Справа № 2- 211
РІШЕННЯ

Іменем України

22 жовтня 2008 року.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого -
судді Клименка А.М.,

при секретарі -
Полікарпові Є.В.,

з участю:

позивачки -
ОСОБА_1.,

представника
позивача - ОСОБА_2.,

відповідача -
ОСОБА_3

представника
відповідача - ОСОБА_4

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті
особи  - Четверта Харківська державна
нотаріальна контора, приватний нотаріус ОСОБА_5., КП „Харківське міське бюро
технічної інвентаризації”, про визнання заповіту недійсним, визнання права
власності на квартиру в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 треті особи  - Четверта Харківська нотаріальна контора,
приватний нотаріус ОСОБА_5., КП „Харківське міське бюро технічної
інвентаризації”, про визнання недійсним заповіту її батька ОСОБА_6 померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, який було посвідчено 24 березня 2005 року приватним
нотаріусом ОСОБА_7 та зареєстровано за реєстровим № 1128, відповідно до якого
батько заповідав відповідачці все належне йому на час смерті майно, яке
складається з Ѕ частини АДРЕСА_1, що належало йому на підставі свідоцтва про
право власності на підставі приватизації державного житлового фонду, та Ѕ
частини цієї ж квартири, яку він успадкував після смерті своєї матері -
ОСОБА_8, яка померла в ІНФОРМАЦІЯ_2року, фактично прийнявши спадщину після її
смерті, оскільки постійно мешкав з нею в цій квартирі. Позивачка вважала, що
внаслідок зловживання її батьком спиртними напоями і психічним розладом, який
виник на цьому підґрунті, на час складання заповіту він не розумів значення
своїх дій і усвідомлювати їх правові наслідки, тому просила визнати цей заповіт
не дійсним і визнати за нею, як єдиним спадкоємцем першої черги, право
власності на цю квартиру.

В судовому
засіданні позивачка позов підтримала і частково зменшила позовні вимоги,
просила з тих же підстав визнати за нею право власності на Ѕ частину спірної
квартири після смерті її батька, оскільки їй стало відомо, що її бабуся -
ОСОБА_8., яка померла в ІНФОРМАЦІЯ_2року, залишила заповіт на користь
відповідачки, який вона не оскаржує.

Відповідачка
позов не визнала і повідомила, що позивачка ніколи допомоги своєму батьку не
надавала, його не відвідувала. З 1988 року ОСОБА_6проживав в спірній квартирі
зі своєю матір'ю, вона їм постійно допомагала, приїздила до них двічі на
тиждень, привозила з села харчі, і в 2005 році вони склала заповіти на її
користь. ОСОБА_6все розумів, гарно рахував гроші, усе пам'ятав. Останні п'ять
місяців вона взагалі постійно прожила з ними в спірній квартирі, оскільки мати
вже зовсім не ходила, а ОСОБА_6на вулицю також не виходив. Після смерті вона їх
поховала. Відповідачка на похорони не приходила. Починаючи з 2005 року вона
постійно платила за спірну квартиру квартирну плату та комунальні платежі.
Надала письмові заперечення проти позову (а.с. 24, 25).

Представники
третіх осіб - Четвертої Харківської державної нотаріальної контори та КП
«Харківське міське бюро технічної інвентаризації» про час та місце розгляду
справи були належним чином повідомлені, про що свідчать розписки про отримання
ними судових повісток (а.с. 166, 167), в судове засідання не з'явилися, причин
неявки суду не повідомили, заперечень проти позову не надали, заяви про
відкладення розгляду справи від них до суду не надходило.

