Справа  № 2 -
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

29  жовтня   2008
року    Нижньогірський
районний  суд АР Крим в складі:

головуючої                    судді                  Кустової І.В.

з  секретарем
Коваленко Т.І.

розглянувши у попередньому відкритому судовому засіданні
в смт. Нижньогірське справу за позовом  ОСОБА_1
до  ОСОБА_2, треті особи   Нижньогірська державна нотаріальна
контора,  Михайлівська сільська рада  про визнання
правочину дарування  дійсним,
визнання права  власності на земельну
ділянку ,

в с т а н о в и в  :

Позивач просить визнати  дійсним правочин дарування  присадібної земельної ділянки розміром 0,1176
га, розташованої АДРЕСА_1, а також
визнати за ним право власності на вказану  ділянку , мотивуючи тим, що він є
влпсником   &frac12; частини житлового будинку та прибудинкових будівель  та споруд, розташованих АДРЕСА_1 , що
зареєстровано у Державному реєстрі , земельна ділянка, на якої  розташовано вказанний будинок належить його
матері ОСОБА_2 на підставі Державного акту. Відповідачка  ОСОБА_2, яка є власником вказанного майна.
Відповідачка подарувала йому цю ділянку, але у нотаріальній конторі йому відмовлено
у оформленні договору дарування тому, що в Державному акті на право власності
на землю вказано, що земельна ділянка розташована  АДРЕСА_1. Тому він вимушен  звернутися до суду.

У судовому засіданні позивач,  його
представник вимоги позову
підтримали  з мотивів, які
наведено у позові, пояснили, що недноразово зверталися до нотаріуса з заявами
про посвідчення договору дарування, але ім відмовили . Проте  Державний акт на право власності на
земельну  ділянку видано на  присадібну ділянку, яка надана для
будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель,
розташованих АДРЕСА_1.

Представник відповідача позов визнала
повністю, пояснила, що відповідач подарувала ділянку сину, але при оформленні
права власності  виникли труднощі, які
можливо усунути тільки суддівським шляхом.

Треті особи Нижньогірська державна
нотаріальна контора, Михайлівська сільська рада
проти задоволення позову не заперечують,у наданих суду письмових заявах
просять суд справу розглянути у їхню відсутність.

Вислухавши
сторони, іх представників, дослідивши матеріали справи, суд знаходить
позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню на підставі ст. ст.
209,  219,  319 ч.2, 319 ч.5  , 328 ч.1, 334 ч.3,  719 ч.2, 722
ч.1, 722 ч.4   ЦК України.

Судом встановлено, що  ОСОБА_2 є власником присадібної земельної
ділянки розміром 0,1176 га, розташованої АДРЕСА_1, яку їй надано для
будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель.

Право власності ОСОБА_1  на  &frac12; частину  житлового
будинку та прибудинкових будівель  та
споруд, розташованих АДРЕСА_1 підтверджено Витягом з Реєстру права власності на
нерухоме майно від 01.09.2008 року.

Згідно статтей   319 ч.2 ,
319 ч.5  ЦК України власник має
право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону, при цьому
він не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та
гідності інших громадян.

Відповідно цим положенням  цивільного закону ОСОБА_2 має право
розпорядитися своїм правом  власності на
присадібну земельну ділянку розміром 0,1176 га, розташовану АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 склала з позивачем ОСОБА_1 договір
дарування земельної ділянки, який у силу статті 719 ч.2 ЦК України укладається
у письмовій формі.

Вимоги до
нотаріального   посвідчення
договору дарування встановлені  статтєю
719 ч.2 ЦК України. Але  Нижньогірська
державна нотаріальна контора відмовила у нотаріальному   посвідченні договору дарування, складеному
між ОСОБА_1 та   ОСОБА_2.

Статтею 209 ЦК України встановлено, що
правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню
лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Якщо односторонній правочин відповідає
справжній  волі особи, яка його вчинила,
а вимозі закону  про нотаріальне
посвідчення правочину перешкоджає обставина,яка не залежить від волі особи, суд
відповідно до статті 219 ч.2 ЦК України може визнати такий правочин дійсним.

У позивача не має можливості виправити
помилку у адресі розташування земельної ділянки, ця обставина перешкоджають
йому реалізувати своє право власності на майно, але її  усунення не залежить від його волі.

Як вбачається зі змісту статті 328 ч.1 ЦК
України право власності набувається  на
підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

Згідно статті 334 ч.3 ЦК України право
власності на  майно  за договором, який підлягає нотаріальному
посвідченню,  виникає у набувача  з моменту
набрання законної сили рішенням суду про визнання  договору, не посвідченного нотаріально,
дійсним.

Довідкою
Михайлівської  сільської  ради  №
718  від
22.10.2008 року
підтверджуєтьмся, що присадібна земельна
ділянка у розмірі 0,1176 га надана для будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських будівель,
належить на праві власності ОСОБА_2.

Враховуючи викладенне,  суд вважає вимоги позивача обгрунтованими і
таким , що належать задоволенню.

Судові витрати по справі відносяться за
рахунок позивача, оскільки він не заявив вимоги про їх відшкодування.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.
15, 30, 62, 202, 203 ЦПК України, суд

в и р і ш и  в :

Позов
ОСОБА_1  до  ОСОБА_2, треті особи   Нижньогірська державна нотаріальна контора,  Михайлівська сільська рада  про визнання
правочину дарування  дійсним,
визнання права  власності на земельну
ділянку задовольнити.

Визнати
дійсним правочин дарування  присадібної
земельної ділянки розміром 0,1176 га, розташованої АДРЕСА_1, складений між  ОСОБА_1
та  ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1  право власності на  присадібну земельну ділянку розміром 0,1176
га, надану  для будівництва та
обслуговування  &frac12; частини житлового будинку та прибудинкових будівель  та споруд, розташованих АДРЕСА_1, з
включенням в електронний реєстр реєстрації права власності на нерухоме майно.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду АР Крим у м.
Феодосії через Нижньогірський райсуд шляхом подачі в десятиденний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом двадцяти днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК
України.

Суддя                                                                                                  І.В. Кустова