Справа №2 - 2109/2008 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

25 листопада 2008 року Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської
області в складі головуючої судді Усенко Т.І., секретаря Бокатюк Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу
за позовом фізичної особи, ОСОБА_1до органу місцевого самоврядування,
Виконавчого комітету Кременчуцької міської
ради м. Кременчука Полтавської області, юридичної особи КП „Кременчуцьке
міжміське бюро технічної інвентаризації”, третя особа - Управління Держкомзему
у м.Кременчуці Полтавської області про зобов”язання здійснити державну
реєстрацію права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

05.09.2008 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним
позовом та прохала постановити рішення, яким зобов”язати КП „Кременчуцьке МБТІ”
зареєструвати за нею право приватної власності на майстерню з ремонту
автомобілів на підставі рішення Крюківського районного суду м.Кременчука
Полтавської області від 05.04.2004 року. Крім того, зобов”язати виконком
Кременчуцької міськради присвоїти вказаній майстерні з ремонту автомобілв,
розташованої на земельній ділянці по АДРЕСА_1окрему поштову адресу.

На обгрунтування заявлених вимог, позивачка ОСОБА_1 пояснювала, що їй на праві
приватної власності належить на підставі договору дарування житловий будинок з
господарськими будівлями по АДРЕСА_1. На земельній ділянці, яка належить також
їй на підставі державного акту про право приватної власності на землю,
розташований гараж позначений на плані літ.”Е”, який в подальшому нею був
переобладнаний під майстерню з ремонту автомобілів. За рішенням Крюківського
райсуду м.Кременчука Полтавської області від 05.04.2004 року за нею визнано
право власності на вказану майстерню, яка знаходиться по АДРЕСА_1. Звернувшись
до КП „Кременчуцьке МБТІ” з метою зареєструвати майстерню, їй було відмовлено в
реєстрації, оскільки необхідно було вирішити питання про зміну цільового
призначення частини земельної ділянки з присвоєнням окремої поштової адреси,
хоча до технічного паспорта майстерня була занесена. Після цього вона
зверталась з письмовою заявою до міськвиконкому з відповідним пакетом докуметів
для вирішення питання щодо зміни цільового призначення земельної ділянки  по АДРЕСА_1, на що отримала відповідь, що для
підготовки проекту рішення міськвиконкому їй необхідно надати свідоцтво про
право власності на нерухоме майно, зареєстроване в КП „Кременчуцьке МБТІ”.

В судовому засіданні ОСОБА_1
позовні вимоги   підтримала з підстав викладених у позові та з
урахуванням здобутих в справі доказів. Дадотково пояснила, що маються всі
законні підстави для присвоєння вказаній майстерні з ремонту автомобілі, яка
належить їй  та  розташована
на земельній ділянці по АДРЕСА_1окремої поштової адреси та в подальшому
реєстрації за нею (позивачкою) права власності у відповідності до діючого
законодавства.

Представник
відповідача, виконкому  Кременчуцької
міської ради м. Кременчука Полтавської області не заперечує, щоб суд виніс
рішення по даному питанню на свій розсуд.

Відповідач, КП „Кременчуцьке
міжміське бюро технічної інвентаризації” свого представника в судове засідання
не направили, завчасно надали листа, згідно якої прохали суд розглянути справу
за відсутності їх представника та прийняти рішення на розсуд суду.

Третя особа, Управління Держкомзему у м.Кременчуці Полтавської області,
свого представника в судове засідання не направили, про час та місце слухання
справи повідомлялись належним чином, завчасно надали листа, згідно якого
прохали розглянути справу за відсутності їх представника.

Суд вважає, що в справі наявні достатні письмові докази та підстави для
прийняття рішення по суті за відсутності
представників  відповідача  КП „Кременчуцьке МБТІ” та третьої особи,
Управління Держкомзему у м.Кременчуці Полтавської області.

На підставі пояснень позивачки ОСОБА_1, представника виконкому, досліджених
та оцінених письмових доказів суд дійшов слідуючих висновків:

Судом встановлено, що згідно договору дарування від 05.02.1994 року,
посвідченого державним нотаріусом Першої Кременчуцької державної нотаріальної
контори, зареєстровано у реєстрі за №2 - 739,
ОСОБА_2, належить на праві власності житловий будинок з надвірними
будівлями по АДРЕСА_1.

01 жовтня 1994 року Палацом шлюбів м.Кременчука,
зареєєстровано шлюб - ОСОБА_1з ОСОБА_2, актовий запис №1360. Після одруження
ОСОБА_2 присвоєно прізвище „Шаповал”.