Третя
особа - приватний нотаріус ОСОБА_5. про час та місце розгляду справи була
належним чином повідомлена, про свідчить розписка про отримання нею судової повістки
(а.с.168), в судове засідання не з'явилася, причин неявки суду не повідомила,
заяви про відкладення розгляду справи від неї до суду не надходило, подала до
суду заперечення проти позову в яких повідомила, що позов не визнає, оскільки
під час посвідчення нею заповіту ОСОБА_6. 24 березня 2005 року заповіт було
складено з його слів, прочитано йому в голос, роз'яснено усі правові наслідки і
встановлено, що він дійсно має намір залишити заповіт на користь ОСОБА_3 На її
питання ОСОБА_6давав чіткі, ясні та повні відповіді, повністю усвідомлюючи
значення своїх дій. До підписання заповіту він ще раз сам прочитав його в голос
і особисто написав на ньому ціле речення «цей заповіт прочитано мною особисто
вголос» і власноручно його підписав. В реєстрі заповітів ОСОБА_6також особисто
поставив свій підпис. В той же день аналогічний заповіт було посвідчено і від
імені його матері - ОСОБА_8. також на користь ОСОБА_3 (а.с. 36).

Вислухавши
сторони, їх представників, свідків, вивчивши матеріали справи, оцінив надані сторонами
докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Судом
установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Спірним
правочином є заповіт, складений ОСОБА_6 і посвідчений 24 березня 2005 року
приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5. за
реєстровим № 1128 (а.с. 38). Відповідно до цього заповіту ОСОБА_6все своє
майно, в тому числі належну йому на праві особистої власності АДРЕСА_1,
заповідав відповідачці по справі - ОСОБА_3 В той же день аналогічний заповіт на
користь ОСОБА_3 було посвідчено і від імені матері ОСОБА_6. - ОСОБА_8. за
реєстровим № 1129 (а.с. 37).

При
посвідченні заповіту приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_5. було перевірено
дієздатність спадкодавця ОСОБА_6., йому були роз'яснені усі правові наслідки його
дій і встановлено, що ОСОБА_6дійсно має намір залишити заповіт на користь
ОСОБА_3 На питання нотаріуса ОСОБА_6давав чіткі, ясні та повні відповіді,
повністю усвідомлюючи значення своїх дій. До підписання заповіту він ще раз сам
прочитав його в голос і особисто написав на ньому ціле речення «Цей заповіт
прочитано мною особисто вголос» і власноручно підписав заповіт. При складанні
заповіту та посвідченні його нотаріусом ОСОБА_6за своїм психічним станом
повністю розумів значення своїх дій та міг керувати ними, вчинений правочин
цілком відповідав його дійсному волевиявленню.

Наведені
обставини встановлені судом на підставі наступних доказів…

Допитаний
в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона була сусідкою ОСОБА_6та
ОСОБА_8. і жила з ними в одному під'їзді одного будинку. Спочатку їх ніхто не
доглядав і не помагав. Приблизно в 2001 році вони запропонували відповідачці
доглянути їх, вона погодилася і вони обидва зробили на неї заповіт.
ОСОБА_6періодично випивав, але ніколи не втрачав людського вигляду. Він
психічно був нормальний, завжди знав, коли буде пенсія, спілкувався з ними.
Відповідачка постійно їм допомагала, привозила сумки з харчами з села, готувала
їжу, прала білизну. Дільничний лікар, яка відвідувала ОСОБА_8., розповідала, що
бабуся лежить чиста, в квартирі прибрано. До їх смерті ОСОБА_3 тривалий час
навіть жила з ними в цій квартирі. Позивачку вона не бачила жодного разу, щоб
та надавала якусь допомогу - їй не відомо.

Свідок
ОСОБА_10 пояснила суду, що знала ОСОБА_6. та ОСОБА_8. з 1963 року, коли було
заселено будинок. Останнім часом їм допомагала відповідачка - ОСОБА_3 та її
син. ОСОБА_6до останніх днів свого життя знаходився в розумі та гарній пам'яті,
завжди «тримав в голові» номери телефонів ЖЕКу, ремонту телевізорів та т.і. До
його смерті нікому навіть не було відомо про існування його дочки - позивачки
ОСОБА_1., оскільки її ніколи ніхто не бачив, а сам ОСОБА_6ніколи про неї не
розповідав. Мова йшла лише про відповідачку та її сина. В хаті було чисто,
ОСОБА_6ніяких п'яниць до себе не водив, випивав потрошку по святах.

