Справа № 22-656/08
інстанції: Парій О.В.
Суддя-доповідач:    Мануйлов
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2008
року  м. Запоріжжя

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області в
складі:

Головуючого: Приймака В.М.

суддів  Подліянової Г.С. Мануйлова Ю.С.,

при секретарі  Батарейній О.О.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
ухвалу судді Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 2 грудня 2005 року про визнання неподаною і
повернення позовної заяви ОСОБА_1 до закритого акціонерного товариства
"Бердянське підприємство теплових мереж" про визнання наказів
незаконними, зміну формулювання причин звільнення, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування матеріальних збитків та
моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач
звернувся до суду з заявою, в якій просить визнати рішення Спостережної ради
закритого акціонерного товариства "Бердянське підприємство теплових мереж"
(далі- ЗАТ "БПТМ") від 6 червня 2005 року незаконним та скасувати
його, визнати накази № 73-К від 29 червня 2005 року, № 94-К від 1 червня 2005
року, № 95-К від 1 червня 2005 року, № 115-К від 29 серпня 2005 року та № 120-К
від 5 вересня 2005 року та скасувати їх, змінити формулювання причин звільнення
з роботи, стягнути середній заробіток за період вимушеного прогулу,
відшкодувати моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. та матеріальні збитки у
розмірі 1076 грн.

Ухвалою судді
Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 листопада 2005 року
позовна заява залишена без руху і йому надано строк до 30 листопада 2005 р. для
усунення її недоліків.

При цьому суд
виходив з того, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

29 листопада 2005
року ОСОБА_1 звернувся з аналогічною позовною заявою, в якій просить визнати
рішення Спостережної ради закритого акціонерного товариства "Бердянське
підприємство теплових мереж" (далі- ЗАТ "БПТМ") від 6 червня
2005 року незаконним та скасувати його, визнати накази № 73-К від 29 червня
2005 року, № 94-К від 1 червня 2005 року , № 95-К від 1 червня 2005 року, №
115-К від 29 серпня 2005 року та № 120-К від 5 вересня 2005 року та скасувати
їх, змінити формулювання причин звільнення з роботи,

стягнути середній
заробіток за період вимушеного прогулу, відшкодувати моральну шкоду у розмірі 5
000 грн. та матеріальні збитки у розмірі 1076 грн.

Ухвалою
судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 2 грудня 2005 р.
позовна заява визнана неподаною та повернута позивачу.

ОСОБА_1
звернувся з заявою про апеляційне оскарження та апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати
зазначену ухвалу судді і задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою
Апеляційного суду Запорізької області від 29 грудня 2005 року заява про
апеляційне оскарження та апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу судді Бердянського
міськрайонного суду Запорізької області від 2 грудня 2005 р. залишені без
розгляду, оскільки апелянт не подав заяву про поновлення строку на апеляційне
оскарження.

ОСОБА_1
звернувся до Верховного суду України з касаційною скаргою на ухвалу судді
Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 2 грудня 2005 року та
ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 29 грудня 2005 року, в якій
просить їх скасувати з підстав порушення судами норм процесуального права.

Ухвалою
колегії суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Одеської
області від 20 листопада 2007 року касаційна скарга ОСОБА_1 задоволена
частково: ухвала Апеляційного суду Запорізької області від 29 грудня 2005 року
скасована, справа передана до апеляційного суду для вирішення питання про
прийняття та розгляд апеляційної скарги.

Ухвалою
колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької

області
від 18 січня 2008 року апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу судді Бердянського

міськрайонного
суду Запорізької області від 2 грудня 2005 року прийнята до розгляду та

порушено
апеляційне провадження.

Дослідивши
матеріали справи та доводи скарги, колегія вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно
до п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої
інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд
до суду, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

У
відповідності до ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву
подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або
не оплачено судовий збір чи не оплачено витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи, постановляє угоду, в якій зазначаються підстави
залишення заяви без руху і надає йому строк для усунення недоліків.

Якщо
позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги,
визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, а
також сплатить суму судового збору, а також оплатить витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, позовна заява вважається
поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною
і повертається позивачеві.

Визнаючи
позовну заяву неподаною і повертаючи її позивачці, суддя районного суду виходив
з того, що вона не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України і її недоліки не були
виправлені у встановлений строк.

Проте з
таким висновком судді погодитись не можна, він не узгоджується з вимогами
закону та матеріалами справи.

Посилання судді
на те, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, а саме: не
зазначені обставини, на підставі яких позивач просить визнати накази № 73-к від
29 червня 2005 року, № 94-к від 1 червня 2005 року , № 95 від 1 червня 2005
року, № 115-к від 29 серпня 2005 року ( кожний з наказів) незаконними та
скасувати їх, якими доказами підтверджуються ці обставини; не зазначені докази,
якими позивач підтверджує розмір матеріальної шкоди; не зазначено, з яких
міркувань виходив позивач, визначаючи розмір моральної шкоди та якими доказами
це підтверджується, є безпідставними, оскільки

зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 (а. с. 97-99)
вбачається, що у ній зазначені обставини, якими позивач обґрунтовує свої
вимоги, а також зазначає докази, що підтверджують кожну обставину, зокрема,
письмові докази та показання свідків, а також виклав обставини щодо
обгрунтування завданої йому розміру матеріальної та моральної шкоди.

Зважаючи на це,
у суду була можливість за наявності інших умов, необхідних для розгляду справи,
розглянути по суті заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги.

За таких
обставин, судова колегія приходить висновку, що ухвала судді районного суду, як
постановлена з порушенням процесуальних норм, підлягає скасуванню.

Прохання
апелянта про задоволення позовних вимог не може бути задоволено, оскільки в
даному випадку судом першої інстанції вирішується питання про відкриття
провадження у справі.

Керуючись ст.ст.
307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу судді
Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 2 грудня 2005 року про
визнання неподаною і повернення позовної заяви ОСОБА_1 до закритого
акціонерного товариства "Бердянське підприємство теплових мереж" про
визнання наказів незаконними, зміну формулювання причин звільнення, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування матеріальних
збитків та моральної шкоди, скасувати і справу направити до суду першої
інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала
оскарженню не підлягає.