Справа № 2-4667/08р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

04 листопада   2008р.
Артемівський районний суд м. Луганська

в складі: судді                                          Морозової С.М.

при секретарі                                                     Іванової І.І.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні, у залі суду в м. Луганську цивільну справу за позовом  ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до управління житлово - комунальним майном Луганської міської ради про
визнання розпорядження органу приватизації не чинним, свідоцтва про право
власності,

Встановив:

Позивачі звернулися до суду з
позовом про визнання
розпорядження органу приватизації НОМЕР_1 від 11.07.2002 року та свідоцтва про
право власності на квартиру що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1  від 11.07.2002 року не чинними, посилаючись
на те, що в серпні 2008р. при продажу даної квартири їм стало відомо, що приватизація
проведена з порушенням вимог ЗУ  „Про
приватизацію”, оскільки  у 1994 році
позивачами було вже приватизовано квартиру за адресою: АДРЕСА_2.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та суду пояснив,
що у 1994 році  він, його дружина та
донька приватизували квартиру за адресою: АДРЕСА_2, однак площа даної квартири
була меншої ніж передбачено ЗУ „Про приватизацію” на сім'ю з трьох чоловік,
крім того потім  з ними стала проживати
його непрацездатна мати, у зв'язку з чим було подано заяву до органу
приватизації з метою розширення житлових умов. Так 11.07.2002р. він та
позивачка отримали свідоцтво про право власності на квартиру за адресою:
АДРЕСА_1 в якій і стали проживати. Однак у серпні 2008р. при продажу вказаної
квартири їм стало відомо, що приватизація проведена неправильно, у зв'язку з
чим покупці відмовилися від здійснення угоди.

Представник відповідача до суду не
з'явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність,   просив постановити рішення на розсуд суду.

Судом встановлено, що позивачам та
їх доньці ОСОБА_3 на праві спільної приватної власності належить в рівних долях
квартира за адресою: АДРЕСА_2 та видано свідоцтво про право власності на
житло  згідно розпорядження від
29.12.1994 року, що підтверджується копією свідоцтва про право власності. З
технічного паспорту вбачається, що загальна площа квартири складає 50, 9 кв.м.

11.07.2002 року позивачам видане
свідоцтво про право власності на житло,
на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 на підставі розпорядження органу приватизації  від 11.07.2002 року НОМЕР_1, як видно з
свідоцтва про право власності на житло, загальна площа даної квартири складає
56,5 кв.м., при цьому житлових чеків позивач не отримував.

Згідно до ст.  3  ЗУ
„Про приватизацію державного житлового фонду”, приватизація здійснюється
шляхом:

безоплатної передачі громадянам
квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної
площі на наймача і кожного члена сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на
сім'ю;

продажу надлишків загальної площі квартир
(будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі
потребуючих поліпшення житлових умов.

Ст. 4 п.5 ЗУ „Про приватизацію
державного житлового фонду” передбачає, що кожний громадянин України має право
приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості
житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

Досліджуючи матеріали справи судом
встановлено, що позивачі та їх донька ОСОБА_3
у 1994 році набули право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2,
використавши своє право на безоплатну приватизацію житла, однак ними було
використано не повне право, оскільки площа
приватизованої квартири складає 50,9 кв.м., що менше площі яку має
отримати сім'я з трьох чоловік, а саме площа квартири повинна складати  із розрахунку (21 х 3) + 10 =  73 кв.м., у зв'язку з чим ними у 2002 році
було подано заяву на  приватизацію  житла
з метою задоволення комунально - побутових потреб, оскільки на той час з
позивачами проживала непрацездатна мати ОСОБА_1, а площа приватизованої раніше
квартири була незначною, на що відділ приватизації видав розпорядження НОМЕР_1
від 10.07.2002 р. на приватизацію позивачами квартири   за адресою: АДРЕСА_1, при цьому позивачами
не було сплачено вартість розміру
надлишкової  площі, яку вони
отримали.

Враховуючи, що правом на приватизацію
житла громадяни України можуть скористатися лише  один раз, якщо загальна площа квартир
відповідає площі передбаченій громадянам України, що мешкають або перебувають у
черзі потребуючих поліпшення житла, або в другий раз приватизувати житло  з
доплатою  розміру надлишкової
загальної площі, що не було зроблено позивачами при приватизації квартири  у 2002 році, у зв'язку з тим що орган
приватизації про це їх  не повідомив, а
позивачі не могли про це знати, оскільки юридично не грамотні, суд вважає, що
приватизація квартири  за адресою:
АДРЕСА_1 проведена з порушенням  вимог ЗУ
„Про приватизацію державного житлового фонду”, а видане свідоцтво про право
власності на житло від 11.07.2002 року, на квартиру АДРЕСА_1 на ім'я
ОСОБА_1  та ОСОБА_2   підлягає скасуванню.

На підставі ЗУ „ Про приватизацію
державного житлового фонду” ст. ст. 215 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11,
60, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов  задовольнити.

Визнати не чинним розпорядження
органу приватизації НОМЕР_1 від 11.07.2002 року прийняте відділом приватизації
житлового фонду Луганської міської ради.

Визнати не чинним свідоцтво про
право власності на житло від 11.07.2002 року, видане відділом приватизації
житлового фонду Луганської міської ради на квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_1 та
ОСОБА_2.

Скасувати державну реєстрацію
квартири АДРЕСА_1.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути
подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя:                                                                                             С.М.
Морозова