№ 2-314/2008
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

4 липня
2008 року Шевченківський районний суд Харківської області в складі:

гол-чого
судді Стеганцова С.М.

при
секретарі Реуцькій Н.В.

розглянувши
у  відкритому судовому засіданні в сел. Шевченкове справу за позовом ОСОБА_1
до Старовірівської сільської ради Шевченківського району Харківської області
про визнання угоди купівлі-продажу дійсною та визнання права власності на майно

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
вищезазначеною позовною заявою, в якій вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 він сплатив
матері - ОСОБА_2 за будинок, що їй належав на праві приватної власності, який
розташований по АДРЕСА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується документом,
справжність якого посвідчена секретарем Старовірівської сільської ради Шевченківського
району Харківської області. При цьому позивач стверджує, що фактично між ним та
ОСОБА_2було укладено договір купівлі-продажу будинку, в якому він після цього
став проживати, однак нотаріального посвідчення цього договору не було. На
даний момент КП “Шевченківське БТІ” виготовило технічний паспорт на
вищевказаний будинок та власником у ньому вказано ОСОБА_2.

Тому
позивач вважаючи, що його права порушені, просить суд визнати дійсною
вищевказану угоду купівлі-продажу будинку та визнати за ним право власності на
будинок.

У
судовому засіданні позивач та його представник на задоволенні позову
наполягали. Представник відповідача до суду не з'явився, надавши письмову заяву
з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних
вимог не заперечував.

Суд, перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача та його представника, вважає, що позов підлягає
задоволенню  з наступних
підстав.

Судом установлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Позивач є сином
ОСОБА_2, що підтверджується його свідоцтвом про народження /а.с.17/.

Згідно договору
купівлі-продажу від ІНФОРМАЦІЯ_3, укладеного у Старовірівській сільській раді
Шевченківського району Харківської області, ОСОБА_2 належав на праві приватної
власності будинок, розташований  по
АДРЕСА_1 /а.с.8-9/.

ІНФОРМАЦІЯ_1
позивач сплатив своїй матері ОСОБА_2 за вказаний будинок ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується розпискою про отримання коштів, засвідченою посадовою особою
виконкому Старовірівської сільської ради Шевченківського району. /а.с.14/.

Як свідчать
довідки відповідача від ІНФОРМАЦІЯ_4 за номерами НОМЕР_1,НОМЕР_2,  позивач зареєстрований у вищевказаному
будинку,  користується ним та земельною
ділянкою на прибудинковій території.

Згідно свідоцтва
про смерть серії І-РУНОМЕР_3 мати позивача -
ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 /а.с.13/, однак на даний момент згідно
витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно  КП “Шевченківське бюро технічної інвентаризації”
вона є власником спірного будинку.

Суд застосовує
до даних правовідносин норми Цивільного Кодексу 1963 року, оскільки спірні
правовідносини виникли до вступу в дію нового ЦК України.

Згідно ч.1 ст.
227 ЦК 1963 року  договір купівлі-продажу
житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із
сторін є громадянин.

Згідно розписки
від ІНФОРМАЦІЯ_1 між позивачем та ОСОБА_2фактично було укладено договір
купівлі-продажу спірного будинку, хоча він
не був зафіксований як договір-купівлі-продажу нерухомості, однак цей
правочин не оспорювався, позивач повністю виконав його умови, передавши кошти
за будинок, а ОСОБА_2 передала йому будинок у користування.

Тому суд вважає
відповідно до ч.2 ст. 47 ЦК 1963 року визнати дійсним вищевказаний договір
купівлі-продажу будинку від ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за позивачем право
власності на нього.

Керуючись
ст.ст.10, 11,  209, 212, 214-215  ЦПК
України,

ст. 47 Цивільного кодексу
1963 року

ВИРІШИВ:

Позовну
заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати
дійсною угоду купівлі-продажу житлового будинкуАДРЕСА_1, укладену ІНФОРМАЦІЯ_1
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями,
розташований по АДРЕСА_1, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_6.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя:
С.М.Стеганцов