Справа № 2 - 2981/2008
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19 травня 2008 року Приморський районний суд міста Одеси

у
складі : головуючого - судді Ільченко Н.А.

при секретарі            Шнуровенко В.А.

за участю адвоката   ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу
за                         позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу і визнання квартири об'єктом
роздільного майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
поділ майна і визнання права власності на ѕ частини квартири ;

ВСТАНОВИВ :

21.06.2006 року ОСОБА_2 пред'явив в суд позов до ОСОБА_3
про розірвання шлюбу, а 24.01.2007 року ОСОБА_2 доповнив свої позовні вимоги до
ОСОБА_3, вимагаючи також визнати, що квартира АДРЕСА_1, яка належить йому на
підставі договору купівлі-продажу від 04.12.1995 року, посвідченого Першою одеською
державною нотаріальною конторою за р.№ 5-3988, зареєстрованого в Одеському МБТІ
09.01.1996р. під р.№ 342 на стор.42 в книзі 165пр., є об'єктом роздільного
майна подружжя.

У обґрунтування своїх позовних вимог до ОСОБА_3, позивач
ОСОБА_2 вказує, що, по-перше, відсутність почуттів однин до одного і різниця у
розумінні життя та сім'ї привели до виникнення відчуження між ними, а згодом і
до припинення ними шлюбно-сімейних відносин та вони стали проживати окремо, і,
по-друге, у них не було ніяких заощаджень, оскільки відповідач доглядала за
їхнім сином і в сім'ї працював тільки він, а весь його заробіток витрачався на
продукти, одяг, лікування їхнього сина та на утримання житла, тому квартира
АДРЕСА_1, яку фактично було придбано за кошти його батька, а не за їх кошти
сім'ї, не може вважатися об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідач ОСОБА_3 не визнала позовні вимоги ОСОБА_2 і
пред'явила зустрічний позов про поділ майна і визнання права власності на ѕ
частини квартири АДРЕСА_1, вказуючи, що фактично цю квартиру було придбано за 8
000,00 доларів США, з яких 5 000,00 доларів США їм дав батько її чоловіка
ОСОБА_2 - ОСОБА_4 для придбання житла для їх сім'ї, а 3 000,00 доларів США були
додані за рахунок грошей, які були зароблені нею та їхнім сином ОСОБА_5. Крім
того, після придбання вказаної квартири, вони разом зробили ремонт в цій
квартирі за рахунок спільних коштів їх сім'ї.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_3вважає, що
спірна квартира є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, отже
згідно ст.70 СК України їй належить Ѕ частина в цьому майні. Але її частка у
спірній квартирі має бути збільшена до ѕ частин, оскільки ОСОБА_2 не дбав про
матеріальне забезпечення сім'ї, не приймав і не приймає ніякої участі у
лікуванні їхнього сина ОСОБА_5, який є інвалідом 2 групи з дитинства.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав свої позовні
вимоги і не визнав зустрічний позов ОСОБА_3, а ОСОБА_3підтримала свій
зустрічний позов і не визнала позовні вимоги ОСОБА_2

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги
свого довірителя і не визнала зустрічний позов ОСОБА_3, а представник ОСОБА_3-
ОСОБА_6 підтримала зустрічний позов своєї довірительки і не визнала позовні
вимоги ОСОБА_2

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін
та їх представників і допитавши свідків, суд вважає, що і позовні вимоги
ОСОБА_2 і зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню, з
наступних підстав.

Судом установлено, що 05 листопада 1978 року сторони
зареєстрували шлюб у Палаці урочистих подій м.Одеси, актовий запис № 2698. Від
цього шлюбу сторони мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є інвалідом 2 групи
з дитинства.

Сумісне життя сторін не лагодилося через подружню
невірність ОСОБА_2, у зв'язку з чим між сторонами постійно виникали конфлікти,
що негативно впливало на їх відносини.

Три роки тому ОСОБА_2 пішов з сім'ї, і з цього часу між
сторонами припинені шлюбно-сімейні відносини і вони живуть окремо.

В подальшому ОСОБА_3 неодноразово вживала спроби до
примирення, але ОСОБА_2 категорично заперечував проти цього, у зв'язку з чим
сторонам не вдалося зберегти сім'ю.

Крім того, ОСОБА_2 стверджує, що протягом останніх двох
років він живе з іншою жінкою однією сім'єю як чоловік і жінка.

