Справа №2-578/08
РІШЕННЯ

Іменем України

18 грудня
2008 року Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в
складі

головуючого-судді Савранського О.А.

за участю -  секретарів
Порпленко Л.Є., Резніченко І.М., Щербань А.В.

прокурора - ст. помічника прокурора
району, юриста першого класу  Початенко
Н.В.

представників:

позивача ОСОБА_1. - ОСОБА_2

позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

відповідача - Аляб'євої С.Я.

органу опіки та піклування  - ОСОБА_4

міської ради - Немирської І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Корсуні-Шевченківському цивільну справу за
позовомОСОБА_2та ОСОБА_1 до ОСОБА_5за участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору
прокурора Корсунь-Шевченківського району, опікунської ради
Корсунь-Шевченківської міської ради та Корсунь-Шевченківської міської ради про
визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на  житло, визнання співвласниками та виділення
часток в майні, яке належить фізичним особам
на праві спільної сумісної власності, суд

встановив:

Позивачі ОСОБА_1. і  ОСОБА_2
пред'явили  у суд даний позов і
просять визнати їх співвласниками квартириАДРЕСА_1; визнати за кожним із них
право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 посилаючись на те, що
відповідачОСОБА_5і позивач ОСОБА_1. проживали в зареєстрованому шлюбі до 29
серпня 2001 року. Під час проживання в шлюбі відповідачу виділили двокімнатну
квартиру, оскільки склад осіб сім'ї налічував три особи і зняли з черги на
отримання житла. В 1997 році дана квартира була відповідачем  приватизована. Але приватизація була
проведена з порушенням закону, оскільки в довідці про склад сім'ї зазначалась
одна особа, а не три, із яких позивачка на той час була неповнолітньою.  Про це стало відомо їм тільки 07 лютого 2008
року.

Під час розгляду справи по суті
позивачі  доповнили позовні вимоги
вимогою про визнання частково недійсним свідоцтва
про право власності на квартиру АДРЕСА_1, видане 08 лютого 1997 року
виконавчим комітетом Корсунь-Шевченківської міської ради на ім'я ОСОБА_5і
надали суду пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній та доповненій
заявах. Представники позивачів також підтримали дані пояснення.

Представник відповідача ОСОБА_6вимоги
позивачів не визнає повністю, посилаючись на те, що пропущений строк позовної
давності, який становить три роки відповідно до
ЦК Української РСР 1963 року коли фактично виник спір з часу
приватизації квартири 08 лютого 1997 року, так і при дії нового ЦК України.
Крім того, приватизація проведена законно, оскільки  позивачі на той час до членів сім'ї
відповідачки не належали і не були там прописані. Також визнання недійсним
свідоцтва про право власності на квартиру слід розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Представник органу опіки та піклування
ОСОБА_4 вважає, якщо були порушені права неповнолітнього, то вони повинні бути
захищені, після чого вирішення справи залишила на розсуд суду.

Представник міської ради ОСОБА_7
вважає, що приватизація квартири проводилась у відповідності до вимог діючого
законодавства, а тому відповідачка  на
законних підставах отримала квартиру, після чого також вирішення справи залишила
на розсуд суду.

Прокурор вважає, що позов пред'явлений
на законних підставах і він підлягає задоволенню.

Суд, з'ясувавши
всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов  підлягає
до повного  задоволення.

У суді
встановлено,  що  ОСОБА_1. та ОСОБА_5 (потім прізвище стало
ОСОБА_5) перебували в зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 1982 року по 18 серпня
1997 року. Свідоцтво ж про розірвання шлюбу ОСОБА_5 отримала тільки 29 серпня
2001 року, а тому згідно діючого на той час
КпШС  України шлюб між подружжям
вважається припиненим з моменту його реєстрації
в органах реєстрації актів громадянського стану.

