Справа № 2- 50 / 2008 року
14 листопада 2008 року
Ізюмський міськрайонний суд Харківської області
у складі: головуючого судді Бутенко В.М.
при секретарі Костенко В.В.
розглянувши|розгледівши| у відкритому|відчиненому| судовому засіданні
в  залі суду в місті Ізюм
справу|річ| за позовом ОСОБА_1 до Приватного
сільськогосподарського підприємства “Дружба” (далі - ПСП “Дружба”),ОСОБА_3 про
зобов'язання відповідачів відшкодувати шкоду, завдану незаконним користуванням
майном та відшкодування шкоди, -
У серпні 2007 року ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом
про зобов'язання відповідачів відшкодувати шкоду, завдану незаконним
користуванням майном та відшкодування шкоди ПСП “Дружба” та П'ятаковою Зінаїдою
В обґрунтування своїх вимог
позивачка вказує, що в 1998 році майно Колективного сільськогосподарського
підприємства “Дружба” було розпайоване між членами КСП “Дружба”, яке згодом
було реорганізоване в Приватне сільськогосподарське підприємство “Дружба”. З
1.01.1999 року по дату подання позовної заяви майно знаходиться у користуванні
10.08.2005 року відповідачі на її вимогу виплатили лише частку майна у сумі
Позивачка посилається, що неодноразово зверталася до відповідачів з усною
та письмовою вимогами виплатити вартість майна, що належить їй та знаходиться у
користуванні у відповідачів, однак її вимогу відповідачі не виконали, чим
порушили її майнові права.
За час користуванням майновим паєм вона фактично зазнала матеріальну шкоду
у вигляді упущеної вигоди в розмірі 1% орендної плати за майновий пай щорічно,
починаючи з 1.01.1999 року.
Позивачка посилається на розрахунок
Строк простроченого грошового зобов'язання відповідача складає 6 років 7
- 133,09 грн. х 6 років = 798,54 грн. (упущена вигода за 6 років),
- 133,09 грн. : 12 місяців = 11,09 грн. (розмір щомісячної виплати),
- 11,09 грн. х 7 місяців = 77,63 грн. (упущена вигода за 7 місяців).
Всього: 876,17 грн..
З 10.08.2005 року по дату подання позовної заяви відповідачі також не розраховувалися
з нею. Строк прострочення грошового зобов'язання на суму 8309,42 грн. складає 2
роки (з 10.08.2005 року по 13.08.2007 року)
- 133,09 грн. х 2 роки = 266,18 грн. (упущена вигода за 2 роки)
Загальна сума упущеної вигоди становить 876,17 + 266,18 = 1142,35 грн..
За просрочку платежу пеню в розмирі подвійної облікової ставки
Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня:
- 1142,35 грн. х (8,5% х 2) = 182,77 грн..
Також позивачка просить стягнути суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від
- 3% річних простроченого грошового зобов'язання 6 років 7 місяців (з
- 3% річних простроченого грошового зобов'язання 1 рік 10 місяців (з
10.08.2005 року по 06.07.2007 року) на суму 8309,42 грн. = 249,28 грн..
сума 3% річного простроченого зобов'язання складає 648,56 грн..
В обґрунтуванні відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 посилається, що за
час прострочення грошового зобов'язання вона зазнала моральної шкоди, яка
виражається у її душевному хвилюванні, щодо неможливості отримання належної їй
грошовій компенсації за майно, яке незаконно та безпідставно використовують
відповідачі. Вона фактично позбавлена права на користування своїм майном. З
цього приводу вона на протязі цих 8-ми років (з 1999 року по 2007 рік) постійно
знаходиться у нервовому напруженні, погіршується самопочуття та здоров'я. Їй
необхідно прикладати додаткових матеріальних та моральних зусиль для того, щоб
відстояти своє право на майно, яке знаходиться у відповідачів. Вона весь час
знаходиться у пригніченому стані, що негативно позначається на спілкуванні з
членами сім'ї та оточуючими. Відповідачі знають, що її майно, знаходиться у них
безпідставно. На це майно необхідно було б заключить договір оренди, та щорічно
