Ц.справа №2-406/2008
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

9.07.2008 року                                             м.
Гола Пристань

Голопристанський районний
суд

у складі головуючого судді

Матюшка
О.І. при секретарі

Захаріній Ю.М., за участю

позивача
ОСОБА_1,

відповідача

ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження
здоров'я джерелом підвищеної небезпеки,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої
внаслідок ушкодження здоров'я
джерелом підвищеної небезпеки.

В судовому засіданні
позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги і пояснила, що 29.03.2007 року,
приблизно о 9.00 годині вона їхала по місту
Херсону рейсовим автобусом “БАЗ АО-79”, держ.№ НОМЕР_1 під керуванням
ОСОБА_2.  На перехресті вул.Перекопської
та вул.Тарана водій автобуса здійснив різке гальмування, внаслідок чого,
позивач не втримавшись на ногах, впала на підлогу та забилась об металеві
деталі салону. Відповідно до висновку судово-медичного обстеження №63-(73 ГП)
від 11.05.2007 року у неї виявлено середнього та легкого ступеню тяжкості
тілесні ушкодження. З отриманими травмами позивач була госпіталізована до
Голопристанського ТМО, а також проходила курс амбулаторного лікування в
поліклініці УМВС України в Херсонській області.

Враховуючи вищенаведене, позивач просить
стягнути з відповідача на свою користь витрати на лікування у сумі 1500 грн. та
5000 грн. моральної шкоди, яка виникла внаслідок психологічної травми,
відчуттям фізичного болю, неможливістю на протязі тривалого періоду часу
повноцінно працювати та спілкуватись з оточуючими.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився. Суд вважає можливим розглядати справу в його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав,
пояснивши, що 29.03.2007 року, відповідно до доручення , виданого ОСОБА_3, він
керував рейсовим автобусом “БАЗ АО-79”, держ.№ НОМЕР_1. При цьому, в трудових
відносинах з ОСОБА_3 не перебуває, а як приватний підприємець заробляв гроші
собі. На перехресті вул.Перекопської та вул.Тарана в м.Херсоні на проїжджу
частину раптово вибіг пішохід. Уникаючи наїзду, відповідач здійснив екстрене
гальмування, внаслідок якого пасажир ОСОБА_1 не втрималась на ногах та впавши на
підлогу, отримала травму голови. Відповідач вважає, що пасажир слабо трималась
за поручні, що і стало причиною падіння. Крім того, на думку відповідача,
ОСОБА_1 не мала права вставати з місця до повної зупинки автобуса, що
дозволило-б їй

уникнути
падіння. Враховуючи вищенаведене, в задоволенні позову просить відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали цивільної справи,
суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних
вимог за наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє
транспортним засобом.

В судовому засіданні встановлено, що 29.03.2007 року ОСОБА_2 керував
транспортним засобом “БАЗ АО-79”, держ.№ НОМЕР_1 на підставі доручення,
виданого ОСОБА_3 Враховуючи, що ОСОБА_2 заперечив факт перебування його в
трудових відносинах з ОСОБА_3, суд вважає ОСОБА_2 належним відповідачем по
справі.

Згідно з ч.5 ст.1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є
джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона доведе,
що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілої.

Суд вважає, що різке гальмування, застосоване водієм ОСОБА_2 для
запобігання наїздові на пішохода, не є явищем непереборної сили. Крім того,
відповідач ОСОБА_2 не навів суду доказів про умисне заподіяння позивачкою собі
тілесних ушкоджень.

При цьому, суд не приймає до уваги заперечення відповідача, щодо заборони
вставати з визначеного місця до повної зупинки автобуса, оскільки це не
передбачено ні вимогами Закону України “Про автомобільний транспорт” від
5.04.2001 року в редакції Закону №3492-ІУ від 23.02.2006 року, ні п.158 “Правил
надання послуг пасажирського автомобільного транспорту”, затвердженими
постановою Кабінету міністрів України №176 від 18.02.1997 року.

Факт спричинення позивачці ушкодження здоров'я підтверджується крім пояснень сторін також висновком судово-медичного
експерта за №63-(73ГП) від 11.05.2007 року, відповідно до якого, у позивачки
виявлені середнього та легкого ступеню тяжкості тілесні ушкодження, які виникли
29.03.2007 року внаслідок дії тупих твердих предметів, можливо від удару об
них.

Відповідно до наданих позивачем квитанцій про придбання ліків, нею було
витрачено 374 грн.47 коп. Враховуючи відсутність підтверджуючих документів на
решту заявленої суми, позовні вимоги, щодо відшкодування витрат на лікування
підлягають задоволенню у вищевказаному розмірі. При цьому, суд  вважає необхідним відмовити в стягненні з
відповідача 174 грн. благодійних внесків, сплачених позивачкою на користь
лікарських установ, оскільки прямого відношення до її лікування ці внески не
мають.

Крім того, суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивача, щодо
відшкодування транспортних витрат, понесених в період лікування в розмірі 100
грн., оскільки, відповідно до відомостей, медичної картки №1662 неврологічного
відділення Голопристанського ТМО та амбулаторної картки поліклініки УМВС
України в Херсонській області, ОСОБА_1, будучи 30.03.2007 року госпіталізована
до Голопристанського ТМО, двічі, а саме 10.04.2007 року та 20.04.2007 року,
їздила на консультацію до поліклініки УМВС, розташованої в м.Херсоні. Позивач
не надала суду доказів пов'язаності
її лікування з придбанням пального 30.03.2007 року на суму 75 грн., 31.03.2007
року на суму 20 грн., 4.04.2007 року на суму 20 грн., 5.04.2007 року на суму 54
грн., 28.04.2007 року на суму 73 грн. Тому, в задоволенні позовних вимог у цій
частині необхідно відмовити.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, відшкодовується
незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано
ушкодженням здоров'я, внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки.

Враховуючи, що позивач відчувала фізичний біль, тривалий час лікувалась, що
призвело до зміни її звичайного устрою життя, суд вважає

доведеним факт спричинення їй моральної шкоди. Однак, позовні вимоги в цій
частині підлягають задоволенню у сумі 2000 горн, що відповідає обставинам
справи та наданим позивачем доказам.

Керуючись
ст.ст. 10,
60, 84, 88, 179, 209, 212, 213, 215 ЦПК
України, п.1 ч.2 ст.1167, ч.ч.2,5 ст.1187 ЦК України, Законом України №Про
автомобільний транспорт” від 5.04.2001 року в редакції закону №3492-ІУ від
23.02.2006 року,   п.158 “Правил надання
послуг пасажирського автомобільного транспорту”, затвердженими постановою
Кабінету міністрів України №176 від 18.02.1997 року, суд, -

ВИРІШИВ :

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження
здоров'я джерелом підвищеної небезпеки
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 474 грн. 44 коп. матеріальної шкоди
та 2000 грн. моральної шкоди, а також судові витрати у розмірі 16 грн.

Всього стягнути 2 490 ( дві тисячі чотириста дев'яносто) грн.44 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Херсонської області, шляхом подачі
заяви до районного суду про апеляційне оскарження, протягом

десяти
днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву не було подано.

Суддя
: