Справа №2-940/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

30 травня 2008 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді    Хомика А.П.

про секретарі -
Кіндратишин Л.Р.

з участю адвоката -     ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дрогобичі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної
небезпеки, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_2 з позовом до відповідача про
відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки. Позов
обґрунтовує тим, що 22 листопада 2007 року, близько 22.30 год., згідно
нотаріально посвідченої довіреності НОМЕР_1 від 12.12.2006 року, на належному
на праві приватної власності ОСОБА_2 автомобілі марки "АЗЛК 21412",
державний реєстрацій номерний знак - НОМЕР_2 він  повертаючись з роботи, рухався по вул. В.
Великого в м. Дрогобичі. При цьому на вказаній ділянці дороги, водій ОСОБА_3 -
відповідач по справі, перебуваючи в нетверезому стані та керуючи автомобілем
марки "ГАЗ-24" д.н.з. НОМЕР_3, як водій, виконуючи поворот ліворуч, в
порушення вимог пп. 2.19(б), 2.9(а), 10.1, 10.4 ПДР України, не надав дорогу
його транспортному засобу, що рухався по рівнозначній дорозі у зустрічному
напрямку прямо та допустив зіткнення з належним ОСОБА_2 автомобілем.

Внаслідок зіткнення належна власнику автомашина, якою він керував за
довіреністю, отримала механічні пошкодження, що підтверджується Актом огляду
транспортного засобу та додатком до висновку №2/2007 від 21 грудня 2007 року.

Постановою від 25 січня 2008 року Дрогобицького міськрайонного суду
встановлено винність ОСОБА_3 у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди та
порушення ним вимог Правил дорожнього руху України, однак у зв'язку з
пропущенням строків притягнення до адміністративної відповідальності,
адміністративна справа провадженням була закрита.

Він також був притягнутий до адміністративної відповідальності у виді штрафу
на суму 17 грн. в дохід держави за ст. 126 ч. 3 КпАП України, оскільки при
наявності довіреності та техпаспорту на машину не мав при собі тимчасового
реєстраційного талону. Вважає, що це не знаходиться в причинному зв'язку з
наслідками, які наступили виключно з вини відповідача .

Згідно з висновком експерта №2/2007 від 21 грудня 2007 року експертного
автотоварознавчого дослідження вартість матеріального збитку завданого ОСОБА_2,
як власнику автомобіля автомобілі марки "АЗЛК 21412", д.н.з. НОМЕР_2
внаслідок ДТП з врахуванням виявлених пошкоджень становить 4730 грн. При цьому
вартість послуг експерта складає 380 грн., що було оплачено за квитанцією №1
від 24.12.2007 року, вартість знаходження пошкодженої автомашини власника на
штраф-майданчику становить 150 грн.. Оформлення нотаріально засвідченої
довіреності на ведення справи в суді ОСОБА_2 оплатила 150 грн. (фіскальний чек
від 08.12.2007 р., довідка № 726 від 03.03.2008 р.).

Окрім цього, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди власнику транспортного
засобу було також заподіяно моральну шкоду. Пошкодження автомобіля стало
причиною її моральних страждань. Коли остання дізналась про пошкодження
автомашини, вона втратила душевний спокій, багато часу витрачала на оформлення
відповідних документів, відвідування офіційних установ в зв'язку з вказаною
ДТП, проведенням експертизи тощо. Це також викликало у власника негативні
емоції та переживання, вплинуло на її психологічний стан та створили тривалий
душевний дискомфорт. Вкрай негативно на самопочуття ОСОБА_2 вплинула і відмова
винуватої особи відремонтувати автомобіль або виплатити відповідні кошти, а
тому заподіяну моральну шкоду власнику визначає у розмірі 2000 гривень і
просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача в користь ОСОБА_2
матеріальні збитки, заподіяні внаслідок ДТП в сумі - 5410 (4730+380+150+150),
74,10 грн. сплати судового збору, 30 грн. за інформаційно-технічне
забезпечення, моральну шкоду в сумі 2000 грн., а всього 7514,10 грн. та
витрати, пов'язані з наданням юридичної допомоги в суді.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та доповнив, що факт
непроходження ним технічного огляду автомобіля в 2007 році не дає підстав
вважати, що ДТП сталась саме з цієї причини. Так, при огляді його транспортного
засобу працівниками міліції було встановлено, що він перебуває в
технічно-справному стані. Власник транспортного засобу ОСОБА_2 займалась
збиранням документів, відвідуванням необхідних установ у зв'язку з вказаною
ДТП, а тому і просить стягнути моральну шкоду саме в її користь. Про сить позов
задоволити.