сплачувати 1% відсоток за користування майном. Відповідачі не виконали цього,
та не повідомили її про намір використовувати у власній господарській
діяльності це майно. Порушення відповідачів здійснюється з прямим умислом та
має тривалий характер, що обтяжує ступінь вини відповідачів.
Моральну шкоду позивачка розраховує виходячи з мінімальної заробітної плати
на дату подання цієї позовної заяви, що становить 440 грн.: строк моральних
Позивачка просить позов задовольнити і стягнути з відповідачів загальну
8309,42 грн. (сума основного боргу) + 1142,35 грн. (упущеної вигоди) +
Представник позивачаОСОБА_2 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та
просив суд позовні вимоги задовольнити.
Представник позивачки посилається, що об'єктом оренди може бути право на
будь-що. Так, наприклад, згідно ст. 395 ЦК України речовими правами на чуже
майно є: 1) право володiння; 2) право користування (сервiтут); 3) право
користування земельною дiлянкою для сiльськогосподарських потреб (емфiтевзис);
4) право забудови земельної дiлянки (суперфiцiй). 2. Законом можуть бути
встановлені iншi речовi права на чуже майно.
Предметом договору найму згідно ч.2
ст. 760 ЦКУ можуть бути майновi права. Частиною 1 ст. 760 ЦКУ встановлено, що
законом можуть бути встановленi види майна, що не можуть бути предметом
В своїх поясненнях відповідач не зазначив яким саме нормативно-правовим
актом заборонено оренду майнового паю. Таке законодавство відсутнє.
Виходячи з наведених законодавчих
норм та судової практики, майновий пай може бути об'єктом оренди, на який
відповідачу необхідно було укласти договір оренди, виплачувати орендну плату в
розмірі не менше 1% згідно Указу Президента України, та виконувати інші обов'язки,
що випливають з такого правочину. Відповідачем ПСП “Дружба” цього не було
зроблено, в наслідок чого було грубо порушено право позивачки на отримання
орендної плати за оренду майнового паю до моменту передання цього паю
Окрім того, відповідач не заперечує того факту, що до моменту передання
співвідповідачу ОСОБА_3 майна за майновим паєм, відповідачем використовувався
майновий пай позивача у власній господарській діяльності, одержував прибуток за
користування цим майновим паєм.
Вважає, що оскільки право позивача
на отримання орендної плати за використання майнового було порушено
відповідачем солідарно з співвідповідачем, то й відповідальність має бути
покладена солідарно на відповідача та співвідповідача.
Представник позивача пояснив також
суду, що видана позивачем довіреність, на співвідповідача ОСОБА_3, на яку
посилається відповідач в обґрунтування своїх заперечень на позов, є нікчемною,
оскільки вчинена з низкою порушень, а саме, довіреність не містить дати
складання та строку її дії, відсутня інформація про внесення її до журналу
реєстрації правочинів сільради, відсутня інформація про сплату державного мита
за посвідчення цієї довіреності.  Згідно
п. 3 ст. 247 Цивільного кодексу України довіреність, у якій не вказана дата її
вчинення є нікчемною.
Вважає, що відповідач ПСП “Дружба”
не мав права передавати співвідповідачу за нікчемною довіреністю ОСОБА_3 частку
майна позивача, а ОСОБА_3 в свою чергу, не мала права приймати це майно, та
здійснювати від імені позивача будь-які правочини.
Представники відповідача ПСП “Дружба” позовні вимоги не визнали, просять
суд у задоволенні позову відмовити, та в обґрунтування своїх заперечень надали
суду письмові пояснення, в яких зазначали, що позивачка є співвласником
розпайованого майна, яке було виділено від цілісного майнового комплексу згідно
рішення комісії з врегулювання майнових відносин та на основі переліку майна
уточненого пайового фонду КСП “Дружба”.