Свідок
ОСОБА_11 пояснила суду, що вона добре знала ОСОБА_6. та ОСОБА_8., допомагала
їм, ходила для них на базар та магазин. Їм постійно допомагала ОСОБА_3, яка
приїздила, наводила в квартирі порядок, готувала їжу з привезених харчів.
Кожного літа вона забирала їх до себе в село, восени привозила до квартири,
приїздила до них взимку не менше ніж раз на тиждень. Після похорону ОСОБА_6.
через декілька днів приїхала його дочка, просила віддати їй прах. До цього її
ніхто ніколи в квартирі не бачив і навіть від ОСОБА_6. про неї не чув.

Свідок
ОСОБА_12пояснила суду, що вона жила поряд з ОСОБА_6 та ОСОБА_8. ОСОБА_6погано
бачив, хворів, їм ніхто не допомагав, крім сусідів. Дочку ОСОБА_6. вона
побачила тільки в судовому засіданні. ОСОБА_8. розповідала, що просила її їм
допомогти, але дочка ОСОБА_6. відмовилася. ОСОБА_6називав їх «дівчатами»,
ніяких несинитниць ніколи від нього не чули, він все гарно розумів.
Відповідачка або її син постійно приїздили з сумками, привозили харчі з села.
Дільничний лікар розповідала, що доглядають ОСОБА_8. та ОСОБА_6. дуже добре, в
хаті чисто, білизна випрана, вони нагодовані. ОСОБА_6випивав, але дуже п'яним
його ніхто ніколи не бачив. Якось він розповів, що в нього є дочка, але вона
йому ніколи не допомагала і ним не опікувалася.

Проаналізувавши вищенаведені пояснення
свідків суд вважає їх пояснення об'єктивними і такими, що відповідають дійсним
обставинам справи, оскільки ці свідки живуть поруч зі спірною квартирою і
обставини, які вони повідомили суду відомі їм особисто. Вони нічим не
зацікавлені в результатах розгляду справи, підстав для давання неправдивих
свідчень не мають, їх пояснення послідовні і гармонійно співвідносяться між
собою та іншими письмовими доказами по справі, а саме:

-     копією
заповіту ОСОБА_6., який 24 березня 2005 року було посвідчено приватним
нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5. і зареєстровано
в реєстрі нотаріальних дій за реєстровим № 1128, відповідно до якого ОСОБА_6все
належне йому майно, в тому числі і належну йому на праві особистої власності
АДРЕСА_1 заповідав ОСОБА_3 Цей заповіт було підписано особисто ОСОБА_6, при
цьому він особисто також написав на заповіті ціле речення «Цей заповіт
прочитано мною особисто вголос» (а.с. 38);

-     витягом про реєстрацію в
спадковому реєстрі заповіту ОСОБА_6. 24 березня 2005 року о 14 годині 52 хвилин
(а.с. 39);

-     копією заповіту ОСОБА_8., який
24 березня 2005 року було посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_5. і зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за
реєстровим № 1129, відповідно до якого ОСОБА_8. все належне їй майно, в тому
числі і належну їй на праві особистої власності АДРЕСА_1 заповідала ОСОБА_3 Цей
заповіт було підписано особисто ОСОБА_8., при цьому вона особисто також
написала на заповіті ціле речення «Цей заповіт прочитано мною особисто вголос»
(а.с. 37). Наведена обставина свідчить про те, що і ОСОБА_6і його матір -
ОСОБА_8. мали однакове ставлення до відповідачки ОСОБА_3 і бажали залишити їй
своє майно в подяку за надану їм відповідачкою допомогу;

-     копією свідоцтва про смерть
ОСОБА_6. (а.с. 9) з якого вбачається, що він помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, тобто
майже через два роки після складання заповіту на користь ОСОБА_3;

-     довідкою Харківського
психоневрологічного диспансеру № 3 від 23 травня 2008 року, відповідно до якої
ОСОБА_6останні п'ять років за медичною допомогою не звертався, тобто, починаючи
з 2003 року (а.с. 150);

