Справа № 2- 16 /2008
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

12 листопада
2008 р. Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в
складі: головуючого  судді Піддубного
І.А.

при
секретарі  Ткаченко Ю.Ю.

за
участю адвоката     ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізюмі
справу за  позовом ОСОБА_3  до ОСОБА_4
про визнання права власності на майно

ВСТАНОВИВ:

Позивачка  звернулась
до суду з позовом до відповідача про визнання права власності
на автомобіль­ Nissаn Вluebіrd, 1987 року випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, зареєстрований на
ім'я відповідача.

На
підтвердження своїх позовних вимог позивачка
вказала наступне:

З відповідачем по даній
справі  ОСОБА_3 знаходилась  у фактичних
шлюбних  стосунках з  серпня 1998 року.

Приблизно пів - року вони прожили
у належній  позивачці на праві
приватноївласності квартирі, а потім
вона за свої кошти придбала будинок, розташований АДРЕСА_1, де вони
проживали по квітень 2004 року,  - до
припинення  шлюбних стосунків.

Ще до  спільного проживання,  в 1997 році, за особисті заощадження
позивачки,  був придбаний автомобіль
моделі ОРЕL Кадеtt, 1988 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3, кузов
НОМЕР_4, двигун НОМЕР_5.

Автомобіль був зареєстрований
на  ім'я позивачки.

Під час спільного проживання  ОСОБА_3 вирішила продати цей автомобіль і
придбати інший.

В зв'я зку з зайнятістю і
від'їздами по справах бізнесу з м. Ізюма за межі України,  вона видала відповідачу  довіреність на право відчуження автомобіля і
він 04.02.2003 року зняв   автомобіль з
обліку для реалізації і продав його за 2000 доларів США.

На виручені від продажу
належного  позивачці автомобіля кошти, а
також за рахунок власних коштів позивачки, які вона отримала за роботу у м.
Магадані Російської федерації і офіційно завезла в Україну ще до початку
спільного проживання з відповідачем,  14
червня 2003 року був придбаний автомобіль Nissаn Вluebіrd, 1987 року випуску,
державний номерний знак НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2 за 3600 доларів США.

На прохання позивачки, договір
купівлі-продажу автомобіля укладав відповідач і автомобіль був оформлений і
зареєстрований на його ім'я , оскільки на
момент придбання  автомобіля   вони знаходились у фактичних  шлюбних
стосунках і  позивачка не
придавала цьому великого значення.

Після припинення в квітні 2004
року  фактичних шлюбних стосунків,
позивачка запропонувала відповідачу переоформити автомобіль на її ім'я, бо він
придбаний цілком на її кошти, які вона заробила і завезла в Україну ще до
початку їх спільного проживання, але відповідач відмовився це зробити і вона
вимушена була звернутись до суду за захистом своїх прав.

Вважає, що свідок ОСОБА_5
спростовує твердження відповідача, що він отримав аванс від покупця спадкового
будинку 15 лютого 2003 року в сумі 2300 доларів США, який витратив на придбання
спірного автомобіля і цей аванс через декілька років

віддав покупцю
його син - ОСОБА_4, який став жити в цьому будинку.

Крім того, вважає, що архівна
довідка з радгоспу „ Андріївський” Великобурлуцького району Харківської області
про період роботи в ньому відповідача і розмірі отриманої заробітної плати,
спростовує його твердження, що він заробив у радгості 1500 доларів США.

Позивачка стверджує, що з 1998
року, після звільнення із радгоспу, відповідач ніде не працював і не мав
заробітку.

Відповідач
позов не визнав в повному обсязі і просив відмовити в позові. На підтвердження
своїх заперечень проти позову вказав наступне.

Жив з позивачкою в одному
будинку як квартирант, платив їй гроші, заперечує факт проживання в цивільному
шлюбі, стверджує, що зійшлись в 1998 році, 1 рік прожили разом, бюджет був
окремий.Автомобіль Опель продали за 1600 доларів. „ Нісан” купили за гроші від
продажу будинку батьків, за який він взяв аванс в сумі 2340 доларів США, а
домовились за продаж будинку  за 3000
доларів США. Після того, як його син розлучився і сину ніде стало жити, син
повернув аванс покупцю і будинок не продавався. ( а.с. 27-28).

В
запереченнях на позов вказав, що з серпня 1998 року знаходився в фактичних
шлюбних відносинах з ОСОБА_3 і проживали однією сім'єю і автомобіль „Nissаn
Вluebіrd” він придбав за свої кошти.

Вислухавши
сторони, свідків, вивчивши письмові докази,
суд приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Сторони знаходилась  у фактичних
шлюбних  стосунках з  серпня 1998 року по квітень 2004року.
Позивачка пропрацювала в м. Магадан Російської федерації 13,5 років і ще до
початку спільного проживання з відповідачем, офіційно ввезла в Україну за
період з 5.05. 1995року по 21.05. 1998 року 29320 доларів
США, що підтверджується наступними банківськими
довідками  - 08.04. 1996 р.- 1000 дол.
США.,04.04. 1996 р.- 1000 дол. США., 07.03. 1996 р. 1150 дол. США., 17.05. 1996
р. - 900 дол. США., 28.05. 1996 р.- 100 дол..США., 5.05. 1995 р.- 170 дол.
США,12.04. 1996 р.- 100 дол. США, 24.02. 1996 р.- 200 дол. США,  27.05. 1996 р. -200 дол. США, 02.03. 1996
р.-700 дол. США,08.05. 1996р. - 400 дол. США, 21.05. 1998 р.-200 дол. США,
19.09. 1997 р. 300 дол. США, 30.04. 1998 р. -250 дол. США, 25.12. 1995 р. -700
дол.США. 14.05. 1996 Р. -300 ДОЛ. Сша, 11.03. 1996 Р. - 950 ДОЛ. Сша, 23.02.
1996 р. -600 дол. США, 12.04. 1996 р. - 500 дол. США, 04.03. 1996 р. -  800 дол. США, 20.05. 1996 р. -  500 дол. США, 30.06. 1996 р. -1500 дол.
США.13.05. 1996 р. -900 дол. США, 11.06. 1996 р. -1600 дол. США, 10.06. 1996 р.
-2000 дол. США, 26.06. 1996р. - 4000 дол. США, 26.06. 1996 р. 3000 дол. США,
29.07. 1996 р. - 3250 дол. США, 23.04. 1996 р. -1100 дол. США.( а.с.       )

Автомобіль моделі ОРЕL Кадеtt, 1988
року випуску, був придбаний позивачкою в 1997 році.  2 липня 2002 року позивачка видала
відповідачу довіреність з правом продажу автомобіля і попрохала його продати
цей автомобіль, бо вона хотіла купити інший.

04.02.2003 року відповідач зняв   автомобіль ОРЕL Кадеtt з обліку для
реалізації і продав його за 2000 доларів США.

14 червня 2003 року відповідач  уклав договір купівлі-продажу автомобіля
Nissаn Вluebіrd, 1987 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, кузов
НОМЕР_2 за 3600 доларів США, який зареєстрував на своє ім'я.

Суд ваажає доведеним, що автомобіль
Nissаn Вluebіrd, 1987 року випуску придбаний за кошти позивачки, а не за кошти
відповідача чи спільні кошти сторін.

Позивачка документально довела, що
вона мала фінансову можливість придбати спірний автомобіль за свої особисті
кошти і саме тому продала попередній автомобіль, доручивши це зробити
відповідачу по справі.

Доводи відповідача, що він мав свої
власні кошти на придбання спірного автомобіля, бо працював і заробляв гроші і
вкладав їх у все придбане майно нічим не доведені. В запереченнях проти позову,
які він надав суду в судовому засіданні 4 червня 2007 року ( а.с.39) він вказує
„ на даний час я отримав 1500 доларів США від колишньої дружини як компенсацію
за житло, що підтверджується розпискою” . Хоча шлюб між відповідачем і ОСОБА_6
був розірваний 18 квітня 2001 року ( а.с.13), але після припинення фактичних
шлюбних стосунків з позивачкою у 2004 році він повернувся до колишньої дружини,
а з 24 грудня 2007 року вона є в суді його офіційним представником  ( а.с. 92) і суд вважає факт передачі в 2003
році колишньою дружиною відповідачу, коли він ще проживав з позивачкою однією
сім'єю 1500 доларів США не доведеним.

В запереченнях, крім того вказано,
що відповідач за роботу у радгоспі „ Андріївський” Великобурлукського району
Харківської області  отримав 1500 доларів
США. З архівної довідки,  наданій
позивачці Великобурлукською районною державною адміністрацією 27.11. 2007 року
слідує, що відповідач працював у цьому господарстві з

2 листопада 1998 року по 15 січня
1999 року і за цей час отримав 396 грн. 65 коп. Інших даних про дохід відповідача
по справі немає.

Суд також вважає
недоведеним факт отримання відповідачем 15 лютого 2003 року авансу від покупця
спадкового будинку в сумі 2300 доларів США до оформлення документів на
спадковий будинок. У попередньому судовому засідання відповідач поясняв, що
аванс був 2340 доларів, а будинок він збирався продати за 3000
доларів, і гроші повернув покупцю
його син - ОСОБА_7 через рік і вісім місяців -17 жовтня 2004
року, через те, що сам став проживати у цьому будинку після розірвання шлюбу з
дружиною.

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що
ОСОБА_7, її колишній чоловік грошей в сумі 2300 доларов США не давав. Всі
сімейні питання вони з її чоловіком вирішували сумісно. ( а.с. 106)

Крім того, в запереченнях проти
позову відповідач стверджує, що спадковий будинок АДРЕСА_2, є тільки його
власністю, що спростовується показами
свідка ОСОБА_8, яка
пояснила,  що вона є співвласником
будинку АДРЕСА_2 і цей будинок не продавався. Від ОСОБА_9 авансу за цей будинок
вона не отримувала. За її половину будинку ОСОБА_4 їй сплатив, цими справами
займалась її мати ( а.с.107 )

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що він
син позивачки. Про продаж автомобіля ОРЕL Кадеtt за 2000 доларів  йому стало відомо від ОСОБА_4. Гроші від
продажі автомобіля в сім'ю не пішли. Після продажу автомобіля  його мати дала ОСОБА_4 1800 доларів США для
придбання іншого автомобіля. Зі слів
ОСОБА_4.  його мати вирішила
купити другий автомобіль. Автомобіль був куплений за 3800 доларів США. ОСОБА_4в
той час ніде не працював і грошей в нього не було.( а.с.109)

Аналізуючи
свідчення свідка ОСОБА_9, суд робить висновок, що свідчення даного  свідка не можуть бути покладенні в основу
рішення суду і тому суд своє рішення основує на банківських документах,
архівній довідці, показах свідків ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_11.

Стосовно застосування матеріального
права, яким регулюються спірні правовідносини, то суд приходить до висновку, що
враховуючи час виникнення і закінчення правовідносин -      з
серпня 1998 року по 14 червня 2003 року, то ці правовідносини не можуть
регулюватись  СК України, оскільки СК
України не має зворотної сили.

У відповідності до ч.2 п.4 Прикінцевих та
перехідних положень нового ЦК України

щодо цивільних відносин, які виникли до
набрання чинності Цивільним Кодексом України, положення цього Кодексу
застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати
після набрання ним чинності”.

Ст. 392 ЦК України встановлює „
Власник майна може пред'явити позов про визнання його права  власності, якщо це право оспорюється, або не
визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який посвідчує його
право власності”.

Ст. 13 Закону України „ Про
власність”, який діяв на час виникнення правовідносин,  визначає об'єкти права приватної власності:

„1. Об'єктами права приватної
власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі,
садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба,
земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, або  вироблена продукція, транспортні засоби,
грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і
виробничого призначення”.

Враховуючи ту обставину, що
автомобіль був придбаний позивачкою цілком на
її кошти, отримані нею до початку спільного проживання з відповідачем,  а не на кошти сім'ї, то він є  її приватною власністю, а не спільною
сумісною власністю і розподілу не підлягає.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212,
214-215, 218, 79, 84, 88, 94  ЦПК
України, ст.  392 ЦК України, ст. 13
Закону України "Про власність",

ВИРІШИВ:

Позовну заяву  ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за  ОСОБА_3 право власності на автомобіль­ Nissаn
Вluebіrd, 1987 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, кузов
НОМЕР_2.зареєстрований на  ім'я
відповідача.

Стягнути з ОСОБА_4  на користь ОСОБА_3 витрати по  оплаті державного мита в сумі 67 грн. 90
коп., інформаційно-технічного забезпечення в сумі 30 грн. та за надану правову
допомогу 500 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному
порядку до апеляційного суду Харківської області      через Ізюмський міськрайсуд шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення рішен­ня заяви про апеляційне оскарження і поданням після
цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Головуючий