Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

06
лютого 2008 року                                                                                      м.  Тернівка

Тернівський
міський суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Ткаченко Н.Ю
при секретарі Ощепковій І.С.

за участю
позивача (фізичної особи) ОСОБА_1 представника позивача адвоката ОСОБА_2.

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Тернівської міської ради Дніпропетровської області про визнання
права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом про визнання права власності на 1/2 квартири
АДРЕСА_1,  яка належить. ОСОБА_3. Позивач
посилається на те,  що з 18 жовтня 1992
року вона стала проживати в зазначеній квартирі,  наймачем якої був ОСОБА_3. ОСОБА_3 перебував
із позивачем у фактичних шлюбних відносинах. 18 травня 1995 року вказана
квартира була в рівних частинах приватизована. В 1994 році ОСОБА_3. було
направлено в місця позбавлення волі,  де
відбуваючи покарання в 2004 році він помер. Позивачка з 1992 року проживала в квартирі,  користувалась нею і одноосібно володіє
частиною квартири,  яка належала ОСОБА_3.

Інших
спадкоємців,  які мають право на спадщину
за законом немає.

В
попередньому судовому засіданні позивач,
та її представник свої вимоги підтримала а відповідач позов визнав,  про що надав суду письмову заяву.

Виходячи
з наведеного,  суд вважає,  що рішення у справі можливо постановити при
проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно
до ч. 4  ст.  130 ЦПК України при визнанні позову
ухвалюється судове рішення в порядку,
встановленому  ст.  174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4  ст.
174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для
того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вислухавши
пояснення сторін,  дослідивши матеріали
справи суд встановив,  що згідно
свідоцтва про одруження дівоче прізвище позивача «Діденко». З 18 жовтня 1992
року ОСОБА_1 стала проживати в квартирі АДРЕСА_1,  наймачем якої був ОСОБА_3,  доказом чого акт комісії ЖРЕк-1,  від 20 березня 2007 року. Вказана квартира
складається із однієї кімнати житловою площею 17 м. 2. ОСОБА_1 та
ОСОБА_3.,  проживали однією сім'єю і вели
спільне господарство. 18 травня 1995 року вказана квартира ОСОБА_3. та ОСОБА_1. в рівних частинах
приватизована,  про що свідчить свідоцтво
про право власності

на житло
видане Тернівським УЖКГ об»єднання «Павлоградвугілля» від 18 травня 1995
року,  та витяг із реєстру прав власності
Тернівського БТІ за номером 87,  в книзі
34-19.

19.08.1994
року ОСОБА_3 було направлено в місця позбавлення волі,  у зв'язку із чим його було знято з
реєстраційного обліку за вказаною адресою,
згідно виписки із фінансово-лицевого рахунку наданого ЖРЕк № 1 від
23.01.2007 року.

15 січня
2004 року ОСОБА_3 перебуваючи в місцях позбавлення волі помер,  про що свідчить свідоцтво про смерть видане
06 лютого 2004 року Центральною сільською радою Снігурівського району,  Миколаївської області,  актовий запис №8.

Позивач
з 18 жовтня 1992 року проживає у вказаній квартирі,  оплачую комунальні послуги в повному об'ємі,  і одноосібно володіє 1/2 частиною,  яка належала на праві приватної власності
ОСОБА_3 з 19 серпня 1994 року. Згідно витягу зі спадкового реєстру №8187413 від
25.01.07 року,  в спадковому реєстрі
інформація,  щодо заповіту або спадкового
договору відсутня.

Відповідно
до  ст.
344 ЦК України
особа ,  яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років,  набуває право власності на це майно.

Позивач
протягом 12 років володіє і користуюся,
1/2 частиною квартири АДРЕСА_1,
яка належала ОСОБА_3 і набула право власності на 1/2 вказаної квартири
за набувальною давністю.

Таким
чином,  визнання відповідачем
пред'явленого позову не суперечить закону,
не порушує права,  свободи чи
інтереси інших осіб.

Керуючись  ст. 334 ЦК
України,   ст.   ст.
130, 174, 212 , 256 259 ЦПК України,

ВИРІШИВ  :

Позов  ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати
за ОСОБА_1,  ІНФОРМАЦІЯ_1,  право власності на 1/2 частину кв. АДРЕСА_1
яка належала ОСОБА_3.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги,  з подачею її копії до апеляційної інстанції
або без подання заяви про апеляційне оскарження,  шляхом подачі апеляційної скарги на протязі
10-ти днів з дня проголошення рішення.