Справа № 2-639/2008р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

18 квітня 2008р.  Самарський районний суд м.Дніпропетровська у
складі:

Головуючого, судді                                       Сухорукова А.О.,

при  секретарі                                                Постика Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_1, в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, ОСОБА_4,
Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної
інвентеризації», Восьма дніпропетровська державна нотаріальна контора, про
визначення частки майна та визнання права власності у порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

28 січня 2008 року позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_1, в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3,
ОСОБА_4, Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної
інвентеризації», Восьма дніпропетровська державна нотаріальна контора, про
визначення частки майна та визнання права власності у порядку спадкування. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 13
лютого 2002 року ОСОБА_1, як відповідальний квартиронаймач, разом зі своєю
матір'ю, ОСОБА_5, донькою ОСОБА_3, 1993 р.н., та сином ОСОБА_4 приватизували
займану ними квартиру за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 62,90 м кв.

Дана квартира складається з
чотирьох кімнат житловою площею 45,5 м кв., в тому числі:

1 кімната - 8,6 м кв., 2 кімната -
17,0 м кв., 3 кімната - 8,9 м кв., 4 кімната - 11,0 м кв, кухні - 5,5м2,
ванної - 2,1м2, вбиральні - 1,2м2, коридору - 6,9м2.

У свідоцтві про право власності на вищевказану квартиру, яке вони отримали,
було прописано, що квартира належить на праві спільної сумісної власності.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 померла. Після її смерті відкрилася спадщина на її частку
приватизованої квартири.

ОСОБА_1, як донька спадкодавця (спадкоємець першої черги), фактично
прийняла спадщину, так як на момент смерті ОСОБА_5 постійно проживала разом з
нею, що підтверджується довідкою з місця проживання.

Брат
позивача, ОСОБА_2, як син спадкодавця (спадкоємець першої черги), у
встановлений законом 6-місячний термін подав відповідну заяву про прийняття
спадщини до Восьмої ДДНК.

Таким чином, позивач та її брат є
єдиними спадкоємцями за законом першої черги.

Інших спадкоємців першої черги, та таких, хто має право на обов'язкову
частку у спадщині, чи право на спадщину за заповітом, не існує.

Позивач
звернулася до нотаріуса, який не зміг оформити спадщину через невизначення
частки померлого у спільному майні. Зазначені обставини явилися причиною
звернення до суду із цим позовом.

Позивач у судовому засіданні свій позов
підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав. Представники
третіх осіб - Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, КП
«ДМБТІ» у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином.

Суд,
вислухавши думки сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом було встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
донькою померлої ОСОБА_5, про що свідчить копія свідоцтва про народження та
свідоцтва про шлюб (а.с. а.с. 9, 10).

Позивачу, її матері, та дітям - ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, на праві власності належить квартира АДРЕСА_1, про що свідчить копія
свідоцтва про право власності на житло (а.с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року  ОСОБА_5, померла, що підтверджується копією
свідоцтва про смерть (а.с. 11). Позивач постійно, і на день смерті ОСОБА_5
мешкала у квартирі АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою про склад сім'ї (а.с.
34).

15.01.2008 року ОСОБА_1 зверталася до Восьмої
Дніпропетровської  нотаріальної контори
із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на належну
померлій частку спірної квартири, проте того ж дня їй було відмовлено через те,
що на момент смерті не була визначена частка померлої у спільній сумісній
власності (а.с. 13).

Дійсна
ринкова вартість 1/8 частки квартири АДРЕСА_1 на теперішній час складає  31 125 грн., що підтверджується звітом
про оцінку вартості (а.с. 18-32).

Вказані вище спірні правовідносини
регулюються Цивільним кодексом України.

В силу ст. 1217 ЦК України спадкування
здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України
спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими
на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця
і народжені живими після відкриття спадщини.

Після смерті ОСОБА_5 залишилися двоє спадкоємців -  а саме позивач та відповідач, оскільки є
відповідно донькою та сином померлої.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця
(ст.1261 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У відповідності з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що
прийняв спадщину.

Як було встановлено судом, позивач вчасно звернулася до нотаріуса з
відповідною заявою, а також мешкала у зазначеній квартирі, прийнявши спадщину.

Ураховуючи викладене, суд доходить висновку про те, що позивач прийняв
спадщину, у розумінні ст. 1268 ЦК України.

В силу ч. 4 ст. 355 ЦК України спільна власність вважається частковою, якщо
договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової
власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю
співвласників або законом.

З матеріалів справи вбачається, що в даному випадку ані договором, ані
законом не встановлено спільну сумісну власність позивача, її матері та дітей
на спірну квартиру, а тому ця квартира належала їм на праві спільної часткової
власності, отже, за правилом ч. 1 ст. 357 ЦК України, частки кожного з
власників були рівними, по 1/4 кожному.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних
прав та інтересів є визнання права.

Згідно
положень ст.15 Цивільно-процесуального кодексу України, суди розглядають в
порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім
випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно
до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та
інтересів є визнання права.

Аналізуючи
факти, встановлені у судовому засіданні в їх сукупності, співвідношуючи їх зі
змістом приведених норм, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки
позивач прийняв спадкове майно після смерті ОСОБА_5 та позивач і відповідач є
єдиними спадкоємцями першої черги за законом, оскільки крім пояснень сторін
підтверджуються писмовими доказами.

Враховуючи
вищезазначені обставини та норми діючого цивільного законодавства, суд вважає
можливим визнати за позивачем право власності у порядку спадкування за законом
на 1/8 частку АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 357, 370, 1226, 1267, 1268 ЦК України, ст.ст.4-8, 10, 11,
18, 57-60, 131, 174, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Встановити, що частка власності померлої ОСОБА_5 на квартиру
АДРЕСА_1становила &frac14; частину, а інші &frac34; цієї квартири належалиОСОБА_1і, ОСОБА_3 та ОСОБА_4в рівних долях, по &frac14; частці кожному.

Визнати за ОСОБА_1 право власності у
порядку спадкування  за законом на 1/8
частину квартири АДРЕСА_1, після смерті її матері ОСОБА_5.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку на подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було
подано.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через
Самарський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя          (підпис)                               А.О.
Сухоруков

З оригіналом згідно.

Суддя                                                                        А.О.
Сухоруков

Рішення набрало
законної сили 06 травня 2008 року.

Суддя                                                                        А.О.
Сухоруков