Виходячи з викладеного та ураховуючи закріплений ст.24 СК
України принцип добровільності шлюбу, суд доходить висновку, що сім'я сторін
розпалася остаточно і збереження їх шлюбу є неможливим.

Також судом установлено, що перебуваючи у шлюбі з
ОСОБА_3, ОСОБА_2 набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі
договору купівлі-продажу від 04.12.1995 року, посвідченого Першою одеською
державною нотаріальною конторою за р.№ 5-3988, зареєстрованого Одеським МБТІ
09.01.1996 року під р.№ 342 на стор.42 в книзі 165пр.

Фактично цю квартиру було придбано за 8 000,00 доларів
США, з яких 5 000,00 доларів США ОСОБА_2 дав його батько ОСОБА_4, маючи намір
забезпечити сім'ю свого сина нормальним житлом, а 3 000,00 доларів  США - спільні сумісні кошти сім'ї сторін.

Після придбання вказаної квартири, сторони за спільні
сумісні кошти зробили ремонт в цій квартирі.

Вказані обставини повністю підтвердили допитані судом
свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 і ОСОБА_9, які пояснили, що вони знали батька ОСОБА_2 -
ОСОБА_4, зі слів якого їм відомо, що, турбуючись про майбутнє свого онука ОСОБА_5,
він дав гроші для придбання житла для сім'ї свого сина ОСОБА_2

Відповідно до ст.22 КЗпШ УРСР і
ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об'єктом спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно
до ч.2 ст.23 КЗпШ УРСР при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що
він діє за згодою другого з подружжя.

Таким
чином, оформлення на ім'я одного з подружжя правовстановлюючих документів на
нажите в період шлюбу майно не виключає права другого з подружжя пред'явити
позов до дружини або чоловіка про поділ між ними цього майна.

Згідно ч.1 ст.22 КЗпШ УРСР і ст.63 СК України дружина та
чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що
належить їм на праві спільної сумісної власності, а ч.1 ст.28 КЗпШ УРСР і ч.1
ст.70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об'єктом спільної
сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що квартира АДРЕСА_1
є об'єктом права спільної сумісної власності сторін, а належні сторонам частки
в цьому майні є рівними.

Вимагаючи збільшення розміру своєї частки в спірній
квартири при її поділі на підставі ч.3 ст.70 СК України, ОСОБА_3 вказує, що з
нею проживає непрацездатний повнолітній син ОСОБА_5, 1980 року народження, який
отримує пенсію по інвалідності, але цих грошей не вистачає для забезпечення
його фізичного, духовного розвитку та лікування, а його батько ОСОБА_2 ніколи
не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї та не приймав і не приймає ніякої
участі у лікуванні сина.

Проте судом установлено, що, по-перше, під час спільного
життя з ОСОБА_3, ОСОБА_2 працював і заробляв гроші для своєї сім'ї, і,
по-друге, протягом 2006-2008 років ОСОБА_2 намагався надавати матеріальну
допомогу своєму непрацездатному синові ОСОБА_5 і з цією метою регулярно
переказував ОСОБА_3 грошові поштові переводи на утримання сина, але ОСОБА_3
відмовляється від отримання цих грошей.

З урахуванням наведеного, суд доходить висновку про
відсутність підстав для збільшення частки ОСОБА_3 в спірній квартирі.

На підставі викладеного і керуючись
ст.ст.10,11,60,88,209,212,214-215 ЦПК України, ст.ст.22,23,28 КЗпШ УРСР,
ст.ст.24,60,63,65,69,70,110,112 СК України, суд, -

ВИРІШИВ
:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцем м.Одеси, і
ОСОБА_3,                 ІНФОРМАЦІЯ_3,
уродженкою м.Димитров Донецької області, зареєстрований 05 листопада 1978 року
у Палаці урочистих подій м.Одеси, актовий запис № 2698, - розірвати.

При оформленні розірвання шлюбу між сторонами в органах
РАЦСу стягнути з ОСОБА_2 17 (сімнадцять) грн. на користь держави, а ОСОБА_3-
від цих витрат звільнити.

В решті позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в
сумі 16 (шістнадцять) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави недоплачений
державний збір в сумі 1 649 (одна тисяча шістсот сорок дев'ять) грн. 00 коп.

Зустрічний позов ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину квартири
АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати в
сумі 1 730 (одна тисяча сімсот тридцять) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м.Одеси
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги, з
подачею її копії до суду апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя
Н.А.Ільченко