Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22-177/08                                         Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07    лютого 2008 року                                                                                     м.
Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого:                  Боєвої В.В.,

Суддів:             Бабак A.M., Полякова О.З.,

При
секретарі:                 Винник І.С.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1
на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 23 жовтня 2007 року

по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що нажито під час шлюбу
та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що нажито під час
шлюбу, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні
2006 р.
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про розділ
майна, що нажито під час шлюбу.

В    позові зазначала, що з 1987 року вона
співмешкала з відповідачем, а 27.05.2000
року

між ними було зареєструвано шлюб виконкомом Преображенської сільради
Оріхівського

району Запорізької області, запис №
06.

Дітей від шлюбу
немає. Шлюбні відносини між сторонами припинені.

Проживаючи
з 1987 року
однією сім'єю ними було нажито наступне майно: трактор ЮМЗ зареєстрований в
Оріхівському МРЕО на ім'я ОСОБА_1
приблизною вартістю 15000
грн., причеп для трактора
зареєстрований в Оріхівському МРЕО на ім'я ОСОБА_1 приблизною
вартістю 5000  грн., діжка-причеп
зареєстрований в Оріхівському МРЕО на ім'я ОСОБА_1 приблизною вартістю
3000  грн. , три причепи вартістю 1000 - 3000  грн. , плуг до трактора вартістю 1500  грн., 20
бетонних плит вартістю по 50
грн.
кожна на суму 1000
грн. , баки алюмінієві в кількості 2 шт. по 1000  грн.
кожен, на загальну суму 2000
гривень, мотоцикл "Муравей"
вартістю 1000  грн.
Всього майна на суму 36500
грн.

Посилаючись
на зазначені обставини, позивач просила суд провести поділ майна між нею та
відповідачем, виділивши йому все майно, та зобов'язати його сплатити їй в
грошовому виразі вартість 1/2 частини спірного майна, що складає 18 250  грн.

2

У жовтні
2006 року
ОСОБА_1 подав зустрічний позов, в якому зазначав, що з ОСОБА_2
він знаходився в шлюбі з 27.05.2000
року, який був зареєстрований виконкомом Преображенської сільради
Оріхівського району Запорізької області, запис № 06. Спільно з нею стали мешкати з жовтня - листопада 1999 року. На час
подачі заяви про розірвання шлюбу відповідач забрала і продала частину спільно
нажитого майна, яке вона не включила в поділ при подачі позовної заяви про
поділ майна, а саме: телевізор "Фунай" вартістю 1000  грн.; телицю придбану в 2003 році, яка була
продана за 4000  грн.
гр. Байрак; бичка, який був проданий за 2000  грн. ; сіно в
кількості 2-х причепів
яке було продане Байрак за 1000
грн.; сіно в кількості 1 причепа вартістю
500  грн. ; продала трьох вирощених свиней на суму 4500  грн.; було забрано до с. Преображенка до дочки 2-х спільно
вирощених свиней на 3000
грн.; було забрано до с.
Преображенка велосипед вартістю 300
грн. ; холодильник "Норд"
вартістю 1000  грн.; використала для консервації качок та
курей на суму 800  грн. ; забрала 10 курей до с.
Перображенка на суму 200
грн.; забрала п'ять 200 літрових бочок
на загальну суму 1000  грн. ; забрала білизну на загальну суму 400  грн. ; забрала 2 каструлі по 200
л. на суму 500  грн. ; шланги для поливу довжиною 100 м на суму 350  грн. ; забрала пральну машину вартістю 200  грн. ; газову плитку з балоном вартістю 300  грн.; сепаратор вартістю 250  грн.
Всього майна на загальну суму 21500
грн.

Посилаючись
на зазначені обставини, просив суд провести поділ майна між ним та
відповідачкою, а оскільки зазначене майно відсутнє в натурі, просив суд
зобов'язати відповідача сплатити йому 1/2 частину вартості майна, що складає 10750  грн.

Рішенням
Оріхівського районного суду Запорізької області від 23 жовтня 2007 року позовні вимоги
ОСОБА_2 задоволено частково, зустрічний позов ОСОБА_1 залишено без
задоволення.

Виділено
ОСОБА_1 наступне
майно: культиватор КПС-4, 2 вартістю 2520
грн. ; плуг ППН-3, 30 вартістю 2128
грн. ; косарку КСФ-1, 6 вартістю 1903
грн. ; трактор ЮМЗ-6Л вартістю 8454
грн. ; тракторний причеп 2ПТС-45 вартістю 5180  грн. ; водороздавач ЗЖВ-ф-3, 2 вартістю
2834  грн. ; залізобетонні плити в
кількості 27 шт. вартістю 1031
грн. , всього на загальну суму 24050  грн.

Стягнуто
з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 вартість 1/2 частини переданого майна у розмірі 12025  грн.

В інших позовних
вимогах ОСОБА_2 відмовлено.

Стягнуто
з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 держане мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить рішення суду першої інстанції скасувати як

таке, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального
права, ухвалити

по справі нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог ОСОБА_2
та

задовольнити його позовні вимоги.

Вислухавши
суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних підстав.

За
змістом ст. 307 ЦПК
України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і
ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

З
матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 знаходилися в
шлюбі з 27.05.2000 року,
який зареєстровано виконкомом Преображенської сільської ради Оріхівського
району Запорізької області, про що видано свідоцтво про одруження від 27.05.2000 року (а.с. 7).

Шлюб
розірвано 19.09.2006 року, на
підставі рішення Оріхівського районного суду Запорізької області, що
підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу.

3

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_2 про поділ майна, що нажито подружжям за час шлюбу
частково, суд, фактично встановивши, що сторони проживали однією сім'єю - як чоловік та
дружина з 1987 року,
включив в коло майна, яке підлягає поділу, все майно, яке було придбано до
реєстрації шлюбу до 2000
року, та нажито подружжям за час шлюбу, виділив його відповідачу ОСОБА_1, а з нього
стягнув на користь ОСОБА_2 суму компенсації.

З таким
висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки він не відповідає
обставинам справи, судом неправильно застосовані норми матеріального права.

Судова
колегія вважає, що вказані порушення призвели до неправильного вирішення
справи, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає
скасуванню на підставі п.3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового
рішення із наступних підстав.

Відповідно
ст.. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та
чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з
них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ,
набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Зі
змісту зазначеної статті вбачається, що для виникнення права спільної сумісної
власності на певне майно, необхідна наявність двох умов: майно має бути
придбане в період перебування в зареєстрованому шлюбі, та воно повинно бути
результатом їх спільної праці.

Судом
першої інстанції встановлено, що за час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було
придбано культиватор КПС-4, 2 вартістю 2520
грн. ; плуг ППН-3, 30 вартістю 2128
грн. ; косарку КСФ-1, 6 вартістю 1903
грн.; трактор ЮМЗ-6Л вартістю 8454
грн. ; тракторний причеп 2ПТС-45 вартістю 5180  грн. ; водороздавач ЗЖВ-ф-3, 2 вартістю
2834  грн. ; залізобетонні плити в
кількості 27 шт. вартістю 1031  грн. ,
всього на загальну суму 24050  грн.  (а.с. 28-180).

Колегія
суддів, дослідивши надані апелянтом докази, зокрема довідку Держтехнагляду
Оріхівської РДА від 21.01.2008 року, відповідно якої вбачається, що за ОСОБА_1
право власності на трактор ЮМЗ-6Л, зареєстровано 23.01.1996 року, ємкість
ЗЖВ-Ф-3, 2, зареєстровано 17.5.1996 року, причіп 2 ПТС-4 зареєстровано
23.03.1998 року та причіп НОМЕР_1 зареєстровано 29.05.2007 року, прийшла до
висновку про виключення зазначеного майна із кола майна, що підлягає поділу,
оскільки воно придбане відповідачем ОСОБА_1 до 2000 року до реєстрації шлюбу з
ОСОБА_2 та в 2007 році після розірвання шлюбу, тому не може бути спільною
власність подружжя і підлягати поділу.

