№
З А О Ч Н Е    Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М             У К Р А Ї Н И
07 жовтня 2008 року Амур-Нижньодніпровський
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:                                   головуючого
судді                                   Ткач М.Я.
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну
справу за  позовом
про розірвання шлюбу,
звернулася до суду з позовом до відповідача про
посилаючись на те, що вони з  1997  року припинили сімейні
спільного господарства, через різні погляди на життя  й на
сімейні відносини.    Все це привело до того,  що вони втратили почуття любові
й поваги  один до одного, необхідні для нормального
сімейного життя. Зараз їх
формальний характер,  і примирення між
ними неможливо, так як
у відповідача є інша
жінка з якою він проживає однією сім'єю.
в судове засідання не з'явився, сповіщений належним
чином по останньому відомому
місцю проживання. Зі згоди позивача суд ухвалює
рішення при заочному
розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК

України.

Зв'ясувавши
обставини справи, вивчивши матеріали справи, суд

вважає позовні вимоги
такими, що підлягають задоволенню.

У
судовому засіданні встановлено, що сторони одружені з  03

липня 1971 року, від
спільного подружнього життя неповнолітніх дітей не мають.

Подружні відносини
сторонами припинені у 1997 року через різні погляди на життя

й на сімейні відносини,
що привело до втрати взаємних почуттів, любові та

поваги, а також до
остаточного розпаду сім'ї. Все це привело до того,  що вони

втратили почуття любові
й поваги  один до одного, необхідні для
нормального

сімейного життя. З цього
ж часу  сторони мешкають окремо, у
відповідача є інша

жінка з якою він
проживає, тому спроб до примирення сторони не приймали та не

мають наміру приймати
і  зараз їх шлюб носить лише формальний
характер.

Сторони не вживали заходів до примирення, спільного господарства
не

ведуть тривалий час,
таким чином фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, і

тому при таких
обставинах суд не вважає за можливе збереження сім'ї.

Ніяких стосунків вони не
підтримують, тому подальше спільне проживання між

сторонами неможливе.
Майнового спору що є їхньою спільною власністю немає.

Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки
ця сім'ї

розпалася, а подальше
спільне проживання і збереження шлюбу протиречіло б

інтересам сторін.

Витрати по розірванню шлюбу слід покласти на   відповідача.

Керуючись ст.ст.213, 214, 215 ЦПК
України, ст.110, 112 Сімейного

Кодексу України суд,

В И Р І Ш И В:

Шлюб між     ОСОБА_1 та ОСОБА_2,  зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1  Індустріальним відділом

реєстрації актів
цивільного стану Дніпропетровського міського управління

юстиції
Дніпропетровської області, актовий запис № НОМЕР_1  -
розірвати.

Стягнути з     ОСОБА_2 державне мито у

розмірі  17 гривень на користь держави, при одержанні
свідоцтва про розірвання

шлюбу в органах РАЦС,
звільнивши     ОСОБА_1   від державного

мита.

Рішення суду може бути оскаржене
шляхом подачі заяви про апеляційне

оскарження, яка може
бути подана в десяти денний строк  з дня
проголошення

рішення  і поданням після цього протягом двадцяти днів
апеляційної скарги, або

в порядку сч.4 ст. 295
ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за

письмовою заявою
відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його

копії.

Суддя