Крім цього,
на час приватизації  ОСОБА_2, ОСОБА_1.
належали  до сім'ї наймача ОСОБА_5,
оскільки це  підтверджується
письмовими  доказами:

1.      Відповідно
до даних Протоколу спільного засідання адміністрації та профкому об'єднання
“Райагропроммеханізація”  від 31 грудня
1993 року “Про розподіл квартир, згідно списку черговості, виділених
райдержадміністрації в новозбудованому 30 - квартирному будинку
ремонтно-транспортного підприємтсва поАДРЕСА_1“ ОСОБА_5 перебувала на черзі з
15 січня 1985 року і  склад її сім'ї
складав три особи. У зв'язку з цим їй і вирішили надати саме двохкімнатну
квартиру № 26 в зазначеному будинку загальною площею 50,64 кв.м.; жилою площею
29,80 кв.м. і  з квартирного обліку зняти
;

2.      Даними
архівного витягу № 57 від 14 травня 2008 року з рішення виконавчого
комітету Корсунь-Шевченківської міської ради народних депутатів № 211 від 31 грудня
1993 року “Про розподіл 30 - квартирного житлового будинку виробничого
об'єднання “Райагропроммеханізації” по
АДРЕСА_1”, згідно якого  виконком
міської ради народних депутатів вирішив погодитись з рішенням спільного
засідання адміністрації і профкому об'єднання “Райагропроммеханізація” від 30
грудня 1993 року і  розприділити ОСОБА_5
зазначену квартиру і також з черги зняти.

П.п. 20, 21 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян при
оформленні заяви на приватизацію квартири громадянин бере на підприємстві, що
обслуговує жилий будинок, довідку про склад сім'ї та займані приміщення і у
довідці вказуються члени сім'ї наймача, які прописані та мешкають разом з ним,
а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло.

Виходячи з цього, суд бере
до уваги, що дані довідки № 59 від 08 лютого 1997 року, виданої ВО “Райагропроммеханізації” про те, що
склад сім'ї наймача  квартири  АДРЕСА_1 одна особа ОСОБА_5, яка прописана 08
квітня 1987 року -  протирічать як і
даним вище зазначених Протоколу і архівному витягу, так і  показанням свідків про  склад сім'ї наймача, який складав три особи.

П. 5
вказаного вище Положення..  передбачає,
що передача займаних квартир
здійснюється в приватну (для одиноких наймачів) та у спільну (сумісну
або часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх (віком від 18 і
більше років) членів сім'ї з обов'язковим визначенням уповноваженого власника
квартири. До членів сім'ї наймача включаються лише громадяни, які постійно
мешкають у квартирі разом з наймачем або за яким зберігається право на житло.
Що відповідає вимогам ст.8 Закону України «Про приватизацію державного
житлового фонду».

Як
встановлено в суді, на час приватизації інші члени сім'ї найчама ОСОБА_5,
позивачі по справі постійно проживали в квартирі і не давали згоду на
приватизацію спірної квартири, що не заперечують
сторони.

Оцінюючи,
зібрані у справі докази суд приходить до висновку про те, що  відповідачка отримати безоплатно в приватну власність
саме як одинокий наймач квартиру  не
могла, оскільки мала  склад сім'ї три
особи одна із яких на той час неповнолітня,
а тому спірна квартира має бути у спільній  сумісній власністі всієї сім'ї.

Що стосується
заяви представника відповідача про застосування строку позовної давності до
вимог позивачів, як на підставі вже  не
діючого ЦК УРСР  1963 року так і діючого
з 01 січня 2004 року нового ЦК, то суд бере до уваги наступне.

У
відповідності до ч.1 п. 4 ст. 268 ЦК України позовна давність не
поширюється на вимогу власника або іншої особи про визнання незаконним
правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим
або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або
інше речове право. Таким чином, строк позовної давності на вимогу про визнання
частково недійсним свідоцтва про право власності на
квартиру, не розповсюджуються, оскільки у відповідності до ст.268 ЦК України
дана вимога є вимогою іншої особи про визнання
незаконним правового акта органу місцевого самоврядування, яким порушено його
право власності або інше речове право.

Крім цього,
згідно ст. 261 зазначеного Кодексу перебіг позовної давності починається від
дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або
про особу, яка його порушила.

Як
встановлено у суді, позивачка ОСОБА_2 дізналася про те, що порушено її майнові
та житлові права лише 04 квітня 2008 року, коли реєстровала свого малоітнього
сина у спірній квартирі. Це підтвердив свідок ОСОБА_8, юрист за фахом, який був
присутній при цьому і який вперше оглянувши
домову книгу зазначив їй «ти тут ніхто». Цю обставину підтвердив і
свідокОСОБА_9. Суд вважає, що дані
докази є належними, обгрунтованими і сумніву у суду не викликають.

Допитані у справі
свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11. іОСОБА_12 показали,
що позивачі на момент приватизації спірної квартири проживали однією сім'єю. А
свідокОСОБА_12, крім того, ще й зазначила, що дана вкартира була приватизована
ОСОБА_5 на одну особу навмисно, з метою надання можливості позивачці ОСОБА_2
«шансу» отримати квартиру від держави як вчителька безкоштовно, так як
приватизація може бути один раз. На запитання головуючого, чи могла розуміти
ОСОБА_2 суті приватизації, свідок відповіла, що скоріше всього не могла, так як
була ще мала. Суд бере до уваги, що показання свідківОСОБА_12 іОСОБА_8, які між
собою не знайомі, співпадають стосовно розуміння позивачкою питань
приватизації.

Показання
свідкаОСОБА_13 не конкретні, а тому ніякого значення для розгляду справи не
мають.

Суд не бере до уваги доводи
представника відповідача про те, що вимоги щодо визнання недійсним свідоцтва
про право власності на квартируАДРЕСА_1 слід розглядати в порядку
адміністративного судочинства, оскільки дана позовна вимога пов'язана з
майновими вимогами, що врегульовані цивільним законодавством і розглядається
виключно у цивільному провадженні.

Таким чином суд вважає, що
позов підлягає до повного задоволення і не
застосовує строки позовної давності.

Вжиті судом заходи
забезпечення позову скасовані.

Підстав для звернення рішення суду до
негайного виконання не має.

При задоволенні позову суд стягує з
відповідача  у доход держави  судові витрати в справі.

Керуючись ст.ст.10,11,27,31,57,58,59,60,81,88,197,212,213,214,215,217,367,
п.5  Прикінцевих та Перехідних Положень
ЦПК України, ст. 261, ч.1 п. 4 ст.
268,ст.ст.328,355, 357,368,369  ЦК
України, п.п. 5,20, 21 Положення №15 від 15
вересня 1992 року «Про порядок передачі квартир (будинків) у власність
громадян» , ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», суд

вирішив :

Задовольнити повністю
позовОСОБА_2та ОСОБА_1 до ОСОБА_5за участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору  прокурора
Корсунь-Шевченківського району, опікунської ради Корсунь-Шевченківської міської
ради та Корсунь-Шевченківської міської ради про визнання частково недійсним
свідоцтва про право власності на  житло,
визнання співвласниками та виділення часток в майні, яке належить фізичним
особам  на праві спільної сумісної
власності.

Визнати частково недійсним свідоцтво про право
власності на квартируАДРЕСА_1, видане 08 лютого 1997 року виконавчим комітетом
Корсунь-Шевченківської міської ради на ім'я ОСОБА_5 Лариси Сергіївни.

Визнати
ОСОБА_1 та ОСОБА_5ь ОСОБА_2 співвласниками
квартири  АДРЕСА_1, визнавши за
кожним із них  право власності на 1/3
частину  даної квартири.

Стягнути з
ОСОБА_5ІНФОРМАЦІЯ_1року народження уроженки м. Могилів-Подільський Вінницької
області, проживаючої по АДРЕСА_1кв. 5  м.
Корсуня-Шевченківського Черкаської області (інші відомості про особу суду невідомі)  судові витрати у доход держави по оплаті
судового збору в сумі 51 грн. на і на користь ГУДКУ у Черкаській
області  р/р 0239 в УДК у
Черкаській області  МФО  854018
код 22809021 код бюджетної
класифікації  22050000  витрати на інформаційно-технічне
забезпечення  розгляду справи в сумі  30 грн..

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарженя, але апеляційна скарга не була подана у
строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після  розгляду справиапеляційним
судом.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подано Апеляційному суду суду
Черкаської області через Корсунь-Шевченківський районний суд протягом десяти
днів з дня проголошення рішення, а апеляційну скаргу на рішення суду може бути
подано протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається в строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий - підпис