№ 2-82/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

21 квітня
2008 року
місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

судді
Попової
С.А.,

при
секретарі                        Ченгал
О.М.,

розглянувши у відкритому  судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, що діє в інтересах ОСОБА_3, про визнання
частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права
власності на частку спадкового нерухомого майна,

третя
особа - Четверта маріупольська державна нотаріальна контора, -

В С Т А Н О В И В:

У березні
2007 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідачки
ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, про визнання частково недійсним
свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 16.04.2004р. Четвертою
маірупольською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-1078 і
зареєстрованого 11.06.2004р. за № 5498021 в Маріупольському БТІ, за яким за нею
і відповідачкою в рівних частках за кожною закріплено право на спадкове майно,
що залишилося після смерті їх матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1. В
обгрунтування заявлених вимог позивачка посилається на наступні обставини.
Домоволодіння АДРЕСА_1, що є спадковим майном, було придбано у період шлюбу їх
батьків ОСОБА_5 і матері ОСОБА_4, оформлено у 1959р. право власності на матір.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер їх батько, спадкоємцями якого були - вона, сестра ОСОБА_2 і
мати ОСОБА_4, проте фактично у спадковому будинку проживали мати і вона з 1983
року по сьогодення, що свідчить про фактичний вступ в управління і володіння
спадщиною. Сестра ж на момент смерті батька у спадковому будинку не проживала і
не зверталась до нотаріальної контори у передбачений строк із заявою про прийняття
спадщини після смерті батька. У зв"язку з неприйняттям сестрою спадщини
після смерті батька, вважає, що його &frac12; частка у домоволодінні має бути розподілена в порядку
спадкування між нею і матір"ю, тобто їй має належати &frac14; частка, а матері - &frac34; частки. ІНФОРМАЦІЯ_1. померла їх
мати ОСОБА_4, після її смерті вона із сестрою звернулись до нотаріальної
контори і прийняли спадщину в рівних частках. Проте, враховуючи наведені
обставини, вважає, що частки у спадковому будинку мають бути розподілені так:
за нею визнано право власності на 5/8 часток, а за відповідачкою - 3/8 часток
будинку.

В судовому засіданні представник
позивачки ОСОБА_6, що діє за нотаріально посвідченою довіреністю, підтримала
заявлені позовні вимоги і надала пояснення аналогічні тим, що викладені в
позові.  Зазначала, що за життя її бабуся
і дідусь ОСОБА_5 не визначали свої частки у подружньому спільному майні, право
власності на будинок з 1959р. оформлено на бабусю ОСОБА_4, в тому числі і на
день смерті у 1994р. ОСОБА_5. Її мати - довірителька ОСОБА_1 разом із своєю
сестрою ОСОБА_2 подали до нотаріальної контори заяви і оформили свої спадкові
права в рівних частках, при оформленні свідоцтва зауважень у спадкоємців не
було. А даний позов з вимогою про перерозподіл часток у спадковому майні виник
внаслідок конфліктів з приводу користування і розподілу спадковим будинком.

В судовому засіданні представник
відповідачки ОСОБА_3, що діє за нотаріально посвідченою довіреністю від імені
своєї матері, заперечуючи проти позову, пояснила, що позивачка понад 4 роки
після смерті спадкодавця ОСОБА_4 не ставила під сумнів чинність свідоцтва про
право на спадщину, при оформленні якого не виникало ніяких суперечок. Вважала,
що в задоволенні позову слід відмовити.

Представник залученої у якості
третьої особи Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори в судове
засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність.

Заслухавши
представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов
таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Зі свідоцтва про
одруження вбачається, що ОСОБА_5, 1928р.н., і ОСОБА_4, 1925р.н., перебували у
шлюбі, зареєстрованому 01.03.1953р. Орджонікідзевським райбюро ЗАГС за актовим
записом № 233 (а.с. 9).

На
підставі Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для
будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності,
виданого 18.11.1959р. Жданівським міськкомгоспом, посвідченого Іллічівською
держнотконторою 28.11.1959р. за № 11212, зареєстрованого в БТІ м. Маріуполя
20.08.1963р. за реєстр. № 18258, жилий будинок АДРЕСА_1 належить на праві
особистої власності ОСОБА_4 (а.с. 35-36).

ІНФОРМАЦІЯ_2
помер батько ОСОБА_1 і ОСОБА_2 - ОСОБА_5, що вбачається зі свідоцтва про
смерть, виданого 21.03.1994р. відділом РАГС Орджонікідзевського райвиконкому
міста Маріуполя Донецької області, про що вчинено актовий запис за № 334 (а.с.
10-12, 14).

За інформацією Четвертої
маріупольської державної нотаріальної контори від 27.07.2007р. спадкова справа
після смерті ОСОБА_5 не заводилась (а.с. 40).