Кожний з учасників спільної
часткової власності, яким є позивачка не є власником конкретно визначеного
майна, а є власником права на певну частку в спільному майні, яку вона може
виділити при виході з колективу співвласників.

Але станом на дату розгляду даної
справи позивачка не виявляла бажання виходу із спільного володіння і
розпорядження майном, яке знаходиться у спільній частковій власності як єдиний
комплекс згідно з договором від 26.08.2005 року №28.

В цьому договорі співвласники
визначили уповноважену особу - ОСОБА_3 якій від імені співвласників надається
право розпорядження спільним майном, тобто відповідач не несе відповідальності
за неналежне використання майна співвласників, яке видано їм в натурі у вільне
розпорядження.

Ці особи (співвласники), в тому
числі позивачка, набрали право власності на майно після підписання акта
приймання передачі виділеного майна в натурі, тобто з 30 серпня 2005 року.

Тобто, на дату розгляду справи,
майно виділено в натурі, передано та знаходиться в користуванні у
співвласників, визначених в результаті паювання майна КСП “Дружба”, а не в
користуванні відповідача.

Уповноваженою особою для
оперативного вирішення питань, що виникають в процесі виконання договору,
співвласники делегують ОСОБА_3, що підтверджується діючою довіреністю
позивачки.

Таким чином, відповідач не
відповідає за наслідки нецільового використання майна співвласників після його
передачі, що підтверджується відповідними актами приймання-передачі.

Співвідповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, та просила суд відмовити
позивачу у позові. В обґрунтування своїх заперечень ОСОБА_3 пояснила, що дійсно
згідно умов договору №28 від 26.08.2005 року, на підставі довіреності від
позивача, вона отримала залишок вартості майнового сертифіката, що
підтверджується актами приймання-передачі майна обігових засобів КСП “Дружба”,
приймання-передачі уточненого пайового фонду КСП “Дружба”. Частину майнового
паю позивачка отримала, а іншу частину, залишок, позивачка ще не отримала,
оскільки це майно не реалізовано.

Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, представників
відповідача ПСП “Дружба” та співвідповідачку, перевіривши матеріали справи,
встановив наступне.

Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів цивільної справи вбачається і сторонами не заперечується, що в
1998 році майно Колективного сільськогосподарського підприємства “Дружба” було
розпайоване між членами КСП “Дружба”, яке згодом було реорганізоване в Приватне
сільськогосподарське підприємство “Дружба”.

Свідоцтво ХА №253419 про право власності на майновий пай члена колективного
сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) є майновим правом
ОСОБА_1.

Предметом договору найму, згідно ч.2 ст. 760 ЦК України, можуть бути
майнові права.

З 1.01.1999 року по дату розгляду цієї справи майно знаходиться у
користуванні відповідача ПСП “Дружба” та у П”ятакової З.І..

Судом встановлено, що довіреність, яка була видана позивачем ОСОБА_3, на
яку посилаються відповідачі, є нікчемною, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 247
ЦК України довіреність, у якій не вказана дата її вчинення є нікчемною.

Таким чином суд приходить до висновку, що всі правочини, які були укладені
на підставі цієї нікчемної довіреності від імені ОСОБА_1 є незаконними. У
зв'язку з цим, відповідач ПСП “Дружба” не мав права передавати співвідповідачу
за нікчемною довіреністю ОСОБА_3 частку майна ОСОБА_1, а ОСОБА_3 в свою чергу,
не мала права приймати це майно, та здійснювати від імені ОСОБА_1 будь-які
правочини, в тому числі і реалізацію цього майна.

10.08.2005 року відповідачі на
вимогу ОСОБА_1 виплатили частку майна у сумі 5000 грн., з належних позивачки
13309,42 грн., що було підтверджено представниками відповідача в судовому
засіданні.

ОСОБА_1 неодноразово зверталася до відповідачів з вимогами щодо виплати
вартості майна, що належить позивачці, та знаходиться в користуванні у
відповідачів, однак вимогу позивача відповідачі не виконали.

Підпунктом 1 пункту 2 Указу Президента України №62/2001 від 29.01.2001 року

“Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі
реформування аграрного сектора економіки” встановлений мінімальний розмір
орендної плати за користування майновим паєм у розмірі 1% від вартості паю.

