РІШЕННЯ

ІМ*ЯМ УКРАЇНИ.

25.11.2008 р.
Московський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді Оксененко В.А.,
з участі секретаря-Дроботової М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні
в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
втратившею право користування житлом, 3 особа- виконком Московської районної в
м. Харкові ради;

по зустрічному
позові ОСОБА_2, ОСОБА_3  до ОСОБА_1 про
поновлення порушеного права та вселення, 3 особи служба в справах неповнолітніх
Московської районної в м. Харкові ради, ОСОБА_4, -

установив:

Позивачка
10.09.2008 р. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання її
втратившею право на житло, вказав наступне.

Квартира АДРЕСА_1 кооперативна, є її
власністю. У квартирі крім неї та її дочки ОСОБА_4 зареєстрована дочка ОСОБА_2
У 1990 р. відповідачка забрала всі свої речі, добровільно залишила квартиру-
вийшла заміж за ОСОБА_5 і стала проживати разом із ним за іншою адресою. Після
розірвання шлюбу до дому вона не повернулась, а продовжила знімати житло.  У 1996 р. вона стала проживати в цивільному
шлюбі з ОСОБА_6, народила дитину ОСОБА_7, та із сім'єю проживала по АДРЕСА_2. Після того, як відповідачка припинила відносини з
ОСОБА_6, вона продовжила з дітьми знімати житло. Навесні 2007 р. вона
запропонувала відповідачки деякій час, доки та не заощадить гроші на придбання
своєї квартири, пожити у неї. ОСОБА_2 погодилась й із дочкою ОСОБА_3 приблизно
у червні 2007 р. поселилась у неї. Але, у порушення досягнутих умов гроші на
оплату комунальних послуг не давала, стала порушувати правила сумісного
проживання - залишала на декілька днів сміття, немитий посуд, пошкодила
міжкімнатні двері, дорогій телефон та інш. Внаслідок чого між ними стали
виникати суперечки. В січні 2008 р., відповідачка без пояснень, таємно,
залишила квартиру, забрала свої речі й стала проживати у сусідньому будинку.
Будь-яких перешкоджань у користуванні квартирою їй не чинили й до цього часу
відповідачка має ключі від вхідних дверей. Оскільки, відповідачка з 1990 р.
квартиру не оплачує, нею не цікавилась, не дбала про квартиру, участі в її
ремонті не брала, понад 6 місяців не проживає у квартирі, просить визнати її
такою, що втратила право користування житлом.

Відповідачка не
заперечувала, що з 1990 р. фактично не проживала у спірної квартирі, її не
оплачувала, участі у ремонті не брала, та знімала житло до весні 2007 р.
Приблизно у березні 2007 р. вона з дочкою переїхала жити до матері, оскільки,
не мала грошей на оплату оренди квартири. У січні 2008 р. була вимушена
залишити квартиру, тому, що не змогла
проживати разом із матір'ю - між ними постійно виникали сварки по
користуванню квартирою, мати ставила до їх кімнати пакети зі сміттям, не давала
користуватися кухнею, телефоном. Внаслідок цього її дочки ОСОБА_3 стале зле й
вона потрапила до лікарні. 1/2 ч. спірної квартирі її та її сестрі залишив
батько, тому, вона має повне право на житло.

Вважає, що не
втратила право користування, оскільки, відсутня у квартирі за поважними
причинами, менш строку, встановленого ст. 405 ЦК України. Заявила зустрічний
позов, просить поновити її та її неповнолітнього сина Пермінова ОСОБА_7 право
користування спірної квартирою та вселити, оскільки, ця квартира є єдиним
місцем їх проживання.

ОСОБА_3
приєдналась до зустрічного позову, заявленого до ОСОБА_1, також просить суд
поновити її порушене право користування спірної квартирою, вселити разом із
матір'ю, тому, що вона проживає з матір'ю і є членом її сім'ї, набула право користування квартирою
АДРЕСА_1.