Відповідач позову не визнав і пояснив суду, що його винність у постанові
Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області №3-461/08 від 25.01.2008
року у вчиненні ДТП, яка мала місце 22.11.2007 року, не доведена. Поряд з цим,
позивач притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді 17,00 грн.
штрафу на користь держави, за відсутність тимчасового реєстраційного талону.
Вважає, що якщо у позивача на момент зіткнення не виявлено тимчасового
реєстраційного талону, відповідно не відомо у якому технічному стані перебував
автомобіль позивача станом на момент вчинення ДТП і взагалі коли останній раз
автомобіль проходив технічний огляд. Враховуючи те, що автомобіль, на якому
рухався позивач, 1990 року випуску, а такий транспортний засіб фізично не міг
бути в нормальному стані, тому ряд вузлів та комплектуючих, що були пошкоджені
під час ДТП, давно підлягали заміні, більше того, їх стан міг стати причиною
зіткнення.

Крім цього, як зазначено в постанові про відмову в порушенні кримінальної
справи від 29.11.2007 року, позивач стверджує, що побачив автомобіль ОСОБА_3 з
ввімкненим покажчиком лівого повороту за 50,00 метрів до місця зіткнення, проти
чого він не заперечує. Звідси випливає, що рухався позивач з перевищеною
швидкістю, оскільки не зміг пригальмувати чи зовсім зупинити транспортний
засіб, щоб уникнути зіткнення з очевидною перешкодою, так як він - ОСОБА_3
маневр повороту не завершив.

Розмір збитків, завданих автомобілю відповідача, спеціалістом визначався за
ринковою вартістю, яка існує на нові деталі та комплектуючі, з врахуванням
нормального фізичного зносу, а при відсутності талону про проходження
технічного огляду не можна стверджувати, що в пошкоджених частин автомобіля на
час ДТП був нормальний знос.

Крім цього, позивач ОСОБА_1 керував транспортним засобом на підставі
генеральної довіреності НОМЕР_1 від 12.06.2006 року, якою передбачено
можливість відчуження та передоручення автомобіля, а також проведення усіх
інших передбачених чинним законодавством представницьких та цивільно-правових
функцій, що стосуються автомобіля, з чого видно, що ОСОБА_2 уже більше року
автомобілем не користувалась, а що стосується форми Довіреності, то це не що
інше, як один із варіантів продажу транспортного засобу, який розповсюджений у практиці,
а тому ОСОБА_2 є тільки формальним власником і факт ДТП не міг завдати їй
моральної шкоди. Разом з тим, усі питання пов'язані з оформленням відповідних
документів, відвідування офіційних установ внаслідок ДТП, проведення
експертизи, тощо, вирішував ОСОБА_1, а не ОСОБА_2, то це знову ж таки
підтверджує, що моральної шкоди останній завдано не було, а тому позовні вимоги
вважає безпідставними і просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали
справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до часткового
задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Постановою про відмову в порушення кримінальної справи по факту ДТП, яка
мала місце 22.11.2007 року в м. Дрогобичі по вул.. В.Великого при в'їзді на
територію АЗС (ЖРЗПЗ-5449 від 23.11.2007 року) відмовлено в порушенні
кримінальної справи за ст. 286 КК України відносно водія "ГАЗ-24"
д.н.з. НОМЕР_3 - ОСОБА_3 по факту ДТП, яка мала місце 22.11.2007 року в м.
Дрогобичі при в'їзді на територію АЗС, при якій ОСОБА_3 отримав легкі тілесні
ушкодження, - відмовлено на підставі ст. 6 п. 2 КПК України, ОСОБА_3 за
порушення п. 2.9 (а), 10.1, 104 ПДР України вирішено притягнути до
адміністративної відповідальності за ст. 124, 130 ч. 1 КпАП України, а ОСОБА_1
за порушення п. 2.1 (б) ПДР України - за ст. 126 ч. 3 КпАП України.

