Справа
№ 2-1268/08
суд
у складі: головуючого: судді: Мороз В.П.
у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Дніпропетровська
справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської
ради про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме
Позивач у березні 2008 року звернувся з
позовом до Дніпропетровської
ради про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме
Позивач в позовній заяві зазначив, що
до позивачка є власником
домоволодінняАДРЕСА_1.
ділянка, на якій розташований житловий будинок, господарські будівлі
споруди була виділена в користування ОСОБА_2. на підставі рішення
міської ради від  13.07.1976 року.
вказаного рішення земельна ділянка була зареєстрована в КП ДМБТІ.
року рішенням виконкому Індустріальної районної ради домоволодінню
присвоєна нова поштова адреса: АДРЕСА_1. Позивачкою на території
було здійснено самовільне будівництво господарських споруд: а'-1,
а?-1, гараж-Г, сарай-Ж, сарай-Б. Крім того було здійснено перепланування
1-6 будинку під літерою А-1 та частково збудовано приміщення 1-4 під
А'-1. Позивачка пояснила, що вказані об'єкти будівництва були збудовані на
відведеній земельній ділянці, з урахуванням цільового використання
та з дотриманням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та
норм і правил. Самовільно збудовані та переобладнані об'єкти були
без порушення житлових і майнових прав інших осіб. Будинок, вказані
приміщення в ньому, збудовані споруди знаходяться в задовільному
придатні для експлуатації.
У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала,
суд їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній
Представник відповідача в судове
засідання з'явився. Проти задоволення
вимог заперечував, суду надав письмові заперечення по справі (а.с.
Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, представника
відповідача,  вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні
не  підлягають за наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що
згідно свідоцтва про право на
за законом, після смерті ОСОБА_3., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1,
є власником домоволодіння АДРЕСА_1 в м.
Відповідно до архівного витягу з
рішення Дніпропетровської міської ради

від
13.07.1976 року № 499§22, земельна ділянка, на якій розташований житловий

будинок,
господарські будівлі та споруди була виділена в користування Батуріну

М.Д.
(а.с.14).

Згідно довідки від 25.02.2008 року №
57 з відділу комунального

господарства
Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради

Дніпропетровської
області, рішенням виконкому Індустріальної районної ради від

10.06.1977
року № 338 домоволодінню було присвоєно нова поштова адреса: АДРЕСА_1 в м.
Дніпропетровську (а.с.12).

Позивачкою на території домоволодіння було
здійснено самовільне

будівництво
господарських споруд: а'-1, а?-1, а?-1, гараж-Г, сарай-Ж, сарай-Б.

крім
того було здійснено перепланування приміщення 1-6 будинку під літерою А-1

та
частково збудовано приміщення 1-4 під літ. А'-1, та  було здійснено

перепланування
приміщення 1-6 будинку під літерою А-1 та частково збудовано

приміщення
1-4 під літ. А'-1, згідно технічного паспорту від 29.09.2007 року (а.

с.39-43).

З приводу введення в експлуатацію та узаконення
самочинного будівництва

(дачного
будинку) позивачка до Дніпропетровської міської ради не зверталася.

Виходячи з диспозиції ч. 1 ст. 125
Земельного кодексу України право

власності
та право постійного користування на земельну ділянку виникає після

одержання
її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності

чи
право постійного користування земельною ділянкою, та його державної

реєстрації.

Згідно ст. 375 ЦК України власник
земельної ділянки має право зводити

на
ній будівлі та споруди.

Але право власника на забудову
здійснюється ним за умови додержання

архітектурних,
будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а

також
за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Згідно до ст. 331 ЦК України право
власності на новостворене нерухоме

майно
(житлові будинку, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення

будівництва
(створення майна). Якщо договором або законом встановлено прийняття

нерухомого
майна в експлуатацію, право власності виникає з моменту його

прийняття
в експлуатацію. Якщо право власності на нерухоме майно підлягає

державній
реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 22.09.2004

року
№1243 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'

єктів»,
відповідно до якої прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'

ектів
полягає у підтвердженні державними приймальними комісіями готовності до

експлуатації
об'єктів нового будівництва, реконструкції, реставрації,

капітального
ремонту будівель і споруд, відповідно до затвердженої в

установленому
порядку проектної документації, нормативних вимог.

Відповідно до п. 1.6 Тимчасового
положення про порядок державної

реєстрації
прав власності на об'єкти нерухомого майна, затвердженого наказом

Міністерства
юстиції України від 07.02.2002 року №7/5, зареєстрованого в

Міністерстві
юстиції України 18.02.2002 року за №157/6445 (зі змінами та

доповненнями
станом на 19.05.2005 року) реєстрації підлягають права власності

тільки
на об'єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті

в
експлуатацію у встановленому порядку, за наявності матеріалів технічної

інвентаризації,
підготовлених БТІ, яке проводить реєстрацію права власності на

ці
об'єкти.

Також, на виконання Законів України
«Про основи містобудування»,

«Про
відповідальність підприємств, їх об'єднань, установ та організацій за

правопорушення
у сфері містобудування», виконавчим комітетом Дніпропетровської

міської
ради за №1569 від 24.10.1996 року було прийнято рішення «Про порядок

прийняття
в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів», згідно якого усі об'

єкти,
закінчені будівництвом, підлягають обов'язковому введенню в експлуатацію

затвердженими
актами державних приймальних (технічних) комісій.

Належного дозволу чи належно
затвердженого проекту на здійснення

будівництва
позивачка суду не надала. Також не надано позивачкою висновку

відповідних
контролюючих установ (ГлавАПУ) на предмет відсутності істотних

порушень
будівельних норм і правил при здійснені самочинного будівництва.

Відповідно до ст. 376 Цивільного
Кодексу України, особа, яка здійснила

самочинне
будівництво, не набуває право власності на нього.  Право власності на

самочинно
збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за

особою,
яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй

відведена
для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому

порядку
особі під уже збудоване майно.

Крім того, позивачем не надано доказів,
які підтверджують право

володіння,
користування та розпорядження земельною ділянкою, підстави для

відводу
під будівництво.

Суд критично відноситься до пояснень
позивачки з приводу того, що

самовільно
збудовані споруди прав інших осіб не порушують, оскільки суду не

надано
належних  доказів, які б підтверджували
цей факт. Клопотання з приводу

допиту
у якості свідків будь-кого із суміжних землекористувачів від позивачки

не
надходило.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті

обставини,
на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях, враховуючи положення ст.ст.

58,
59 ЦПК України про належність та допустимість доказів.

Таким чином суд приходить до висновку,
що вимоги позивачки не знайшли

обґрунтування
в судовому засіданні. Суд вважає за необхідне у задоволенні

позовних
вимогОСОБА_1 - відмовити.

Керуючись ст. ст. 375, 376 Цивільного
Кодексу України, ст. 125 ЗК

України,
ст.ст. 10, 11, 208-210, 212-215 ЦПК України, суд, -

В
И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимогОСОБА_1 -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного суду

Дніпропетровської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 -

денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і

подання
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або без подання заяви

про
апеляційне оскарження шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 10-ти

днів
з дня проголошення рішення.

Суддя

В.П. Мороз