Ц.справа №2-34/2008
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

14.01.2008 року                                       м.Гола
Пристань

Голопристанський районний суд

Херсонської
області

у складі :
головуючого судді

Матюшка О.І.,

при секретарі
Захаріній Ю.М., за

участю позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача
Монюка С.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні
в м.Гола Пристань  справу за позовом
гр.ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ПСП “Україна”  про
відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися з позовом до
ПСП “Україна”  про відшкодування
матеріальної шкоди та моральної шкоди, завданої в результаті протиправного
утримання майна.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, який
також є представником позивача ОСОБА_2 підтримав  позовні вимоги та пояснив, що у нього у
власності є будівля кошари, розташована поблизу с.Пам'ятне,
Голопристанського району. На початку січня 2004 року в кошарі було 49 овець з
яких близько 10 овець належали знайомим позивачів, які попросили тимчасово
потримати їх у кошарі, а решта належали позивачам. Перед цим всі вівці
перебували у отарі ПСП “Україна” де головним чабаном працював ОСОБА_2 Під час
випасу овець, вони знову змішались з вівцями ПСП “Україна” і всі разом пішли до
кошари. В цей же день позивачі самостійно, без повідомлення керівництва ПСП
“Україна” виділили собі 49 овець та перегнали до кошари позивачів.  Дізнавшись про це, директор ПСП “Україна”
Монюк С.Я. звинуватив позивачів у крадіжці, викликав працівників міліції та
зробив обшук. В результаті обшуку, працівники міліції вилучили з кошари
позивача 49 дорослих овець та 50 ягнят, які були передані на зберігання до ПСП
“Україна”. Через кілька днів їм повернули 20 овець. Однак, вівці йому не були
повернуті до теперішнього часу.

Враховуючи вищенаведене, позивачі просять
стягнути з ПСП “Україна” вартість овець у розмірі 31 768 грн., упущену вигоду у
розмірі 32 604 грн. та моральну шкоду, завдану в результаті порушення права
власності  у розмірі 4 000 грн.

Представник відповідача, директор ПСП
“Україхна” Монюк Степан Ярославович позовні вимоги не визнав, зазначивши, що
протягом 2003-2004 років по існуючій домовленості деяким працівникам ПСП
“Україна” дозволялось на період випасання тримати у отарі підприємства до 10
голів власних овець. В тому числі, своїх 8 овець тримав ОСОБА_2 і 12 овець
тримав його син ОСОБА_1. 22.01.2004 року представнику відповідача стало відомо
від працівників підприємства, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2, самовільно, без
повідомлення керівництва ПСП, перегнали на свою власну кошару близько 50 голів
кітних овець. Зрозумівши, що таким чином ОСОБА_2 мають намір привласнити
майбутніх ягнят, представник відповідача наказав провести негайну
інвентаризацію овець в результаті якої було виявлено нестачу. Після визначення
величини збитку, Монюк С.Я. звернувся з заявою до Голопристанського РВ УМВС.
Працівники міліції, провівши відповідні процесуальні дії, виявили та вилучили з
кошари позивачів 49 дорослих овець та 50 ягнят з яких у 11 дорослих овець були
на вухах спеціальні позначки у вигляді вищипів. Крім того, у кошарі позивачів
був виявлений інвентар ПСП “Україна”. В подальшому, йдучи на зустріч проханням
деяких працівників міліції, які клопотали за позивачів, Монюк С.Я. написав
заяву в якій просив припинити подальшу перевірку.  Наказом по підприємству від 2.02.2004 року
ОСОБА_1 було повернуто 18 овець, а ОСОБА_2 8 овець. Решта овець була в
подальшому видана іншим власникам з числа працівників підприємства. Ягнята не
повертались, оскільки, вони належали підприємству. Враховуючи вищенаведене та
посилаючись на відповідні акти інвентаризації, представник відповідача просить
відмовити в задоволенні позовних вимог з мотивів їх необґрунтованості. Крім
того, представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову ще й з
підстав пропуску позивачами строків позовної давності.

Вислухавши пояснення позивача та пояснення
представника відповідача,  вивчивши
матеріали цивільної справи та матеріали справи №2А-88/2006 за адміністративним
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Голопристанського РВ УМВС про визнання незаконними
дій суб'єкта владних
повноважень, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні
позовних вимог за наступних підстав.

Згідно ст.257 ЦК України, загальна позовна
давність встановлюється у три роки. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив
позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

В судовому засіданні встановлено, що
2.02.2004 року працівниками Голопристанського РВ УМВС було вилучено у ОСОБА_1
49 овець та 50 ягнят. Згідно з наказом директора ПСП “Україна” №9 від 2.02.2004
року, ОСОБА_1 повернуто 12 голів дорослих овець, а ОСОБА_2 повернуто 8 голів
дорослих овець. З вказаним наказом позивачі були ознайомлені під розпис.
3.03.2004 року по заяві директора ПСП “Україна” Монюка С.Я. було винесено
постанову про відмову в порушенні кримінальної справи.

Таким чином, з часу повернення позивачам
овець та закінчення перевірки працівниками Голопристанського РВ УМВС до часу
звернення позивачів з позовною заявою до суду минуло понад 3 роки. Заяв про
поновлення строку позовної давності від позивачів не надходило.

Враховуючи заяву представника відповідача
про застосування наслідків пропуску позивачами строку позовної давності, суд
вважає необхідним відмовити в задоволенні позову з цих підстав.

Керуючись ст.257, ч.4 ст.267 ЦК України,
ст. ст.11, 60, 79, 84, 88, 213, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ПСП
“Україна”  про відшкодування матеріальної
шкоди та моральної шкоди - в і д м о в и т и.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного
суду Херсонської області через місцевий суд протягом 1 місяця з дня
проголошення. Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана
протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подачу  заяви про
апеляційне оскарження у разі, якщо така заява не подана.

Суддя :