Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

03 грудня 2008 р.                                                                             м.
Харків

Ленінський
районний суд м. Харкова в складі:

головуючого
судді Ольховського Є.Б.

при секретарі
Лисиченко С.М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Харкові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківського заводу електроапаратури, 3-я
особа: Харківська міська рада про зняття арешту з домоволодіння та притягнення
до відповідальності за порушення Закону України „Про звернення громадян” ,-

в с т а н о в и
в:

В квітні
2008 року до суду звернувся позивач з заявою в якій вказав, що він є власником
частини домоволодіння АДРЕСА_1. ОСОБА_1 стало відомо, що відповідач звернувся
до 1-ї нотаріальної контори м. Харкова з листом, в якому прохав накласти арешт
на домоволодіння АДРЕСА_1, що і було зроблено. Позивач звернувся до
Харківського заводу електроапаратури з письмовою заявою з проханням відізвати
зазначений лист, але в належний за Законом
України „Про звернення громадян” час відповіді не отримав. В зв'язку з
наведеним позивач прохає від суду зняти арешт з домоволодіння АДРЕСА_1 та
притягнути до відповідальності посадових осіб Заводу електроапаратури винних в
неналежному виконання Закону „Про звернення громадян”.

В
судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, зазначивши, що він отримав
4-х кімнатну квартиру АДРЕСА_2 не у зв'язку з тим, що будинок АДРЕСА_1 підпадав
під знос, а тому що він перебував на житловій черзі як особа що потребує
поліпшення своїх житлових умов, і зазначену квартиру йому надав виконком,  а не Завод електроапаратури, якому було
відведено земельну ділянку, з розташованим там спірним житловим будинком, під
забудівлю. Зазначив, що станом на час розгляду справи у суді, на своє письмове
звернення, відповіді не отримав, в зв'язку з чим вважає необхідним, щоб суд
визнав дії посадових осіб не правомірними та піддав їх адміністративному
стягненню в розмірі 1 грн.

Представник
відповідача у судове засідання з'явився, позов визнав частково, зазначивши, що
вони дійсно в порушення вимог Закону України „Про звернення громадян” не
направили вчасно відповідь позивачу. В частині вимог про зняття арешту позов не
визнав, посилаючись на те, що ОСОБА_1 з сім'єю, як особам, що проживали в
будинку що підлягав зносу, було в 1988 році надано ізольовану квартиру, отже ДП
„ХЗЕА” виконав умови рішення Виконкому Харківської обласної ради № 35 від
22.01.1986 року по відселенню позивача і той не має права на звернення до суду
з зазначеним позовом.

Ухвалою
Ленінського районного суду м. Харкова від 28.10.2008 року до участі в справі в
якості зацікавленої особи було притягнуто Харківську міську раду. В судове
засідання представник Харківської міської ради не з'явився, про час розгляду
справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно
до вимог ч.3 ст. 36 ЦПК України, якщо від третьої особи не надійшло
повідомлення про згоду на участь у справі, справа розглядається без неї.

Вислухавши
сторони, дослідивши матеріали справи суд встановив наступне:

15.02.1984 року ОСОБА_1 придбав 22/100 частин житлового
будинку АДРЕСА_1 з відповідною частиною надвірних будівель, по вул.
Клочківській в м. Харкові (с.с.3).

Згідно до  рішенням
Харківської обласної ради від 22.01.1986 року № 85, будинок АДРЕСА_1 було
призначено до зносу і звільнену земельну ділянку заплановано для надання
Харківському заводу електроапаратури для будівництва житлових будинків
(с.с.35). В березні 2001 року завод звернувся з листом до Голови Дзержинського
виконавчого  комітету м. Харкова та в 1-у
нотаріальну контору м. Харкова з проханням заборонити здійснювати угоди з
купівлі-продажу об'єктів нерухомості щодо будинків №  179-161 по вул. Клочківській , оскільки такі
випадки мали місце в зв'язку з чим порушувались кримінальні справи (с.с.34).

Будинок
АДРЕСА_1, згідно до витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна, перебуває під забороною згідно до рішення Облвиконкому від
20.02.1989 року (с.с.17 об.).

Як
встановлено ст. 171 ЖК України в разі зносу житлового будинку що знаходиться в
приватній власності у громадянина в зв'язку з вилученням землі для державних
або громадських потреб, громадянину надається по встановленим нормам квартири в
будинках державного або громадського житлового фондів.

ОСОБА_1
разом з сім'єю, загальним  складом 6
осіб, було надано 4 - х кімнатна квартира АДРЕСА_2 (с.с.23). Посилання позивача
на те, що зазначена квартира була йому надано виконавчим комітетом місцевої
ради а не заводом, не підтверджується доказами, оскільки квартири громадянам, в
разі зносу їх будинків в зав'язку з вилученням землі для установ, підприємств
та організацій, надаються саме цими організаціями, що ґрунтується на вимогах
закону і про що свідчать матеріали справи, а саме копія форми № 4 на надання
ордеру саме житловою комісією заводу.

Оскільки
з часу прийняття рішення про вилучення земельної ділянки для державних або
громадських потреб у власника будинку припиняється право землекористування, він
обмежується в можливості подарувати або продати будинок, оскільки його
відчуження завжди пов'язане з передачею в користування земельної ділянки на
якій знаходиться будинок. П. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду СРСР № 17 від
16.08.1984 року встановлено, що після прийняття відповідними органами рішення
про вилучення  земельної ділянки для
державних або громадських потреб та припинення права землекористування власник
не має права проводити відчуження будинку що знаходиться на цій земельній
ділянці.

Таким чином суд вважає, що накладення заборони на спірний
будинок АДРЕСА_1відбувалось на правових підставах і підстав для зняття арешту
не вбачається. Отже позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Згідно до ст. 1 Закону України „Про звернення
громадян”  громадяни України мають право
звернутися до ... організацій незалежно від форм власності... із зауваженнями,
скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх ... прав і законних інтересів та скаргою на
їх порушення. ОСОБА_1, 02.08.2007 року звернувся з письмовим листом на ім'я
відповідача в справі ( с.с.2). Цей лист було належним чином зареєстровано
канцелярією відповідача. Ст. 20 вищезазначеного Закону встановлено термін
розгляду звернень громадян який дорівнює 1 місяць від дня його надходження, але
не більш ніж 45 днів.

Судом встановлено, оскільки не заперечувалось сторонами,
що відповідь на звернення від 02.08.2007 року позивач не отримав на час
ухвалення рішення, тобто більше одного року. Таким чином судом встановлено, що
посадовими особами Державного підприємства Харківський завод електроапаратури
неправомірно не надано вчасно відповідь позивачу на його письмове звернення і
позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню виходячи з
наступного: як встановлено ст. 25 Закону України „Про звернення громадян”
громадянину у зв'язку з порушенням вимог цього закону відшкодовуються збитки.
В разі задоволення скарги орган або посадова особа, які прийняли неправомірне
рішення відшкодовують йому завдані матеріальні збитки, пов'язані з поданням і
розглядом скарги, ... і втрачений за цей час заробіток.

Згідно
до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті  обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень.

Суд вважає що вимоги позивача про притягнення до
відповідальності посадових осіб відповідача на суму 1грн. не є в розуміння
ст.10 ЦПК України обґрунтованими, в зв'язку з чим у задоволенні цих позовних
вимог - відмовляє за недоведеністю доказами. При цьому суд роз'яснює позивачу
його право на звернення до адміністративного суду  з відповідним позовом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11, 27, 31,
60, 131, 154, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст. 171 ЖК України, ст.ст. 1, 20,
25  Закону України „Про звернення
громадян” , -

в и р і ш и в:

Позов
задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії посадових осіб Державного
підприємства „Харківський завод електроапаратури” щодо не надання вчасно
відповіді на письмове звернення ОСОБА_1 від 02.08.2007 року, в іншій частині -
позов залишити без задоволення.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з
подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя                                    підпис                                    Є.Б.
Ольховський