Справа № 2-306/08.
РІШЕННЯ

іменем
України

10 квітня  2008 року
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області

в
складі головуючого-судді: Зарічної Л.А.,

при
секретарях : Голушко Н.А.,Чміль  С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м.Прилуках цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до  Статутного  територіального галузевого об»єднання
«Південна залізниця»,  Прилуцької міської
ради  про
передачу земельної ділянки в користування ,-

ВСТАНОВИВ:

09.08.2006
року  позивачка , згідно договорів
купівлі-продажу , придбала у   Південного
торгівельно-виробничого державного підприємства «Желдорресторан»  нежитлові будівлі - склад та  магазин №17, що розташовані за адресою м.
Прилуки, площа Привокзальна, будинки відповідно 10/2 та 10/3. Згідно даних договорів будівлі розміщені на
земельній ділянці територіальної громади, що передані у постійне
користування  Статутного територіального
галузевого об»єднання «Південна залізниця». Оскільки дані будівлі
потребують  догляду та обслуговування,
позивачка звернулася  до Головного
Управління колійного господарства
«Укрзалізниці» з проханням
передати зі смуги відводу залізниці
земельної ділянки для
обслуговування придбаних будівель, однак у передачі таких було
відмовлено.  Вважаючи таку відмову
незаконною та такою, що суперечить чинному
законодавству , позивачка звернулася до суду із  позовною заявою, в якій  просить суд
зобов»язати відповідачів передати у її користування  земельні ділянки площею 394 кв.м. та 2775
кв.м.  для обслуговування придбаних нею
житлових будівель, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

В судовому засіданні представник позивачки
підтримав позовні вимоги та при цьому пояснив,
що на даний час його довірителька не може вільно   користуватися придбаними приміщеннями через
відсутність біля приміщень
мінімального  та необхідного
розміру   земельної ділянки, розмір яких
визначений  уповноваженої для цього
організацією.

Представник
відповідача  Статутного  територіального галузевого об»єднання
«Південна залізниця» в судове засідання жодного разу не з»явився, хоча про день
та час судового засідання був повідомлений вчасно та кожного разу направляв
заяви про перенесення  розгляду
справи  з різних підстав, а у
попередньому судовому засіданні  позовні
вимоги не визнав та пояснив, що по визначеній позивачем земельній ділянці
проходять   відповідні комунікації, які
належать їм, що є безспірною підставою для відмови у наданні такої згоди.
Оскільки  дана земельна ділянка перебуває
у їх користуванні на законних підставах, вони не бажають  також передавати дану земельну ділянку у
користування позивачки та  ставити
питання про визначення земельного сервітуту для обслуговування цих мереж.

Представник
Прилуцької міської ради  в судове
засідання не з»явився, однак подав письмову заяву про розгляд справи в його
відсутності, згідно вимог чинного законодавства, а у попередньому судовому
засіданні не заперечив проти  задоволення
вимог позивачки, посилаючись на ті обставини, що  відповідна земельна ділянка  повинна бути виділена для обслуговування
придбаних будівель, однак вважає,  що
оскільки  на даний період часу  дана земельна ділянка знаходиться у
користуванні  Статутного  територіального галузевого об»єднання
«Південна залізниця», саме вона має дати такий дозвіл на передачу її у
користування позивача, проти чого вони не заперечують.

Вислухавши
пояснення сторін, свідка, дослідивши інші докази по справі, суд приходить  до висновку, що вимоги позивачки підлягають
до задоволення  з наступних підстав:

Відповідно до ст.  67 ЗК України вбачається, що  до земель транспорту  належать землі, надані підприємствам,  установам та організаціям залізничного,
автомобільного транспорту і дорожнього господарства, морського, річкового,
авіаційного, трубопровідного транспорту та
міського  електротранспорту для
використання покладених на  них  завдань щодо експлуатації, ремонту, розвитку
об»єктів транспорту.  Землі транспорту
можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

До земель залізничного  транспорту, як це визначає ст. 68 ЗК
України,  належать землі смуг
відведення  залізниць під залізничним
полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами  енергетичного, локомотивного, вагонного,
колійного, вантажного  і
пасажирського  господарства, сигналізації
та зв»язку, водопостачання, каналізації, під захисними та  укріплювальними насадженнями, службовими,
культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для
забезпечення роботи залізничного транспорту.

Основною організаційною ланкою на залізничному  транспорті є залізниця,  де відповідно до  Закону України «Про залізничний
транспорт»  вона визначається як статутне
територіально-галузеве об»єднання, до якого
належать  підприємства, установи
та організації залізничного транспорту і яке, при  централізованому управлінні, здійснює
перевезення пасажирів та вантажів у
визначеному  регіоні транспортної
мережі, що в даному випадку  є Статутним  територіальним  галузевим об»єднанням «Південна залізниця».

Відповідно до даного Закону,  визначається поняття  смуги відведення, а це  землі
залізничного транспорту, зайняті залізничним полотном, інженерними та
штучними спорудами і обладнанням, лінійно-колійними та іншими технологічними
будівлями, пристроями залізничної сигналізації, енергетики та зв»язку, лініями
електропостачання, захисними
лісонасадженнями, спорудами тощо.
Статутом залізниць України встановлено, що землі в межах смуги
відведення, що мається і в даному випадку, окрім  використання
за своїм прямим цільовим призначенням, можуть  в окремих випадках використовуватися  і для інших цілей, що і мається в даному
випадку.

Однак ст.ст.83,84 ЗК України встановлюють
певні обмеження щодо даних земель, та вказують, що землі комунальної та
державної власності, які включають в себе
землі під залізницями не можуть бути передані у приватну власність.

Як вбачається
із позовної заяви та пояснень представника позивача в судовому
засіданні, позивачка ОСОБА_1 не  вимагає  передачі відповідної земельної ділянки саме у
власність, а ставить питання про надання
такої у користування, шляхом укладання договору оренди відповідних
земельних ділянок, що в черговий раз підтверджує правомірність вимог
позивачки.

Згідно
ст.377 ЦК України  вбачається,
що   до особи, яка придбала житловий  будинок, будівлю або споруду, переходить
право власності на земельну ділянку, на якій вони  розміщені, без зміни її цільового призначення
, у розмірах, встановлених договором. Якщо
договором  про  відчуження житлового будинку , будівлі або
споруди розмір  земельної ділянки  не визначений, до  набувача переходить право власності на  ту частину земельної ділянки, яка  зайнята житловим будинком, будівлею або
спорудою та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх
обслуговування.  Якщо   придбані споруди розміщені на земельній ділянці
, наданій у користування, то у разі їх
відчуження до набувача  переходить
право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та
частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

В судовому засіданні було достовірно встановлено,
що земельна ділянка, частину якої у користування просить виділити позивачка,
згідно  Державного акту про право
постійного користування перебуває у користуванні  Південної залізниці, а тому відповідно до
ст.377 ЦК України вимоги позивачки про
передачу  відповідної її частини
також у користування є цілком

правомірними,
оскільки відповідно до ст. 125 ЗК України
право власності та право постійного користування на  земельну ділянку виникає після одержання її
власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право
постійного користування  земельною
ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки
виникає після укладення договору оренди..

Дані умови
переходу права на земельну ділянку
регламентуються також і ст.120 ЗК України , яка визначає, що  якщо навіть
будівля чи споруду  розташована
земельній ділянці, яка не може передаватися
у власність громадян чи юридичних осіб, то особи які набули дану будівлю
чи споруду у власність не набувають  дану
земельну ділянку у  власність, однак до
них  переходить  право користування  такою ділянкою, яке оформляється  договором оренди земельної ділянки, а тому
суд вважає, що  вимоги ст.ст.68,83,84 ЗК
України, на які акцентує увагу відповідач
в даному випадку ніяким чином не порушуються, незважаючи на посилання
відповідача, що майно, закріплене  за
залізницею є загальнодержавною власністю.

Згідно
договорів купівлі-продажу (а.с. 8) вбачається, що 09.08.2006 року  Південне торгівельно-виробниче державне
підприємство «Желдорресторан», в особі керуючого санацією, продав, а
ОСОБА_1  купила  нежитлові будівлі - складу та магазину №17,
що знаходяться в АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

Дані
договори зареєстровані  в електронному
реєстрі прав власності на нерухоме майно 06.10.2006 року на підставі
відповідного рішення Ленінського райсуду м. Харкова та виданий відповідний
витяг із прав власності на нерухоме майно .

