Справа № 2-45  2008 рік
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

25 лютого 2008 року Шевченківський районний суд м.
Чернівці в складі:

Головуючого - судді ГОНЧАРОВОЇ І.М.

При
секретарі - КУСКОВІЙ Т.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення порушення права
власності на земельну ділянку, -

В с т а н о в и
в:

Позивачка
звернулася до суду з позовом до відповідача, зазначивши в ньому, що 8 квітня
2006 року вона придбала згідно договору купівлі - продажу між нею та ОСОБА_3
земельну ділянку площею 0,0695 га, розташовану АДРЕСА_1. Згідно схеми прив”язки
придбана нею земельна ділянка межує  з
земельною ділянкою АДРЕСА_2. В квітні 2006 року була проведена передача їй
межових знаків зовнішніх меж земельної ділянки за вказаною адресою, про що був
складений акт. Межі її земельної ділянки проходили по наявних межових
знаках   (існуючій огорожі) і при цьому
ніяких претензій до меж землекористування з боку відповідача не було. До акту
прийому передачі межових знаків був складений план, на якому вказані розміри і
місцезнаходження землекористування. З складеного плану вбачається, що  придбана нею земельна ділянка зі сторони вул.
Вербової має ширину 18 метрів, а довжина становить 31,77 м. зі сторони
земельної ділянки суміжного землекористувача ОСОБА_2, який проживає в будинку
АДРЕСА_2 і користується земельною ділянкою площею 0, 0603 га на підставі
Державного акта на право постійного користування землею.

Наприкінці
квітня 2006 року відповідач ОСОБА_2, демонтувавши частково огорожу на межі
земельної ділянки, самовільно здійснив захват частини придбаної нею земельної
ділянки  зі сторони вулиці Вербової
площею 0, 0020 га.

3 липня 2006
року Чернівецьким міським управлінням земельних ресурсів їй виданий Державний
акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0695 га АДРЕСА_1.

Отримавши
Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0, 0695 га, вона
неодноразово зверталась до відповідача з проханням відновити межі земельної
ділянки станом на початок квітня 2006 року. На її неодноразові звернення
ОСОБА_2 не реагує, що порушує її право
приватної власності на цю земельну ділянку

Вважає, що
ОСОБА_2, захопивши самовільно частину її земельної ділянки зі сторони вул.
Вербової в м. Чернівці площею 0, 0020 га, не бажаючи повернути її  в добровільному порядку, порушив її право
власності , в зв”язку з чим просить усунути порушення її права приватної
власності на земельну ділянку площею 0, 0695 га АДРЕСА_1 з боку ОСОБА_2 шляхом
повернення в її користування частини захопленої ним її земельної ділянки площею
0, 0020 га та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

В
судовому засіданні  представник
позивачки  позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, підтвердивши обставини, які викладені в позовній заяві.

Представники відповідача позовні вимоги
не визнали і пояснили, що ОСОБА_2
ніякого захвату земельної ділянки позивачки ніколи не здійснював. В
нього є державний акт на право постійного користування земельною ділянкою
АДРЕСА_2 виданий 3 травня  2000 року на
підставі рішення  виконкому Чернівецької
міської ради. Попередній власник земельної ділянки АДРЕСА_1, ОСОБА_3,
01.07.2005 року погоджував межі своєї земельної ділянки із суміжними
землекористувачами в присутності районного
землевпорядника та інженера ПП „Зембудсервіс” і було визначено, що межі
земельної ділянки АДРЕСА_1 проходять саме по встановлених межах.  Відповідач ОСОБА_2 ні  наприкінці квітня 2006 року, ні в  будь-який інший час не переносив огорожу.

Суд, заслухавши  пояснення сторін,
допитавши свідків, дослідивши письмові
матеріали справи вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з
наступного.

У
відповідності до вимог ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки може
вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і
відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян на земельні ділянки
здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до
порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють
небезпеку порушення прав.