Посилаючись
на норми ст. 74 СК України, якою передбачено, що до спільної сумісної власності
також відноситься майно, що набуте за час проживання жінки та чоловіка однією
сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, суд першої інстанції, встановивши
фактичне проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім'єю з 1987 року, вийшов за
межі позовних вимог ОСОБА_2, та встановив, що вони проживали однією сім'єю з
1987 року і визначив, яке майно ними було нажито за час проживання. Такі
позовні вимоги ОСОБА_2 не заявляла, тому рішення в цій частині підлягає
скасуванню.

За таких
підстав, оцінивши наведені обставини справи у відповідності з вимогами ст. 303 ЦПК України,
згідно якої, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд.
перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, тому
згідно вимог ст. 10, 60,
212 ЦПК України, судова колегія дійшла висновку про часткове задоволення позову
ОСОБА_2 та встановила, що поділу підлягає плуг ППН-3.30, вартістю 2128.00
гривень та косарку КСФ-1, 6, вартістю 1903.00 гривень, культиватор КПС-4.2,
вартістю 2520 гривень та залізобетонні плити в кількості 27 шт. вартістю 1031
гривна, які є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Загальна
вартість майна складає 7582.00 гривень.

У
відповідності з ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо

4

інше не
визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За змістом ст. 71 СК
України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя,
ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя,
якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Колегія
суддів визначивши, що розмір частки подружжя у спільній майні є рівними, з
урахуванням вартості майна, та оскільки майно є неподільним, вважає за доцільне
виділити ОСОБА_2 плуг ППН-3.30, вартістю 2128.00
гривень та косарку КСФ-1, 6, вартістю 1903.00
гривень, на загальну суму 4031.00
гривень, та ОСОБА_1
виділити культиватор КПС-4.2, вартістю 2520 гривень та залізобетонні плити в кількості 27 шт. вартістю 1031 гривна, на
загальну суму 3551.00 гривень.
На ряду із зазначеним, так як частка ОСОБА_2 в грошовому вигляді є більшою,
судова колегія вважає за необхідне стягнути з неї на користь ОСОБА_1 суму
компенсації, що становить 480.00
гривень.

Крім
того, оскільки, судом першої інстанції, при розгляді зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 повно
та всебічно з'ясовані обставини справи на які посилалися сторони, дана належна
правова оцінка правовідносинам, які склалися між учасниками процесу, а доводи
апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не спростовують висновків
суду, на думку колегії суддів, спір вирішено правильно, тому не вбачається
підстав для скасування рішення в цій частині та ухвалення нового.

Керуючись 209, 218, 307, 309, 313, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення
Оріхівського районного суду Запорізької області від 23 жовтня 2007 року по цій
справі в частина задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна,
що нажито під час шлюбу скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення
наступного змісту:

Позов
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що нажито під час шлюбу задовольнити
частково.

Виділити
ОСОБА_2 - плуг
ППН-3.30, вартістю 2128.00
гривень та косарку КСФ-1, 6, вартістю 1903.00
гривень, на загальну суму 4031.00
гривень.

Виділити ОСОБА_1 - культиватор
КПС-4.2, вартістю 2520 гривень

та залізобетонні плити в кількості 27
шт. вартістю 1031 гривна,
на загальну суму 3551.00

гривень.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму компенсації в розмірі 480.00 гривень.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 51.00 гривна.

В іншій частині
позовних вимог відмовити.

В іншій частині
рішення залишити без змін.

Рішення
набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Верховного
Суду України протягом двох місяців.