Як вбачається з матеріалів про відмову в порушенні кримінальної справи,
транспортні засоби - учасників ДТП оглядались працівниками ІДПС ВДАІ по ОАТ м.
Дрогобича. Зокрема, протоколом огляду і перевірки транспортного засобу від
23.11.2007 року встановлено, що автомобіль АЗЛК-21412 д.н.з. НОМЕР_2, що
належить ОСОБА_2, перебував в технічно-справному стані, чого не заперечив і
відповідач, підписавши цей протокол.

Звідси, суд приходить до переконання, що посилання відповідача на причину
ДТП - несправний стан транспортного засобу є надуманими, нічим не
підтвердженими та спростовуються вище зазначеними матеріалами.

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від
25.01.2008 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.
ст. 124, 130 ч. 1 КпАП України, а саме за те, що він 22.11.2007 року о 23.30
год., в м. Дрогобичі по вул. В.Великого, керуючи транспортним засобом в стані
алкогольного сп'яніння, виконуючи поворот ліворуч, не дав дорогу транспортному
засобу, що рухався по рівнозначній дорозі у зустрічному напрямку прямо.
Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. У зв'язку з
пропущенням строків притягнення до адміністративної відповідальності,
адміністративну справу відносно ОСОБА_3 за ст. 124, 130 ч. 1 КпАП України
провадженням закрито, хоча зазначено, що в діях ОСОБА_3 наявні ознаки
адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 130 ч. 1 КпАП
України.

Таким чином суд вважає за доведеною вину відповідача у
дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце 22.11.2007 року.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки відшкодовується особою, яка на правовій підставі володіє транспортним
засобом.

Разом з тим, на підставі вимог ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що
підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення пошкодженої речі, а тому, суд вважає, що матеріальна
шкода підлягає стягненню з відповідача в користь ОСОБА_2 у розмірі, визначеному
висновком спеціаліста №2/2007 експертного автотоварознавчого дослідження,
складеного 21.12.2007 року і складає 4730 грн.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що розмір збитків,
завданих автомобілю відповідача, спеціалістом визначався за ринковою вартістю,
яка існує на нові деталі та комплектуючі, з врахуванням нормального фізичного
зносу, без врахування того факту, що відсутній талон про проходження технічного
огляду, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, автомобіль ОСОБА_2 на
момент ДТП був в технічно-справному стані.

Також в користь ОСОБА_2 слід стягнути понесені ним витрати на проведення
експертного дослідження в сумі 380 грн., по оплаті виготовлення нотаріального
доручення в сумі 150 грн. та знаходження автомобіля на штраф-майданчику в сумі
150 грн., а всього 680 грн.

Вирішуючи позов в частині стягнення моральної шкоди в користь ОСОБА_2 суд
вважає, що він підлягає до часткового задоволення, а саме в розмірі 500 грн.,
враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань
ОСОБА_2, погіршення її здібностей та позбавлення можливості їх реалізації,
ступеня вини ОСОБА_3, його матеріальний стан, а також враховуючи вимоги
розумності та справедливості.

Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд
вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на
підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь ОСОБА_2 слід стягнути
понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в сумі 74,10 грн. та
витрат на ІТЗ в сумі 30 грн., а всього - 104,10 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст. ст.
395-398, 1167, 1187, 1192 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 5514,10 грн. матеріальної шкоди та 500
грн. моральної шкоди.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя