Справа № 22ц-53-2008р.                                            Головуючий по 1
44                                                                  Казидуб О.Г.
в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06"
лютого 2008 р. Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Черкаської області в складі:

головуючого                Іваненка В.Д.

суддів                           Захарової А.Ф.,
Качана О.В.

при
секретарі               Шанауріній І.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу
Придніпровського районного суду м.Черкаси від 29 жовтня 2007р. по справі за
позовом Управління праці та соціального захисту населення Придніпровського
району м.Черкаси до ОСОБА_1 про
стягнення надміру виплаченої соціальної допомоги, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Управління
праці і соціального захисту населення Придніпровського району м.Черкаси про
стягнення моральної шкоди в зв'язку з неправомірними діями посадових осіб.

Вивчивши
матеріали справи, вислухавши представника управління праці та соціального
захисту населення Придніпровського району м.Черкаси, яка заперечувала на доводи
апеляційної скарги, судова палата, -

встановила:

В липні
2007 року Управління праці та соціального захисту населення Придніпровської
районної ради м.Черкаси звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
надміру виплаченої соціальної допомоги.

Вказував
позивач, що ОСОБА_1 являється
інвалідом 1 групи, але згідно заяви від 06.05.2006 року отримував допомогу у
вигляді компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, з травня по
вересень - 2006 року в розмірі 360 грн., будучи зареєстрованим за адресою
проживання його батька ОСОБА_2, теж
інваліда 1 групи (АДРЕСА_1). Оскільки ОСОБА_1 було надано неправдиву інформацію
про те, що стан його здоров'я дозволяє постійно надавати соціальні послуги, це
і призвело до надмірної виплати бюджетних коштів у вигляді компенсації фізичним
особам, які надають соціальні послуги, сума якої після перерахування становить
360 грн., яку позивач і просив стягнути з відповідача на користь держави в
особі управління на підставі ст.ст. 16; 22; 1166 ЦК України, п.15 Порядку
призначення і виплати компенсації

фізичним особам,
які надають соціальні послуги, затвердженого Постановою KM України
№558 від 29.04.2004 року, та витрати по справі.

Ухвалою
судді Придніпровського райсуду м.Черкаси від 19 липня 2007 року було відкрито
провадження по даній справі.

В
вересні 2007 року ОСОБА_1
звернувся до суду в інтересах ОСОБА_2 з
зустрічним позовом до Управління праці і соцзахисту населення Придніпровського
району м.Черкаси про визнання незаконними дій посадових осіб і відшкодування
спричиненої моральної шкоди.

Зазначав,
що ніколи ні він, ні його батько ОСОБА_2 -
інваліди 1 групи не зверталися до управління праці і соцзахисту населення із
заявами про надання чи призначення компенсаційних виплат в зв'язку з наданням соціальних
послуг. Вони не надавали до установи ніякої неправдивої інформації, за висновок
ЛКК мають відповідати лікарі, а тому дії посадових осіб управління щодо
ствердження про написання ним певних заяв, надання документів для отримання
компенсації за надання соціальних послуг являються незаконними і такими, що
спровокували позов управління до них, в зв'язку з чим спричинена їм і моральна
шкода Тому просив визнати зазначені дії посадових осіб управління
направомірнимиЧеркаської області, стягнувши на його користь у відшкодування
моральної шкоди 4000 грн.

Ухвалою
від 16 жовтня 2007 року Придніпровський райсуд
м.Черкаси зустрічну позовну заяву ОСОБА_1
в інтересах ОСОБА_2 залишив
без руху з наданням терміру до 26 жовтня 2007 року для усунення недоліків її.

Ухвалою
Придніпровського райсуду
м.Черкаси від 29 жовтня 2007 року зустрічна позовна заява ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до управління
праці і соціального захисту населення Придніпровської районної ради м.Черкаси
про стягнення моральної шкоди в зв'язку з неправомірними діями посадової особи
залишена без розгляду.

В
апеляційній скарзі на цю ухвалу ОСОБА_1 просе її скасувати як
незаконну, повернувши матеріали на новий розгляд постановленого питання.

Обговоривши
матеріали справи, судова палата вважає, що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення.