Позивачка
зустрічний позов не визнала й вказала, що ОСОБА_3 із дня народження
зареєстрована й зберігає за собою право на житло в квартирі АДРЕСА_3 (у свого
батька); у її квартирі ОСОБА_3 ніколи не проживала й своєї згоди на її
проживання, як повнолітньої особі, вона не надавала. На цей час Московським
судом м. Харкова розглядається позов ОСОБА_6 про визначення місця проживання
дитини, є висновок служб по справам неповнолітніх Московської районної у м.
Харкові ради й Комінтернівської районної у м. Харкові ради про доцільність
проживання дитини з батьком, а не з матір'ю; неповнолітній ОСОБА_7 з 2006 р. фактично проживає разом зі своїм батьком
ОСОБА_6, знаходиться на його утриманні, у належній її квартирі із часу народження
не проживав, тому, позовні вимоги ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітнього
сина- неправомірні.

Вона звернулась
з позовом у порядку Житлового Кодексу України, тому, вважає, що відповідачка
відсутня у квартирі понад встановленого 6 місячного строку, до цього із заявами
про неможлівость користування житлом не зверталась.

Суд, вислухавши
участніків судового розгляду, свідків, дослідивши матеріали справі, приходить
до наступного.

Як встановлено
судом квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від
27 березня 2007 р. на праві власності належить ОСОБА_1 Квартира кооперативна,
знаходиться в ЖБК „Радист”, членом ЖБК є позивачка, особовий рахунок відкритий
на ОСОБА_1

У спірної
квартирі зареєстровано 3 особи - позивачка по справі, відповідачка й 3 особа -
ОСОБА_4

Як пояснив суду
свідок ОСОБА_8, яка проживає у будинку АДРЕСА_1 з 1975 р. й знайома зі
сторонами по справі особисто, підтвердила суду, що відповідачка приблизно з
1990 р. у квартирі з матір'ю не проживає, за комунальні послуги ніколи не платила; ніякої часті у
ремонті житла не брала. Колі повернулась до матері у червні 2007 р. стала
поводитись негативно-залишала немитий посуд, сміття, гроші на оплату
комунальних послуг не давала. В січні відповідачка сама залишила квартиру,
забрала свої особисті речі.

Як впливає з
актів, складених комісією ЖБК „Радист” від 20.02.2008 р. від 06.08.2008 р., м.
Харкова ОСОБА_2 із січня 2008 р. в АДРЕСА_1 не проживає, комунальні платежі не
сплачує, участі в ремонті квартирі не брала. Всі витрати по утриманню житла
несе позивачка та її дочка ОСОБА_4(аркш.11-13,15).

Із заявами про
наявність перешкод у користуванні житлом відповідачка до Московського РВ та ЖБК
не зверталась; витрати по утриманню квартирі несе позивачка.

Відповідачка
ОСОБА_2 заперечуючи проти позову посилалась на положення ст. 405 ЦК України й
вказала, що вона не втратила права на користування спірною квартирою, оскільки,
відсутня менш року, із січня 2008 р.

Але, із цим
твердженням суд погодитись не може.

Відповідачка
була прописана у спірної квартирі в порядку, передбаченому нормами ЖК України у
1986 р.

Позовні вимоги
ОСОБА_1 обґрунтовує також нормами ЖК України.

Відповідачка
ОСОБА_2 є родичкою позивачки, але не є членом сім'ї позивачки в розумінні ч.2 ст.64 ЖК України- постійно з
останньою не проживала з 1990 р., сумісного хазяйства з вказаного часу не вела
і не веде, має свою сім'ю й окремий бюджет.

В силу ст.2 ЖК
України задачами житлового законодавства України є регулювання житлових відносин
із метою забезпечення гарантованого Конституцією України права громадян на
житло, його використування й збереження, а також укріплення законності в
області житлових відносин.

Житлові
відносини на України за вимогою ст.3 цього Кодексу регулюються житловим
Законодавством, якім є Житловий Кодекс України.

Таким чином,
посилання відповідачки на норми ЦК Україні суд не може прийняти до уваги, тому,
що між сторонами по справі склалися відносини
в області житлових прав й обов'язків, які регулюються нормами ЖК України; ці нормі не втратили силу, не
чинними не визнані.