Згідно державного акта на право приватної власності на землю, та на
підставі рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради народних
депутатів від 28.07.2000 року №1399, ОСОБА_1, передана у приватну власність
земельна ділянка площею 0, 0442 г, яка розташована на території Кременчуцької
міської ради (АДРЕСА_1) для будівництва та обслуговування жилого будинку і
господарських будівель.

Рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від
05 квітня 2004 року, задовлений позов ОСОБА_1- визнано за нею право власності
на майстерню по ремонту автомобілів, розташована на земельній ділянці, яка
належить ОСОБА_1за адресою м.Кременчук, АДРЕСА_1.

Вказаним рішенням встановлені
наступні факти, які в порядку ст.61ч.3 ЦПК України, не підлягають доказуванню:
так встановлено, що на земельній ділянці, яка належить ОСОБА_1 розташований
гараж літ.”Е”, який був переобладнаний у майстерню по ремонту автомобілів. У
1999 році позивачем були виконані всі необхідні роботи з енергопостачання
згідно затвердженого проекту, а також отримані відповідні дозволи санітарної
служби і органів державного пожежного нагляду на початок роботи майстерні. В
лютому 2001 ОСОБА_1 здала приміщення майстерні в оренду приватному підприємцю
ОСОБА_2, яка 30 вересня 2000 року отримала від Виконавчого комітету
Кременчуцької міської ради дозвіл на право розміщення автомайстерні по
АДРЕСА_1. Відповідні дозвіли їй були видані 19.02.2001 року та 29.01.2002
року.У видачі дозволу на 2003 рік ОСОБА_3було відмовлено на підставі рішення
Кременчуцької міської ради від 27.06.2002 року, яким було затверджено Положення
про порядок розгляду питань, пов”язаних з самовільним будівництвом в м.Кременчуці.
Згідно з цим Положенням вимагалась здача в експлатацію автомайстерні як
самовільно збудованої.

В ході розгляду данної справи судом встановлені також слідуючі обставини:

25.04.2008 року позивачка звернулась з заявою до
виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області з проханням надати
дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення, зміни цільового
призначення земельної ділянки по АДРЕСА_1під автомайстерню та надані відповідні
матеріали для підготовки рішенням міської ради про зміну цільового призначення
земельної ділянки по АДРЕСА_1.

02.07.2008 року ОСОБА_1 отримала лист №10-14/1350 від
17.06.2008 року, згідно якого вказано, що для підготовки проекту рішення
Кременчуцької міської ради їй (позивачці) необхідно до 20.06.2007 року надати
свідоцтво на право власності на нерухоме майно зареєстроване КП „Кременчуцьке
МБТІ”.

Рішенням
Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 05.04.2004
року, фактично визнано право власності на автомайстерню по ремонту автомомбілів,
по АДРЕСА_1. Вказане рішення набрало законної сили.

У відповідності до Тимчасове положення про
порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно,
затвердженого  Наказом Міністерства
юстиції України 07.02.2002 р. N 7/5 (надалі - Положення), п.п.1.3 передбачено,
що державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють підприємства
бюро технічної інвентаризації (далі - БТІ) у межах визначених
адміністративно-територіальних одиниць.

Статтею 376 ЦК України регулюється
порядок здійснення самочинного будівництва, так зокрема частиною 3 вказаної
статті передбачено, що право власності на самочинне збудоване нерухоме майно
може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне
будівництво на земельній ділянці, що не була ії відведена для цієї мети, за
умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване
нерухоме майно.

До цього часу позивачка  питання про зміну цільового призначення
частини ділянки  з присвоенням окремої
адреси, а потім проведення поточної інвентаризації відповідно до п.2,5
Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно
не вирішила, тому  на підставі цього
МБТІ  законно відмовило їй  в здійсненні державної реєстрації, а Виконком
в присвоєенні майстерні по ремонту автомобілів, розташовану на земельній
ділянці по АДРЕСА_1окрему поштову адресу , в
зв»язку з чим суд приходить до висновку про необхідність відмовити  ОСОБА_1в позові до
КП « Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» та
Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради
м.Кременчука Полтавської області про зобов”язання  їх здійснити державну реєстрацію права
власності на нерухоме майно.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 212, 213, 214, 215  ЦПК України, ст.ст.17, 376 ЦК України, суд -

Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1до КП „Кременчуцьке міжміське бюро
технічної інвентаризації»,    Виконавчого
комітету Кременчуцької міської ради м.Кременчука ,Полтавської області,  про зобов”язання здійснити державну
реєстрацію права власності на нерухоме майно, відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої
інстанції до Полтавського апеляційного суду може бути подано протягом десяти
днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до апеляційного
суду Полтавськоі області через Крюківський райсуд м.Кременчука.

Суддя: