Справа №2-991/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

22 серпня 2008р.  Самарський районний суд м.Дніпропетровська у
складі:

головуючий, суддя
Сухоруков А.О.,

при  секретарі                                                               Ніколайчук Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1до Дніпропетровської
міської ради, третя особи - Восьма дніпропетровська державна нотаріальна
контора, про визначення ідеальних часток у спільній сумісній власності,

ВСТАНОВИВ:

20
березня 2008 року позивач звернулася  до
суду з позовом до Дніпропетровської міської ради, третя особа - Восьма
дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визначення ідеальних часток
у спільній власності.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що згідно свідоцтва про право
власності на квартиру АДРЕСА_1, виданого 07.08.1997 року зазначено, що вона
належить двом  власникам на праві
спільної сумісної власності - позивачці та її нині покійному чоловікові
ОСОБА_2.

17.05.2007 року ОСОБА_2 помер, залишивши заповіт 02.11.2005 року на все
належне йому майно дружині - ОСОБА_1. Після його смерті відкрилася спадщина на
все належне йому майно, в тому числі на частку квартири.

Позивач, мешкаючи постійно зі спадкодавцем, прийняла таким чином спадщину,
проте внаслідок відсутності визначення часток у праві спільної сумісної
власності на квартиру, нотаріус Восьмої ДДНК 17.11.2008 року не зміг оформити
спадщину. Зазначені обставини явилися причиною звернення до суду із цим
позовом.

Позивач у судовому засіданні заявлений позов підтримала.

Відповідач, Дніпропетровська міська Рада, представник якої у судове
засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений
належним чином.

Представник Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори у
судове засідання не з'явився. 22.07.2008 р. на адресу суду надійшли письмові
пояснення третьої особи, згідно з якими остання не заперечувала проти позову та
просила розглянути справу за відсутності її представника.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом було встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на квартиру
АДРЕСА_1, виданого 07.08.1997 року ця квартира належить двом  власникам на праві спільної сумісної
власності - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 7).

17.05.2007 року ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть
(а.с. 11) залишивши заповіт від 02.11.2005 року на все належне йому майно
дружині - ОСОБА_1 (а.с. 12). Після його смерті відкрилася спадщина на все
належне йому майно, в тому числі на частку квартири.

Позивач, мешкаючи постійно зі спадкодавцем, прийняла таким чином спадщину, проте
внаслідок відсутності визначення часток у праві спільної сумісної власності на
квартиру, нотаріус Восьмої ДДНК 17.11.2008 року не зміг оформити спадщину,
виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 13).

Родинний зв'язок позивача та померлого ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом
про одруження від 26 квітня 1996 року (а.с. 9).

Згідно письмового пояснення нотаріуса, копії спадкової справи, ОСОБА_2
залишив заповіт на частку належної йому квартири на ім'я ОСОБА_1 (а.с. 28), а
на внески у банківській установі - ОСОБА_3 (а.с. 30).

Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України.

В силу ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за
законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за
законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а
також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після
відкриття спадщини.

Після
смерті ОСОБА_1 залишилось двоє спадкоємців, згідно складених заповітів.

У
відповідності з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину.

Як
було встановлено судом, позивач вчасно звернулася до нотаріуса з відповідною
заявою, а також мешкала у зазначеній квартирі, прийнявши спадщину, що також
крім її реєстрації підтверджується довідкою з місця проживання (а.с. 8).

В
силу ч. 4 ст. 355 ЦК України спільна власність вважається частковою, якщо
договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно
до ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності
вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або
законом.

З
матеріалів справи вбачається, що в даному випадку ані договором, ані законом не
встановлено спільну сумісну власність позивача та її чоловіка на квартиру, щодо
права спільної сумісної власності зазначено у свідоцтві про право власності на
квартиру (а.с. 7), а тому можна вважати, що ця квартира належала їм на праві
спільної часткової власності, отже, за правилом ч. 1 ст. 357 ЦК України, частки
кожного з власників були рівними, по &frac12;  кожному.

Згідно
з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та
інтересів є визнання права.

Аналізуючи
факти, встановлені у судовому засіданні в їх сукупності, співвідношуючи їх зі
змістом приведених норм, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки
встановлення часток у праві спільної сумісної власності необхідно позивачеві
для реалізації свого права на спадкування за заповітом у встановленому порядку.

Керуючись
ст.ст. 355, 357 ЦК України, ст.ст.4-8, 10, 11, 18, 57-60, 131, 169, 209,
212-215, 218, 224-225 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визначити, що &frac12; частина квартири АДРЕСА_1 належить на праві
спільної часткової власності ОСОБА_1.

Визнати, що
частка власності померлого ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1
становила &frac12;
(одну другу).

Право
спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 припинити.

Заочне
рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його
копії.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до
Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд
м.Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя                        (підпис)                                 А.О. Сухоруков

З оригіналом
згідно.

Суддя                                                                  А.О.
Сухоруков

Рішення набрало
законної сили 03 вересня 2008 року.

Суддя                                                                  А.О.
Сухоруков