ІНФОРМАЦІЯ_1. померла мати ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 - ОСОБА_4, що вбачається зі свідоцтва про смерть, виданого
ІНФОРМАЦІЯ_1. відділом РАГС Орджонікідзевського районного управління юстиції м.
Маріуполя Донецької області, про що вчинено актовий запис за № 651 (а.с. 13).

Після
смерті матері її донькам - ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на підставі їх заяв від
05.08.2003р. видано 16.04.2004р. за реєстр. № 1-1078 Четвертою маріупольською
державною нотаріальною конторю свідоцтво про право на спадщину за законом - у
рівних частках кожній, що складається, в тому числі з жилого будинку АДРЕСА_1,
а саме жилий будинок, шлаконабивний, жилою площею 42,4кв.м.. літ. А-1, літня
кухня літ. Б-1, уборна літ. В-1, споруди 1, 2, гараж літ. Г-1 (а.с. 7, 40).

Право власності сторін, набуте в
порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_4, зареєстроване Маріупольським
БТІ 11.06.2004р. за № 5498021 (а.с. 8).

З
акту комітету самоорганізації населення № 4 Орджонікідзевської районної
адміністрації від 14.02.2007р., тобто виданого близько через 3 роки після
отримання сторонами свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті їх
матері, вбачається, що ОСОБА_1 зі слів сусідів проживала з 1983р. по теперішній
час (а.с. 15).

Станом
на 14.02.2007р. в буд. АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_6, неповнолітній
ОСОБА_7, 2001р.н., що вбачається з виписки з домової книги (а.с. 16). За
відомостями домової книги, паспортних даних позивачка ОСОБА_1 зареєстрована в
цьому помешканні з 1998р. Відповідачка ОСОБА_2 значиться знятою з реєстрації в
цьому помешканні з 1979р. (а.с. 17-22, 23).

В
судовому засіданні представник позивачки не заперечував факту відсутності
реєстрації ОСОБА_1 на момент смерті батька у 1994 році, і зазначала, що вона
фактично проживала із батьками, дбала про них, тому і не зверталась до
нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Посилання
позивача в обгрунтування позовних вимог на положення Цивільного кодексу України
в редакції 2003р., є юридично неспроможними, оскільки до спірних правовідносин
має застосовуватись положення Цивільного кодексу України в минулій редакції
1963 року, т.я. строк на прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.
сплинув до набрання чинності новим ЦК України з 01.01.2004р.

За змістом ст. 525 ЦК України ч асом відкриття
спадщини після смерті ОСОБА_5. є ІНФОРМАЦІЯ_2

В сенсі
ст. 524 ЦК України спадщиною є майно померлого, в тому числі за змістом ст. 559
ЦК України - жилий будинок (його частка).

Як встановлено судовим розглядом, за час
перебування ОСОБА_4 і ОСОБА_5. у шлюбі ніхто з них за життя не ставив питання
згідно з чинним законодавством про розподіл (визначення) часток у спільному
майні подружжя, зокрема буд. АДРЕСА_1. Будь-яких доказів щодо встановлення
волевиявлення кожного з подружжя з приводу розподілу за життя їх майна,
визначення часток кожного у спільному майні та ін., як то рішення суду, або
нотаріально посвідчений між подружжям договір, або ін., сторонами не надано і
судом не здобуто.

Отже, станом на момент смерті ОСОБА_5.
ІНФОРМАЦІЯ_2 він не мав у власності спірного нерухомого майна чи його
частки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України
визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
заявлені позовні вимоги щодо розподілення нібито належної ОСОБА_5 частки у
домоволодіння АДРЕСА_1, є безпредметними і необгрунтованими. У зв"язку з
чим суд не погоджується з доводами позивачки з приводу вчинення нею дій відповідно
до ст. 549 ЦК України, що свідчать про прийняття нею спадщини після смерті
батька.

Заявляючи
позов про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину після
смерті матері ОСОБА_4, сторони не заперечують одночасне звернення із заявами до
нотаріальної контори, відсутність будь-яких застережень під час оформлення
своїх спадкових прав і отримання свідоцтва.

Отже, в ході судового розгляду не
встановлено порушень спадкових прав позивачки.

Таким чином, за відсутністю правових
підстав позов про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину
за законом і визнання права власності на перерозподілені частки у спадковому
майні не підлягає задоволенню.

На підставі ст.ст. 524, 527, 529, 548, 549, 560
ЦК України в редакції 1963р. (з подальшими змінами і доповненнями), керуючись
ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В
И Р І Ш И В:

В
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, що діє в інтересах ОСОБА_3, про визнання
частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права
власності на частку спадкового нерухомого майна - відмовити.

Рішення
суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької
області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі в
десятиденний строк з дня його проголошення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги або в порядку ч.
4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя _____________