Згідно
даних договорів, придбані приміщення
розміщені на земельній ділянці територіальної громади  м.Прилуки, а як  було встановлено в судовому засіданні  відповідно до
Державного акту на право постійного користування  земельною ділянкою від 24.10.2003 року,  землі, на яких розташовані  вищевказані нежитлові  будівлі надані у постійне користуванні СТГО
Південної залізниці.

Відповідно
до ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок,  що перебувають у державній або колективній
власності здійснюється на підставі
рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Допитаний у судовому засіданні  свідок
ОСОБА_2 пояснив, що саме він  на
вимогу позивачки займався  дослідженням
земельної ділянки,  на якій
розміщені  придбані нею будівлі та  МП, яке він очолює  було виготовлено відповідний        проект
відведення земельної ділянки для обслуговування  нежитлових будівель.  З урахуванням характеру будівель, їх площі та  дотриманням Державних будівельних норм  було
визначено мінімальну площу, необхідну для обслуговування  2-ох приміщень, які становлять
відповідно  394 кв.м. та 2775 кв.м.  Зважаючи на ті обставини, що  поряд із будівлями  проходять
лінії електрокабелю, водогону та зв»язку , площа яких становить
відповідно 89 кв.м. та 1106 кв.м., такі пропонувалася для  земельного сервітуту.

В даному випадку суд не може прийняти до
уваги як невизнання позовних вимог , викладені у поданих запереченнях,  непогодження договору купівлі-продажу  нежитлових приміщень ОСОБА_1. із Міністерством  транспорту та зв»язку, оскільки таке
погодження ніякими нормативними документами не передбачається, і такі
приміщення були придбані позивачкою після визнанням  продавця - Південного торгівельно-виробничого
державного підприємства «Желдорресторан»
банкрутом згідно ухвали
Господарського суду Харківської області від 25.04.2005 року  та на підставі ст.ст.17-21 Закону України
«Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», на
підставі протоколу проведення відкритих торгів (аукціону) Української
універсальної біржі №4 від 09.08.2006 року. Дані договори  визнані дійсними рішенням суду і до даного
часу ніким не скасовані.

Крім
того, згідно   ст.26 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» вбачається, що виключно на пленарних
засіданнях сільської, селищної, міської ради

вирішуються
питання регулювання земельних відносин. Стаття 124 ЗК України у свою чергу  визначає, що
передача в оренду  земельних
ділянок, що  перебувають  у державній або комунальній власності,
здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування шляхом
укладання  договору оренди
земельної ділянки . Як вбачається  із
повідомлення , що мається у справі, прийняти
таке рішення  Прилуцька міська
рада  не має змоги, оскільки  земельна ділянка , яка  пропонується під виділення  перебуває у постійному користуванні Південної
залізниці, а  оскільки вилучення
такої  повинно проводитися саме з її
згоди, яка не надається, Прилуцька міська рада не може самостійно прийняти
рішення  про  передачу земельної ділянки позивачці.

А тому , на підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 65-68,83,84,120,122,124 ЗК України, ст. 377 ЦК України,  213-215 ЦПК України суд ,-

ВИРІШИВ:

Зобов»язати Статутне  територіальне галузеве об»єднання «Південна
залізниця» та  Прилуцьку міську раду
передати у  користування  ОСОБА_1 для обслуговування  нежитлових будівель - магазину №17,   що розміщений  за адресою АДРЕСА_1, земельну ділянку площею
394 кв.м.

Зобов»язати
Статутне  територіальне галузеве
об»єднання «Південна залізниця» та
Прилуцьку міську раду передати у
користування  ОСОБА_1 для
обслуговування  нежитлових будівель -
складу,  що розміщений  за адресою АДРЕСА_2, земельну ділянку площею
2775 кв.м.

Рішення
суду може бути оскаржено шляхом подачі
впродовж 10 днів з дня його проголошення до Прилуцького міськрайонного суду
позивачем  апеляційної скарги чи заяви
про апеляційне оскарження із наступним
поданням апеляційної скарги протягом 20 днів апеляційному суду
Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд.

Рішення може бути
переглянуто  Прилуцьким міськрайонним
судом  шляхом звернення  відповідача
з письмовою заявою про перегляд заочного рішення  протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя:  (підпис)

З оригіналом згідно.

Рішення набрало законної сили 02.06.2008 року.

Суддя
Л.А.Зарічна