Відповідно до
глави 6 розділу 3 „Користування житловими приміщеннями в будинках (квартирах)
приватного житлового фонду” ЖК України, зокрема, ст. 163, у разі тимчасової
відсутністі наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення у випадках та в межах строків,
встановлених ст.71 ЖК України.

За правилом ст.
71 ЖК України право користування житловим приміщенням за особою зберігається
протягом 6 місяців.

У разі, коли
наймач або члені його сім'ї були відсутні понад 6 місячного строку цей строк може бути продовжено
судом за заявою відсутньої особи судом.

Як встановлено
судом і фактично не заперечувалось сторонами, ОСОБА_2 з 1990 р. в спірної
квартирі постійно не проживала, обов'язки по утриманню житла, оплаті комунальних послуг не несла; проживала
окремо й мала окремий від позивачки й ОСОБА_4 бюджет, а її проживання в
квартирі із червня 2007 р. по січень 2008 р. було тимчасовим, із заявою про
перешкоди в користуванні квартирою не зверталась.

З фотографій,
оглянутих судом, вбачається, що міжкімнатні двері кімнати, яку із червня 2007
р. по січень 2008 р. займала відповідачка з дочкою поламані; стілець розбитий,
у кімнаті сміття, горщик із квіткою розбитий.

Із квитанцій
вбачається, що оплату комунальних послуг здійснювала позивачка, яка є інвалідом
2 групи й має мінімальну пенсію.

Суд може
продовжити строк зберігання житлового приміщення у разі, колі причини
відсутності поважні або викликані неправомірною поведінкою наймача, або
проживаючих там членів сім'ї.

Разом із тим,
суд не може визнати причини відсутності поважними, тому, що поведінка ОСОБА_1 є
правомірною й пов'язана з неповагою відповідачки
загальноприйнятими нормами сумісного проживання, невиконанням обов'язків, передбачених вимогами ст. 64 ЖК
України.

З заявою про
визнання причини відсутності поважною і продовження строків, вселення ОСОБА_2
звернулась лише 03.10.2008 р., ключі від спірної квартири має, але, не з'являється там за власним бажанням.

Доказів, які
підтверджували сплату ОСОБА_2 з червня 2007 р. по січень 2008 р. комунальних
платежів не надано.

Пояснення
свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 вищенаведених доказів не спростовують. Вказані особи
знають обставини справи зі слів відповідачки ОСОБА_2, у спірної квартирі не
бували.

Тому, суд має
правові підстави для задоволення позову й визнання відповідачки такою, що
втратила право на житло.

У задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 суд відмовляє, виходячи, крім викладеного
вище, з наступного.

ОСОБА_3 із часу
народження зареєстрована у квартирі АДРЕСА_3; письмової згоди на її проживання,
як повнолітньої особі, позивачка не надавала й ніколи не визнавала за нею право
користування своєю квартирою, тому підстав вселяти її у спірну квартиру немає.

Неповнолітній
ОСОБА_7 з 2006 р. фактично проживає разом зі своїм батьком ОСОБА_6, у спірної
квартирі не проживав; батьки між собою про місце проживання дитини не
домовились, є спір про визначення місця проживання Пермінова ОСОБА_7; тому,
позовні вимоги ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітнього сина- не належать
задоволенню.

Керуючись ст.
212-215 ЦПК України, ст. 163,71-72 ЖК України,ст.16 ЦК України, суд,-

Встановити:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2
такою, що втратила право користування житлом- квартирою АДРЕСА_1.

Зобов'язати
ВГІРФО  Московського району м. Харкова
зняти ОСОБА_2 з реєстрації по квартирі АДРЕСА_1.

В позові
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про поновлення порушеного права, вселення- відмовити.

На рішення може
бути подана апеляційна скарга. Заява про апеляційне оскарження може бути подана
в апеляційний суд Харківської області через районний суд на протязі 10 днів; а
апеляційна скарга може бути подана в районний суд на протязі 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ:                    В.А.
ОКСЕНЕНКО.