Згідно ст. 153
ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну
ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Судом
встановлено, що дійсно позивачка ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею
0, 0695 га АДРЕСА_1 на підставі Державного акту на право власності на землю
від  3 липня 2006 року. Відповідач
ОСОБА_2 має в постійному користуванні земельну ділянку АДРЕСА_2 на підставі
Державного акту на постійне користування земельною ділянкою від 3 травня 2000
року.

Ці дві земельні
ділянки мають  спільну межу,  на якій
відповідачем ОСОБА_2 встановлена огорожа з часу отримання ним земельної
ділянки у користування, яка ним починаючи з 2000 року по даний час не
переносилась. Даний факт підтвердили в судовому засіданні  попередній власник земельної ділянки ОСОБА_3,
його матір ОСОБА_4, яка довгий час проживала разом із сином АДРЕСА_1, а також
свідки - ОСОБА_5, ОСОБА_6.

Допитаний в
якості спеціаліста в судовому засіданні представник Державної інспекції з
контролю за використанням і охороною земель України управління з контролю за
використанням та охороною земель у Чернівецькій області пояснив, що інспекція
проводила перевірку та контрольні обміри суміжних земельних ділянок АДРЕСА_2,
прийшла до висновку про відповідність земельної ділянки АДРЕСА_2  розмірам визначеним Державним актом направо
постійного користування землею, а розміри земельної ділянки АДРЕСА_1 не
відповідають розмірам, зазначеним у Державному акту на право власності на
земельну ділянку, на якій відсутні межові знаки в натурі. Пояснив, що земельний
спір виник із-за неякісного складання КОБТІ ОСОБА_3. Державного акту на право
постійного користування земельною ділянкою площею 0,0680 від 12 квітня 1994
року та ОСОБА_2. Державного акту на право постійного користування земельною
ділянкою площею 0,0603 га від 21.11.2000 року. При переоформленні Державного
акту на право постійного користування земельною ділянкою площею 0,0695 га
ОСОБА_3. на Державний акт на право власності на земельну ділянку не було
проведено геодезичні роботи на місцевості ( в натурі) та не враховано наявність
Державного акту на право постійного користування землею, виданий ОСОБА_2.

З висновку
судової будівельно-технічної експертизи вбачається, що межа між земельними
ділянками, якими фактично користуються домоволодіння АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2
зміщена на 1 метр 30 см. по червоній лінії вул. Вербової, що зменшило площу
земельної ділянки АДРЕСА_1 на 0, 0020 га.

Допитаний в
судовому засіданні в якості експерта Лещишин В.В. пояснив, що ОСОБА_2 дав
дозвіл тільки на обмір довжини межі між земельними ділянками домоволодінь
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

На час
проведення експертного дослідження у експерта була відсутня інформація щодо
процесу переоформлення Державних актів
на землю попереднім власником ОСОБА_3 без проведення геодезичних робіт
на місцевості

Аналізуючи
наведені по справі докази, суд вважає, що дійсно розмір земельної ділянки
позивачки ОСОБА_1 не відповідає розмірам зазначеним в Державному акті на право
власності на землю.

Суд вважає, що
в судовому засіданні не здобуто доказів того, що саме відповідачем
здійснено  захоплення земельної ділянки,
так як у попереднього власника земельної ділянки АДРЕСА_1 - ОСОБА_3 в
користування знаходилось 0, 0680 га землі, а при оформлення Державного акту на
право власності вже було зазначено 0, 0695 га, хоча межові знаки залишились на
тому самому місці, де знаходились до цього, про що свідчить протокол погодження
меж земельної ділянки від 1.07.2005 року та акт прийому передачі межових знаків
меж землекористування в натурі від 25 квітня 2006 року по існуючий огорожі.

За таких  обставин, суд вважає, що вимога ОСОБА_1 щодо
зобов'язання ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою  не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.  152, 153 ЗК
України,  ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні
позову ОСОБА_1  до ОСОБА_2 про усунення
перешкод в користуванні земельною ділянкою
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному
порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний
суд м. Чернівці шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

СУДДЯ :