В Інформації Верховного суду України від 1.09.2003року (редакція на
1.09.2003) “Практика розгляду судами земельних спорів” зазначено, що Указом
Президента України “Про невiдкладнi заходи щодо прискорення реформування
аграрного сектора економiки” (1529/99) запроваджено обов'язкове укладання
пiдприємствами, установами, органiзацiями, якi використовують землю для
сiльськогосподарських потреб, договорiв оренди земельної частки (паю),
майнового паю з власниками цих часток (паїв) з виплатою орендної плати в
натуральнiй або грошовiй формах. Оренднi вiдносини потрiбно оформляти
договором. Предметом договору мiж громадянином-орендодавцем та орендатором може
бути як земельна частка (пай), право на яку пiдтверджено сертифiкатом, так i
конкретна земельна дiлянка, право на яку пiдтверджується державним актом на
право приватної власностi на землю. При розглядi цих питань слiд виходити з
того, що оренда земельної частки (паю) та оренда земельної дiлянки - це зовсiм
рiзнi (за предметом) якiснi вiдносини.

Таким чином, суд приходить до висновку, що майновий сертифікат, що належить
ОСОБА_1 та знаходиться у користуванні у відповідача може бути предметом
договору оренди.

Окрім того, відповідачі не заперечують того факту, що до моменту передання
співвідповідачу ОСОБА_3 майна за майновим паєм, відповідачем ПСП “Дружба”
використовувався майновий пай ОСОБА_1 у власній господарській діяльності,
одержувався прибуток за користування цим майновим паєм.

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомiрними
рiшеннями, дiями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фiзичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана майну фiзичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Тобто відповідачі, використовуючи майно, наносять шкоду майну позивача у
вигляді несплаченої орендної плати.

За час користуванням майновим паєм ОСОБА_1 фактично зазнала матеріальну
шкоду у вигляді упущеної вигоди в розмірі 1% орендної плати за майновий пай
щорічно, починаючи з 1.01.1999 року.

Упущена вигода, згідно ст. 22 ЦК України, підлягає відшкодуванню в повному
обсязі.

Розрахунок суми збитків має
наступний вигляд:

Вартість майнового паю згідно свідоцтваНОМЕР_1 про право власності на
майновий пай, видане Бригадирівською сільською радою, складає 13309,42 грн.:

13309,42 грн. х 1% = 133,09 грн..

Строк простроченого грошового зобов'язання відповідача складає 6 років 7
місяців (з 1.01.1999 року по 10.08.2005 року) на суму 13309,42 грн..

133,09 грн. х 6 років = 798,54 грн. (упущена вигода за 6 років),

133,09 грн. : 12 місяців = 11,09 грн. (розмір щомісячної виплати),

11,09 грн. х 7 місяців = 77,63 грн. (упущена вигода за 7 місяців).

Всього: 876,17 грн..

10.08.2005 року відповідач частково виплатив ОСОБА_1 вартість майнового паю
у розмірі 5000 грн..

З 10.08.2005 року по дату подання позовної заяви відповідач також не
розраховувався з ОСОБА_1.

Строк прострочення грошового зобов'язання на суму 8309,42 грн. складає 2
роки (з 10.08.2005 року по 13.08.2007 року):

133,09 грн. х 2 роки = 266,18 грн. (упущена вигода за 2 роки).

Загальна сума упущеної вигоди становить 876,17 грн. + 266,18 грн. = 1142,35
грн..

За просрочку платежу пеню в розмирі подвійної облікової ставки
Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня,
згідно листа Національного Банку України від 6.06.2006 року № 14-011/1373-6039:

1142,35 грн. х (8,5% х 2) = 182,77 грн..

Відповідно до ч. 2 ст. 625  ЦК
України встановлена відповідальність за порушення грошового зобов'язання, а
саме: “Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого iндексу
iнфляцiї за весь час прострочення, а також три проценти рiчних вiд простроченої
суми, якщо iнший розмiр процентiв не встановлений договором або законом”.

