної
заборгованості позивач та його представник подали суду копії чорнових записів
приватного підприємця (а.с.43-45), копії листів із журналу обліку доходів
приватного підприємця ОСОБА_1.. Судом встановлено, що приватним підприємцем не
велось  жодного фінансового обліку та
звітності, а згадані докази є недопустимими для підтвердження розміру
заборгованості. Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі продажу
одна сторона ( продавець)  передає або
зобов»язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов»язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього
певну грошову суму.  Із досліджених умов
укладеного між сторонами договору купівлі -продажу вбачається, що згідно п
3.1.3. покупець зобов»язаний забезпечити експлуатацію автомобіля для виконання
перевезень пасажирів, багажу які організовані службою радіо таксі Продавця,
підтримувати автомобіль в належному стані, згідно п.3.1.4. покупець
зобов»язаний забезпечити беззастережне виконання правил перевезення пасажирів,
інструкцій, використанню ефіру, графіку пасажирських перевезень та багажу, що
встановлені продавцем, а також розмістити на автомобілі логотип Продавця,
рекламні матеріали, банери, лейтбокси за вказівкою продавця, згідно п.3.1.5.
забезпечувати автомобіль паливно-мастильними матеріалами, а також ремонтним
обслуговуванням, згідно п.3.1.6. забезпечувати проходження технічного огляду
автомобіля, згідно п. 3.1.9. нести витрати, пов»язані із використанням
автомобіля  Відповідно до п. 3.1.17.
покупець у разі припинення дії договору зобов»язаний повернути продавцю
автомобіль у стані , не гіршому, ніж на час передачі його в раунду, з
урахуванням зносу в період експлуатації. Відповідно п.7.1. при наявності
несприятливих погодних умов орендодавець вправі заборонити орендарю
користування автомобілем із відповідним коригуванням платежів за договором.
Наведені умови, що передбачені укладеним між сторонами договором не є умовами
договору купівлі-продажу, а свідчать, про те, що відповідач ОСОБА_3. перебував
із позивачем у трудових відносинах. Наведене, а також посилання відповідача на
те, що він влаштувався на роботу таксистом по газетному оголошенню,  на те, що в нього не було наміру на придбання
автомобіля за договором купівлі- продажу, та обставина, що в жодної із сторін
не було дозволу (права) на перевезення пасажирів автомобілем таксі, а
автомобіль Деу Анексія не міг бути проданим із- за того, що в реєстраційних
документах була пряма заборона на його відчуження також є підтвердженням
дійсного волевиявлення сторін. Відповідно до ст. 235  ЦК
України правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого
правочинну, який вони насправді вчинили є вдаваним. Виходячи іх загальних
положень про правочини: те, що це є дія особи, спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та обов»язків, а їх зміст не може суперечити актам
цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільсьва, правочин
повинен бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені
ним,  враховуючи фактичні обставини
укладення договору купівлі -продажу автомобіля, суд вважає, що він був
укладений без мети його придбанная з боку відповідача та мети його продажу із
боку позивача, а також суперечить актам цивільного законодавства, оскільки
умови укладеного договору  в частині прав
та обов»язків покупця могли здійснюватись тільки після реєстрації його
діяльності в установленому порядку. Відповідно до ст.215 ч.1 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину вимог, які
встановлені частиною першою-третьою та шостою ст.203 ЦК України. Враховуючи
наведене, суд вважає, що договір купівлі-продажу між ОСОБА_1. та ОСОБА_3. слід
визнати недійсним із наведених вище обставин. Згідно ст.216 ЦК України в разі
недійсності правочину кожна із сторін зобов»язана повернути другій стороні все,
що вона одержала на виконання цього правочину. Судом встановлено , що ОСОБА_3.
повернув ОСОБА_1. автомобіль. Питання про повернення йому переданих грошових
сум не ставить. Враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що позов
ОСОБА_1. необґрунтований і в задоволенні його слід відмовити, а зустрічний
позов ОСОБА_3. підлягає  задоволенню.

Керуючись
ст.203,215, 235, 655 ЦК України, ст.ст. 213-215 ЦК України, суд

В И Р І
Ш И В :

В позові
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 відмовити.

Позов ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 задоволити. Визнати договір купівлі - продажу автомобіля від 06. 03.
2007 року недійсним.

Рішення набирає
чинності після десяти днів з часу проголошення, якщо сторони не подадуть суду
заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна
скарга подається до Чернівецького апеляційного суду через райсуд протягом 20
днів з часу подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя