Справа № 2-
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

8 липня
2008 року     Садгірський
районний суд м. Чернівці

в складі:               головуючого судді : Проскурняка І.Г.

при секретарі      : Богонос Г.Й.

розглянувши
у відкритому попередньому судовому засіданні в м.Чернівці справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Чернівецької міської ради
визнання права власності на самочинне
будівництво та виділ із  майна, що
є у спільній сумісній власності.

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1. звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказує, що  житловий будинок літ.»А» в будинковолодінні,
яке розташоване по АДРЕСА_1 належить на праві власності її батькові ОСОБА_2, на
підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок.

Земельна ділянка пл. 695 кв.м,
яка знаходиться за цією ж адресою і призначена для обслуговування житлового
будинку і господарських будівель, рішенням виконкому Чернівецької міської ради
№134-5 від 18 березня 1986 року закріплена за вказаним будинком.

Маючи гостру потребу у
поліпшенні  житлових умов сім»ї, оскільки
має трьох дітей, позивач до 1999 року, з дозволу батька ОСОБА_2 і за його
допомогою, але без проектної документації, побудувала на закріпленій за
будинком земельній ділянці житловий будинок літ.»Б», загальною площею 51.60
кв.м та житловою площею 30.10 кв.м . Вартість,
вказаного самочинно побудованого будинку складає 39197 грн.

На даний час проектна
документація на вказані самовільно збудовані споруди погоджена усіма
визначеними законодавством службами. Спірні споруди не порушують нічиїх прав та
законних інтересів.

Таким чином, на даний час на
земельній ділянці створене будинковолодіння, яке складається із двох житлових
будинків з господарськими будівлями і спорудами
і яке є позивача і її батька спільною сумісною власністю. Позивач
проживає із сім»єю  у новому будинку
літ.»Б», а батьки живуть у будинку літ.»А» і жодних претензій, щодо
побудованого  позивачем будинку не мають.

Однак, існування спільної
сумісної власності на будинковолодіння створює незручності і непотрібні
проблеми в здійсненні права власності, в утриманні будинків і оплаті
комунальних послуг.

У зв»язку з цим
позивач  звернулася з позовом до міської
ради  про визнання  за нею право власності на житловий будинок
літ.»Б», який самочинно  збудований, а
також з позовом до ОСОБА_2 про виділ позивачу в натурі житлового будинку
літ.»Б» із спільної сумісної власності- будинковолодіння АДРЕСА_1, оскільки
такий виділ не порушує прав співвласників.

У зв'язку з наведеним
представник позивач ОСОБА_1. просила позов задовольнити.

У судовому засіданні  відповідач
ОСОБА_2, та  представник
Чернівецької міської ради Маньковська О.М.
позов визнали.

Виходячи з наведеного, суд
вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього
судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК
України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому
ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання
відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення
про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено, що
ОСОБА_2, на підставі  свідоцтва про право
власності на житловий будинок  від 4
квітня 1986 року належить
будинковолодіння АДРЕСА_1(а.с.6 ). Згідно рішення виконкому Чернівецької
міськради № 134-5 від 18.03.1986 року за будинком АДРЕСА_1закріплена земельна
ділянка розміром 600 кв.м і лишок 95.0 кв.м закріплений у  користування (а.с.7). Із технічного висновку
КОБТІ від 7.04.2008р вбачається, що технічно можливо виділити житловий будинок
літ.»Б» і належних до нього надвірних будівель та споруд на два окремих будинки
та наданням їм окремих адрес, при умові узаконення самочинно збудованого
житлового будинку літ.Б (а.с.7) Як вбачається з висновків відображених в
технічному обстеженні, конструкції
житлового будинку  літ. „Б”
перебувають у доброму стані, несуща здатність фундаментів достатня. Будинок
рекомендується до прийняття в експлуатацію (16-37 ).Також проектна документація
на житловий будинок літ.„Б” по АДРЕСА_1 погоджена Чернівецькою міськСЕС та ГУ
МНС України в Чернівецькій області (а.с.18-19).

Згідно п.5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної
ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно
збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає
задоволенню, так як це не суперечить закону та не порушує нічиїх прав чи
інтересів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.
15, 16, 376 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 130, 174, 213- 215, 218 ЦПК України  суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1   задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
самочинно побудований житловий будинок літ.Б., загальною площею 51.60 кв.м та
житловою площею 30.10 кв.м (дві житлові кімнати), який складається  із підвала 1-пл.10.90 кв.м, коридора 1-1 пл.
3.40 кв.м, житлової кімнати 1-2 пл.16.20 кв.м, кухні 1-3 пл.7.20 кв.м, житлової
кімнати 1-4 пл.13.90 кв.м і виділити його із будинковолодіння АДРЕСА_1 в
окремий об»єкт власності з наданням йому поштової адреси- АДРЕСА_1.

У власності ОСОБА_2 залишити, згідно
свідоцтва про право власності- житловий будинок літ.»А» з прибудовою літ.А-1,
загальною площею 83.30 кв.м та житловою площею 42.50 кв.м (три житлові
кімнати), а також належні до нього сарай літ.»Г», навіс літ.»В», вбиральню
літ.»Д», колодязь №1 та огорожу №1, залишивши цьому будинку поштову адресу:
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в  апеляційному порядку до апеляційного суду
Чернівецької області через Садгірський районний суд м.Чернівці шляхом подачі в
10-денний строк з дня винесення рішення заяви про апеляційне оскарження і
подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295
ЦПК України

Суддя                                                           Проскурняк І.Г.