З
матеріалів справи вбачається, що ухвалою судді Придніпровського району
м.Черкаси від 19 липня 2007 року було відкрито провадження по справі за позовом
Управління праці та соціального захисту населення Придніпровської районної ради
м.Черкаси до ОСОБА_1 про
стягнення надміру виплаченої соціальної допомоги, тобто по даній справі.
Попереднє засідання суду по справі призначено на 06 вересня 2007 року.

В
попереднє судове засідання 06 вересня 2007 року не з'явився представник позивача
- управління праці і соціального захисту населення Придніпровського району
м.Черкаси, тому таке засідання було перенесене судом на 02 жовтня 2007 року.

18
вересня 2007 року ОСОБА_1
пред'явив зустрічний позов в інтересах ОСОБА_2 до Управління праці і соціального захисту населення
Придніпровського району м.Черкаси про визнання незаконними дій посадових осіб і
відшкодування спричиненої моральної шкоди.

Вказував,
що ніколи ні він, ОСОБА_1
ні його батько ОСОБА_2 -
інваліди 1 групи, не зверталися до управління праці і соціального захисту
населення Придніпровського району м.Черкаси із заявами про надання чи
призначення компенсаційних виплат в зв'язку з наданням соціальних послуг, не
надавали до установи ніякої неправдивої інформації.

За
помилковий висновок ЛКК мають відповідати лікарі, а тому дії посадових осіб
управління щодо ствердження про написання ним певних заяв, надання документів
для отримання компенсації за надання соціальних послуг являються незаконними і
такими, що спровокували позов управління до них, в зв'язку з чим їм спричинена
моральна шкода. Тому просив визнати зазначені дії посадових осіб управління
неправомірними, стягнувши на його користь у відшкодування моральної шкоди 4000
грн.

02
жовтня 2007 року судове засідання не відбулося, оскільки суддя перебувала на
лікарняному.

Ухвалою
Придніпровського райсуду
м.Черкаси від 16 жовтня 2007 року зустрічна позовна заява ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишена без
руху з наданням терміну для усунення до 26 жовтня 2007 року вказаних в ухвалі
недоліків позовної заяви. В якості таких відмічено, що не зрозуміло, хто
позивач, відсутній чіткий зміст позовних вимог, не додано документів, що
підтверджують сплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи, не додано до зустрічної позовної її копії та копій всих документів, що
є в додатку до неї, відповідно до кількості відповідачів; не додано письмових
доказів, що підтверджують кожну обставину.

Слід
визнати, що можна погодитися майже з усіма вищенаведеними недоліками зустрічної
позовної заяви ОСОБА_1, окрім того, що не додано письмових доказів, що
підтверджують кожну обставину, оскільки такі докази має витребувати суд, а
позивач повинен «зазначити» докази, що підтверджують кожну обставину, наявність
підстав для звільнення від доказування, як вказано в п.6 ч.2 ст.119 ЦПК
України.

Не
дивлячись на це, судова палата вважає, що, дійсно, зустрічна позовна заява
ОСОБА_1 має ряд суттєвих недоліків, тому обґрунтовано вона була залишена без
руху ухвалою суду від 16 жовтня 2007 року з наданням терміну для усунення таких
недоліків до 26 жовтня 2007 року.

Встановлено
по справі, що після оголошення в судовому засіданні ухвали від 16.10.2007 року
її копія була вручена особисто ОСОБА_1,
але він відмовився посвідчити цей факт (акт працівників суду на ар.спр.45).

Оскільки
у визначений судом термін ОСОБА_1
не усунув недоліки зустрічної позовної заяви, суд правомірно постановив 29
жовтня 2007 року відповідно до п.8 ч.1 ст.2007 ЦПК України ухвалу про залишення
зустрічної позовної заяви без розгляду.

Така
ухвала суду відповідає обставинам справи, вимогам закону і підстав для її зміни
чи скасування та задоволення апеляційної скарги, - не вбачається.

Керуючись ст.ст.
303; 304; 307; 312 ЦПК України, судова палата, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Ухвалу
Придніпровського районного суду м.Черкаси від 29 жовтня 2007 року, -залишити
без змін.

Ухвала
може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України на протязі
двохмісячного строку.