Справа № 2-1097/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

22.10.2008 року                                        м.Гола
Пристань

Голопристанський районний суд
Херсонської області

у складі: головуючого судді
Ширінської О.Х.,

при секретарі - Адонка К.О. ,

з участю позивача - ОСОБА_1,

відповідача -
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Гола Пристань справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
повернення у законну власність самовільно захопленої частини земельної ділянки
власнику та стягнення завданої майнової шкоди, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася із вище вказаним позовом до ОСОБА_2, який в судовому
засіданні підтримала.

Зокрема у позові позивач зазначила, що на підставі рішення
Великокардашинської сільської ради народних депутатів від 10.10.1997 року № 90
їй була передана у приватну власність земельна ділянка, площею 0,25 га в межах
згідно з планом на території с. Кардашинка. На підставі даного рішення видано
Державний акт про право приватної власності на землю за № 839.

Через
два роки після цього, її сусід ОСОБА_2 самовільно та незаконно захопив частину
її земельної ділянки і до теперішнього часу використовує для власних потреб,
побудував на ній теплицю, вирощує врожай ранніх овочів, котрі продає на ринку.

Вона
неодноразово скаржилась на незаконне, самовільне захоплення її земельної
ділянки до Великокардшинської сільської ради. Сільською радою вносились приписи
ОСОБА_2 про повернення самовільно захопленої частини земельної ділянки власнику
земельної ділянки. Але ОСОБА_2 ці приписи не виконувались.

В
листопаді 2007 року подала до сільської ради чергову заяву про незаконне
захоплення її земельної ділянки ОСОБА_2, для розгляду якої 16.11.2007 року до
села Кардашинка приїхала земельна комісія. Після обстеження земельної ділянки
та звірки з планом земельного відводу відповідно до Державного акту та інших
документів, земельна комісія, в склад якої входив інженер-землевпорядник
сільської ради ОСОБА_3, прийшла о висновку про самовільне захоплення ОСОБА_2
частини її земельної ділянки площею 26,5х 4,5 м., про що був складений
відповідний акт № 20 від 16.11.2007 р.

На
засіданні постійної депутатської земельної комісії Великокардашинської
сільської ради ОСОБА_2 було запропоновано перенести межову огорожу довжиною 26,5
м і шириною 4,5 м, яку він самовільно вигородив, порушуючи попередній припис
земельної комісії, та передати частину самовільно захопленої землі її власнику,
про що був складений протокол № 4 від 16.11.2007 р. Однак дане рішення Гомоном
виконано не було.

14.08.2008 року отримала відповідь сільської ради з пропозицією
звернутися  за захистом своїх прав  до районного суду.

Одночасно вимагає стягнути з відповідача компенсацію за завдані збитки
та недоотриману вигоду за час користування її земельною ділянкою відповідачем,
який використовував її 9 років. Дана земельна ділянка була огороджена 20
бетонними виноградними стовбцями, вартість яких складає 20 грн. кожний, а також
пов'язаних до стовбців 30 в'язок очерету в якості огорожі, вартість кожної в'язки
складає 5 грн. Всього спричинено шкоду у

-2-

розмірі 640
грн.  Також за час незаконного
використання земельної ділянки відповідач отримував протягом 9 років прибуток,
за рахунок вирощування  вражаю ранніх
овочів. Недоотриману вигоду за мінімальними підрахунками оцінює у розмірі 1000
грн.

В
судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги і просила задовольнити
позов, зобов'язати відповідача повернути самовільно захоплену частину земельної
ділянки, яка належить їй, розміром 26,5 х 4,5 м.; стягнути з відповідача
спричинену матеріальну шкоду у розмірі 640 грн., та недоотриману вигоду у
розмірі 1 000 грн.

Відповідач заявлені вимоги не визнав і пояснив, що з 1997 року
користується даною земельною ділянкою розміром 0,15 га, сплачує земельний
податок, про що свідчать квитанції.  На
даний час ділянка окультурена, раніше там був смітник. Конфлікт виник із
позивачкою декілька років тому назад. Ділянка огороджена не була, тому доводи
позивача в цій частині не відповідають дійсності. Рішенням сесії
Великокардашинської сільської ради № 79 від 27.12.2006 року йому було надано
дозвіл на виготовлення технічної документації на безкоштовну передачу у
власність земельної ділянки орієнтовною площею 0, 25 га по АДРЕСА_1.

Заслухавши пояснення сторін,
спеціаліста із земельних питань сільської ради, свідків, дослідивши
письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню з наступних підстав.

Як
свідчить з матеріалів справи, ОСОБА_1 відповідно до Державного акту на землю №
839 від 17.10 1997 року належить на праві приватної власності земельна ділянка
розміром 0, 25 га  в с. Кардашинка
Великокрадашинської сільської Ради для будівництва та обслуговування житлового
будинку.

В
судовому засіданні було з'ясовано, що ОСОБА_2 не має правовстановлюючих
документів на виділену спірну земельну ділянку.

Позивач
неодноразово зверталась до сільської ради для вирішення питання про самовільне
зайняття відповідачем її земельної ділянки. З цього приводу земельна комісія
сільської ради виїжджала на місце і встановила факт самовільного зайняття
ОСОБА_2 земельної ділянки, що належить ОСОБА_1, довжиною 26,5 метрів і шириною
4,5 метрів. Запропоновано ОСОБА_2 перенести межову огорожу, яку він самовільно
пригородив, порушуючи попередній припис комісії. Зазначені обставини
підтверджуються актом № 20  та протоколом
№ 4 від 16.11.2007 року засідання постійної депутатської земельної комісії.

Запрошений в судове засідання спеціаліст із земельних питань
Великокардашинської сільської ради ОСОБА_3 пояснив, що у 1998 році ОСОБА_2 була
надана присадибна ділянка розміром 0, 15 га із наявних в сільській раді. На той
час у ОСОБА_1 був вже Державний акт на землю. На території, яка входила у
Державний акт ОСОБА_1 був смітник. ОСОБА_2 обробив цей пустир. У 2006 році було
винесено рішення про надання дозволу ОСОБА_2 на виготовлення технічної
документації на безкоштовну передачу у власність земельної ділянки орієнтовною
площею 0, 25 га. Коли виник конфлікт з ОСОБА_1, виїхала земельна комісія і
власноруч переміряла земельну ділянку ОСОБА_1 та звірила з її  Державним актом на землю. З'ясувалось, що
ОСОБА_2 зайняв земельну ділянку ОСОБА_1, про що зазначили в акті  орієнтовні розміри зайнятої ОСОБА_2 ділянки,
які склали 25,5 х 4,5 м.

Коли
приймалось рішення по виділу земельної ділянки ОСОБА_2 були впевнені, що
виділена ділянка нікому не належить. Підтверджує факт того, що ОСОБА_2 зайняв
земельну ділянку, яка належить ОСОБА_1 на праві власності. Правовстановлюючих
документів у ОСОБА_2 на цю землю немає. Сільська рада думає надати ОСОБА_2
невистачаючу частину землі за рахунок проходу між ділянками. Дійсність
Державного акту про право власності на землю ОСОБА_1 підтвердив.

Допитані в судовому засіданні землевпорядник сільської ради ОСОБА_4 та
свідки: ОСОБА_5, який є головою земельної комісії Великокардашинської сільської
ради, члени земельної комісії ОСОБА_6, ОСОБА_7, підтвердили обставини,
зазначені спеціалістом із земельних питань ОСОБА_3 і пояснили, що після
перевірки було з'ясовано, що дійсно

-3-

ОСОБА_2
зайняв земельну ділянку ОСОБА_1, що належить їй на праві власності на 4,5 метри
в ширину та на 26,5 метрів у довжину. Запропонували йому погодитись і розібрати
теплицю, яка розташована на спірній території. ОСОБА_2 спочатку погодився, але
потім передумав.

Згідно
ст. 41 Конституції України кожен має право володіти користуватися і
розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної діяльності.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної
власності є непорушним.

Відповідно до ч.2 ст. 152 Земельного Кодексу України власник
земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Таким чином, з огляду на вище наведене
суд приходить до висновку, що відповідачем було порушено право власності
позивача на належну їй земельну ділянку. Тому заявлені вимоги в частині
повернення самовільно зайнятої земельної ділянки ОСОБА_2 власнику ОСОБА_1
підлягають повному задоволенню, а також судові витрати пропорційно до частини
задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги в частині стягнення недоотриманої вигоди та матеріальної
шкоди щодо пошкодження стовбців та очерету задоволенню не підлягають, оскільки
належним чином не доведені. Надані позивачем докази у вигляді показів свідків
щодо вартості та кількості придбаних стовбців та очерету не можуть бути
прийняті судом як належний доказ.
Газетні  вирізки в якості
підтвердження вартості сільгосппродукції на ринку також є неналежним доказом.

Крім
того, не доведено що саме вирощував відповідач на спірній ділянці, який
середній був врожай овочів, розмір отриманого відповідачем в той чи інший рік
доходу за продаж цієї продукції.

На
підставі наведеного та керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 179, 202, 209-215 ЦПК
України, ст. 41 Конституції України, ст. ст. 78-81, 90, 152 Земельного Кодексу
України, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов”язати ОСОБА_2 повернути самовільно зайняту земельну ділянку
орієнтовним розміром 26,5 метрів х 4,5 метри, що розташована в с. Кардашинка
Великокардашинської сільської Ради Голопристанського району Херсонської
області, яка належить ОСОБА_1 на підставі Державного акту про право приватної
власності на землю № 839 від 17.10.1997 року.

Стягнути з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 8 грн. 50 коп. та витрати на
інформаційно-технічне забпечення у розмірі 7 грн. 50 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити - за
необгрунтованістю позовних вимог.

Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо
заяву не було подано. Якщо заяву про апеляційне оскарження було подано, але апеляційна скарга
не була подана в строк, встановлений ст.
294 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Херсонської області, шляхом подачі заяви до районного суду про
апеляційне оскарження, протягом десяти
днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження.

Суддя