Справа
№ 2-675 / 2008 року
8 грудня 2008 року              Ізюмський міськрайонний суд
у складі: головуючого судді
розглянувши|розгледівши| у відкритому|відчиненому| судовому засіданні в  залі суду в місті Ізюм
справу|річ|за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа  ОСОБА_4 про визнання договору дарування
житлового будинку притворною угодою та визнання права власності  на 1/2 частину житлового будинку, суд
Позивачка звернулась до суду з
позовом до відповідача про визнання договору дарування житлового будинку
притворною угодою та визнання права власності на Ѕ  частину житлового будинку і просила:
-     визнати , що  договір дарування житлового будинку
АДРЕСА_1  є притворною угодою, укладеною
з метою приховати укладений в дійсності договір купівлі-продажу;
-     визнати за нею право власності
на Ѕ частину житлового будинку, розташованого АДРЕСА_1
На підтвердження своїх позовних вимог позивачка вказала
21.01.1995 року вона уклала шлюб з
відповідачем ОСОБА_5, про що в Безм»ятежненській сільській раді   було зроблено актовий запис № 1. Від шлюбу
вони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 народження та ОСОБА_6  ІНФОРМАЦІЯ_2 народження. 23.11.2005 року шлюб
між ними було розірвано.
28.03.2002року  вони з відповідачем спільно за загальні кошти
купили житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 за еквівалент 2300,00 доларів
2005 року, після розірвання шлюбу відповідач ОСОБА_5. став виганяти
позивачку   з дітьми зі спірного
житлового   будинку, її прав на частину
житлового будинку не визнавав, пояснюючи тим, що він є єдиним хазяїном , тому
що будинок йому подарований.  Ніяких документів
на житловий будинок в домі відповідач не зберігав, всі вони знаходились у його
батьків    в с.Безм»ятежне
Шевченківського  району Харківської
в квітні 2008 року до Ізюмського МБТІ за довідкою  про приналежність  та вартість спірного житлового будинку з
метою його подальшого розділу, вона остаточно дізналась про те, що будинок
належить відповідачу за договором дарування, посвідченим  Ізюмським приватним нотаріусом  28.03.2002 року, р.№ 1679.
вважала, що договір дарування є притворною угодою, укладеною сторонами з метою
приховати  договір купівлі-продажу
спірного житлового будинку, тому що її чоловік розраховувався грошима за
придбаний будинок, що передбачено договором купівлі-продажу, а не
те, що будинок купувався в період зареєстрованого шлюбу, за спільні кошти, то
він є загальним спільним майном подружжя, та повинен бути розділений в рівних
частинах між чоловіком та дружиною.
підставі викладеного вважала, що позов підлягає задоволенню.
Відповідач  ОСОБА_5.
в судовому засідання позовні вимоги визнав в повному обсязі.
особа ОСОБА_4. пояснила, що вона після смерті чоловіка ОСОБА_7   в
2002 році вирішила продати приналежній їй житловий будинок, розташований
АДРЕСА_1, тому що осталась проживати одна, важко було опікуватись будинком,
робити поточні ремонти, займатися садом та городом. Вона дала оголошення про
продаж будинку. В березні 2002 року до неї приїхали подружжя ОСОБА_2 зі своїми
батьками, подивились будинок, надвірні будівлі
та   домовились купити  у неї будинок за еквівалент  2300 доларів США.  28.03.2002 року  оформляти договір  купівлі-продаж приїхав лише відповідач
ОСОБА_5., позивачки при цьому не було. Угоду укладали у приватного нотаріуса
ОСОБА_8 до нотаріального посвідчення угоди ОСОБА_5. заплатив їй 2300 доларів
США та  запропонував їй укласти  договір дарування, а не договір
купівлі-продажу, що нібито в такому разі йому менші нести витрати пов»язані з
переоформленням, на що вона погодилась. Згідно укладеного договору дарування
всі витрати по переоформленню будинку брав на себе обдарований , відповідач
пояснення сторін, свідчення свідків. Вивчивши матеріали справи, документи, суд
приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
таких висновків суд приходить з наступних підстав:
свідоцтва про реєстрацію шлюбу позивачка ОСОБА_2 21.01.1995 року уклала шлюб з
відповідачем ОСОБА_5., про що в Безм»ятежненській сільській раді   було зроблено актовий запис № 1. Від шлюбу
вони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 народження та ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_2 народження.  23.11.2005 року
шлюб між ними було розірвано.
не оспорюють той факт, що спірний житловий будинок був придбаний за еквівалент
2300 доларів США  у продавця ОСОБА_4
Однак при укладенні угоди сторонами була прихована інша угода, яку вони в
дійсності уклали, а саме- договір купівлі-продажу. При цьому сторони  і третя особа підтвердили, що продавець
повністю виконав  умови угоди - передав
належний житловий будинок  і отримав в
повному обсязі його вартість в грошовому еквіваленті, також умови угоди купівлі-продажу
виконав  і покупець -прийняв житловий
будинок та сплатив його вартість.  Таким
чином,  не має підстав говорити про
недійсність договору  у повному обсязі ,
оскільки сторони  повністю виконали умови
угоди купівлі-продажу і жодна зі сторін не вимагає скасування цієї угоди.
2 ст. 235 ЦК України та п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України  « Про
судову практику в справах про визнання угод недійсними» № 3 від 28
квітня 1978 року  передбачає, що якщо
буде встановлено, що угода була зроблена сторонами для прикриття іншої угоди,
яку вони дійсно уклали, відносини сторін регулюються правилами по угоді, що
сторони дійсно уклали.
Таким чином, між сторонами фактично був
укладений не договір дарування , а договір купівлі-продажу  спірного житлового будинку, тому       відносини позивачки  з відповідачем повинні регулюватися нормами
по угоді купівлі-продажу спірного будинку.
те, що спірний житловий будинок набутий за час шлюбу між  позивачкою ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_5.,
то він згідно  вимог ст. 60 Сімейного
Кодексу України  є  об»єктом права спільної сумісної власності
відповідності  зі ст. 70 Сімейного
Кодексу України  у випадку поділу майна,
що є об'єктом права  спільної сумісної
власності  подружжя,   частки майна дружини і чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю між ними чи шлюбним контрактом.
чином, позивачка ОСОБА_2 як дружина має право на  Ѕ частину спільно придбаного з
відповідачем  спірного житлового
ОСОБА_9  пояснила, що вона є рідною
тіткою позивачки  ОСОБА_2 Її племінниця з
сім»єю мешкала в с. Безмятєжне Шевченківського району Харківської області, дуже
хотіли купити  житловий будинок в
м.Ізюмі, та просили її допомогти з пошуками будинку. Поруч з нею АДРЕСА_1 продавала
будинок в 2002 році ОСОБА_4. Вона повідомила про це сім»ю ОСОБА_2, в березні
2002 року подружжя ОСОБА_2 разом зі своїми батьками приїхали в м.Ізюм ,
подивились будинок. Потім їй сказали, що будинок їм сподобався, про вартість
його з продавцем вони домовились, казали що скоро приїдуть оформляти купівлю
-продаж житлового будинку. Зі слів племінниці знає , що будинок купили за 2300
питання про поновлення строку для звернення до суду , суд вважає за необхідне
поновити пропущений строк, так як він пропущений з поважних причин. Достовірно
про укладений договір дарування ОСОБА_2 дізналась тільки в квітні 2008 року,
після отримання в Ізюмському БТІ довідки про належність та вартість житлового
будинку, до цього вона не мала на руках ніяких документів. Відповідач їй не
говорив про укладення договору дарування замість договору купівлі-продажу.
викладене і керуючись ст.235 ЦК України, ст. ст.60, 70 Сімейного кодексу
України, суд
ОСОБА_2 задовольнити.
Поновити  ОСОБА_2 строк для звернення  до суду.
Визнати договір дарування  житлового будинку АДРЕСА_1  посвідчений Ізюмським приватним нотаріусом
28.03.2002 р., р.№ 1679 , укладений між
ОСОБА_4  та  ОСОБА_5 притворною угодою.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на
1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
державне мито в сумі 233,59 грн. та інформаційно-технічне обслуговування
судового процесу в сумі 30 грн. , а всього 253,59 грн.
Рішення|розв'язання,вирішення,розв'язування|
може| бути| оскаржене| в апеляційному|
порядку|ладу| до апеляційного
суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом| подачі в 10- денний| строк з дня проголошення| рішення|розв'язання,вирішення,розв'язування| заяви про апеляційне| оскарження| і поданням|
після|потім| цього| протягом| 20 днів апеляційної скарги|, або| в
порядку|ладу| ч.4 ст.295 ЦПК| України.

Суддя:
І.А.Піддубний.