3% річних простроченого грошового зобов'язання 6 років 7 місяців (з
1.01.1999 року по 10.08.2005року) на суму 13309,42 грн. розраховується
наступним чином:

13309,42 грн. х 3% = 399,28 грн..

3%
річних простроченого грошового зобов'язання 1 рік 10 місяців (з 10.08.2005 року
по 06.07.2007року) на суму 8309,42 грн.:

8309,42 грн. х 3% = 249,28 грн..

Загальна
сума 3% річного простроченого зобов'язання складає 648,56 грн. (399,28 + 249,28).

Відповідно до ч.1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній
або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї статті.

При визначенні розміру моральної шкоди ОСОБА_1, суд враховує, що дійсно за
час прострочення грошового зобов'язання позивачка зазнала моральної шкоди, суд
виходить залежно від характеру та обсягу страждань (душевних), характеру
немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення, стан здоров'я та
тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час і зусилля, необхідні для
відновлення попереднього стану. Однак позивачка не надала доказів на
підтвердження розміру моральної шкоди в сумі 44880 грн., тому суд, виходячи із
засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за можливе частково
задовольнити її вимоги і стягнути на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної
шкоди, відповідно до вимог ст. 23, 1167 ЦК України, 1000 грн..

Суд приходить до висновку, що незаконними діям позивачу було завдано шкоди
як відповідачем так і співвідповідачем, а тому відповідачі є солідарними
боржниками перед позивачем.

Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК України у разi солiдарного обов'язку боржникiв
(солiдарних боржникiв) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково
або в повному обсязi як вiд усiх боржникiв разом, так i вiд будь-кого з них
окремо.

Відповідач та співвідповідач не довели суду відсутності своєї вини у
спричиненні шкоди позивачу, чим не виконали вимоги ст. 10 ЦПК України,
відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

За таких установлених судом обставинам
позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню частково: судом задовольняються і стягуються з відповідачів кошти

-     8309,42 грн. (сума основного боргу) +
1142,35 грн. (сума упущеної вигоди) + 182,77 грн. (сума подвійна облікова ставка
НБУ) + 648,56 грн. (сума 3% річних) + 1000 грн. (моральної шкоди) = 11083,10
грн..

Судові витрати по справі суд покладає на
відповідачів у частковому порядку.

Не підлягають стягненню на користь позивачки витрати на правову допомогу в
сумі 300 грн., так як не підтверджуються належними доказами.

Керуючись ст.ст., 10,11, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК| України, ст.ст. 22, 23, ч. 1 ст.
543, 625, 1166, 1167 ЦК України,  Указом
Президента України від 29.01.2001 року “Про заходи щодо забезпечення захисту майнових
прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки”, суд

В И Р І Ш ИВ
:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства
“Дружба”,ОСОБА_3 про зобов'язання відповідачів відшкодувати шкоду, завдану
незаконним користуванням майном та відшкодування шкоди |задовольнити частково.

Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства “Дружба”,ОСОБА_3
на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 10283 грн. 10 коп. на відшкодування
матеріальної шкоди, та кошти в сумі 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди
у солідарному порядку.

Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства “Дружба”,ОСОБА_3
на користь ОСОБА_1 витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи з кожного по 15 грн.
00 коп. у рівних частинах.

Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства “Дружба”,ОСОБА_3
на користь держави кошти на відшкодування судових витрат по судовому збору з
кожного по 51 грн. 41 коп. у рівних частинах.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині ОСОБА_1 відмовити.

Рішення|розв'язання,вирішення,розв'язування|
може| бути| оскаржене| в апеляційному|
порядку|ладу| до апеляційного
суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом| подачі в 10-денний| строк з дня проголошення| рішення|розв'язання,вирішення,розв'язування| заяви про апеляційне| оскарження| і поданням|
після|потім| цього| протягом| 20 днів апеляційної скарги| або| в
порядку|ладу| ч.4 ст.295 ЦПК| України.

Головуючий: суддя -