-     довідкою Харківської міської
клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги від 06 травня 2008
року, відповідно до якої ОСОБА_6з 1988 року до дня смерті не доставлявся
бригадами швидкої допомоги та на лікуванні в цій лікарні не перебував (а.с.
103);

Відповідно до
акту посмертної судово - психіатричної експертизи № 567 від 27 червня 2008
року, складеного експертами Міжобласного центру судово - психіатричної
експертизи Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні № 3 ОСОБА_6за
життя виявляв ознаки стійкого хронічного психічного розладу в формі синдрому
залежності від алкоголю без психозу та слабкості мозку і за своїм психічним
станом під час складання ним заповіту 24 березня 2005 року міг у повному обсязі
розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с. 157).

Суд не має
підстав для сумнівів стосовно об'єктивності цього висновку експертів -
психіатрів, оскільки ці висновки зроблені комісією з трьох фахівців в галузі
судової психіатрії, які мають тривалий стаж роботи за фахом і державній
експертній установі, були попереджені про кримінальну відповідальність за
завідомо неправдивий висновок, їх експертний висновок є повністю вмотивованим і
ґрунтується виключно на доказах, наданих сторонами під час судового розгляду
справи, а крім того, висновок експертів цілком співвідноситься з іншими,
наведеними вище, доказами по справі.

Суд
критично оцінює пояснення свідків ОСОБА_13., ОСОБА_14., ОСОБА_15., ОСОБА_16.,
ОСОБА_17. та ОСОБА_18 щодо надання позивачкою допомоги її батьку ОСОБА_6та
психічного стану останнього протягом декількох років до його смерті і не може
прийняти їх в якості об'єктивних та покласти в основу рішення по справі,
оскільки пояснення цих свідків мають фрагментарний характер і не можуть
повністю створити цілісну картину образу життя та психічного стану померлого,
їх пояснення мають в собі великі внутрішні протиріччя, ніхто з цих свідків не
жив біля місця проживання ОСОБА_6., бував в нього вкрай рідко, а крім того, усі
ці свідки є близькими знайомими або родичами позивачки, зацікавлені в
результатах розгляду справи і своїми поясненнями прагнуть схилити суд до
прийняття рішення по справі виключно на її користь. Пояснення цих свідків
спростовуються поясненнями свідків з боку відповідачки, допитаних в судовому
засіданні, та усією сукупністю зібраних по справі письмових доказів і
насамперед - об'єктивним висновком посмертної судово - психіатричної
експертизи.

Відповідно до ч.
1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила в момент,
коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними,
може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті -
за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до
ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підстави своїх вимог або заперечень.

На підставі зібраних
по справі доказів і встановлених на їх підставі обставин суд вважає не
доведеним позивачкою того факту, що при складанні заповіту на користь
відповідачки ОСОБА_3 24 березня 2005 року ОСОБА_6не усвідомлював значення своїх
дій або не міг керувати ними, і тому не вбачає підстав для задоволення її
позову про визнання цього заповіту недійсним.

В зв'язку з
відмовою в задоволенні позову про визнання недійсним заповіту ОСОБА_6. на
користь ОСОБА_3 суд не вбачає підстав і для задоволення її позову в частині визнання
за нею права власності на Ѕ частинуАДРЕСА_1 оскільки згідно відповіді Четвертої
Харківської державної нотаріальної контори (а.с. 16) відповідачка прийняла
спадщину за заповітом ОСОБА_6.

Відповідно
до ст. ст. 10, 15, 88, 209, 212, 215 ЦПК України, ст. 225 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1в
задоволенні позову до ОСОБА_3, треті особи
- Четверта Харківська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус
ОСОБА_5., КП „Харківське міське бюро технічної інвентаризації”, про визнання
заповіту недійсним, визнання права власності на квартиру в порядку спадкування
за законом, - відмовити.

Скасувати
заходи забезпечення позову та зняти арешт зАДРЕСА_1 зареєстрованої на праві
власності за ОСОБА_6та ОСОБА_8, накладений ухвалою Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 28 серпня 2007 року.

Рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20-ти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: