№2-2026/2008
Р  І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М                            У К Р А Ї Н И

8
липня  2008 року
м.Добропілля

Добропільский
міськрайонний суд Донецької області

у складі  головуючого одноособово судді                                    Діденко
С.О.

при секретарі                                                                                  Сухіна
О.Ю.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні у залі суду в приміщенні Добропільского міськрайонного суду Донецької
області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2про захиста права власності, третя
особа  Виконавчий комітет  Білозерської міської ради,

В
С Т А Н О В И В :

1 липня 2008
року ФОПОСОБА_1. звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької
області  з позовом доОСОБА_2 третя
особа  Виконавчий комітет Білозерської міської
ради про захист права власності, посилаючиь на те, що  20 вересня 2006 року  у газеті “Новий шлях”  було надруковано оголошення про відкриття
конкурсу щодо набуття права оренди земельних ділянок, вільних від забудови. На
конкурс було виставлено земельну ділянку, розташовану за адресою в АДРЕСА_1,
загальною площею 410 кв.м., на якій знаходились залишки зруйнованого дитячого
садку.

Він
звернувся із відповідною заявою про надання дозволу на складання проекту
землеустрою щодо відвідення земельної ділянки для розташування сервісного
центру з обслуговування легкових автомобілів з автостоянкою на 20 місць.

Рішенням
Білозерської міськради від 22.12.2006 року № 5/9-7 йому було надано дозвіл на
розробку відповідного проекту по відведенню земельної ділянки. Також ним були
отримані висновки всіх необхідних установ про погодження відведення земельної
ділянки для будівництва  сервісного
центру.

Згідно
акту “виносу в натурі меж земельної ділянки для будівництва та експлуатації
сервісного центру з обслуговування легкових автомобілів з автостоянкою  на 20 місць по  вул. Ватутіна в м. Білозерське” від
02.04.2008 року, земельна ділянка із закріпленими на ній тимчасовими межовими
знаками  і схемою прив”язок передана в
його розпорядження.

На
визначеній території ним самостійно було збудовано 2 поверхову будівлю, яка
призначена для ведення діяльності відповідно до умов конкурсу, а саме для
розташування сервісного центру з обслуговування легкових автомобілів з
автостоянкою на 20 місць.

В травні
2008 року відповідачка ОСОБА_2 заявила про своє право на зазначене спірне
майно, пославшись на наявність домовленості між нею та колишнім орендарем
земельної ділянки про оренду спірного майна на термін 10 років із подальшим
викупом майна, у зв”язку з чим,
відповідачка своїми діями оспорює право позивача на власність.

Просить
захистити його право власності  шляхом
визнання за ним  права власності на  недобудовану нежилу будівлю, розташовану за
адресою в АДРЕСА_1.

ПозивачОСОБА_1., відповідачкаОСОБА_2  представник Виконкому Білозерської міської
ради в попереднє судове засідання не з”явились, позивач надав заяву, в якій
наполягає на задоволенні його позовних вимог,просить розглянути справу в його
відсутність, відповідачка надала заяву про розгляд справи в її відсутність, про
дату та час слухання справи повідомлена,
представник Виконкому Білозерської міської ради просить  справу за позовом  ОСОБА_1 прозглянути в їх відсутність, по суті
позовних вимог не заперечують.

Вивчивши
матеріали справи, та  керуючись ст. 169
ЦПК  України, суд вважає можливим
розглянути справу в відсутність позивача, відповідача, представника третьої
особи  по матерілам  справи, направивши копію рішення суду для
відома після розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи, суд  вважає, що позов необхідно задовольнити.

У судовому засіданні встановлено, що 20
вересня 2006 року  у газеті “Новий шлях”
№ 75 (10221)  було надруковано оголошення
про відкриття конкурсу щодо набуття права оренди земельних ділянок, вільних від
забудови. На конкурс було виставлено земельну ділянку, розташовану за адресою в
АДРЕСА_1, загальною площею 410 кв.м., на якій знаходились залишки зруйнованого
дитячого садку.

Фізична
особа-підприємецьОСОБА_1(свідоцтво про державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця від 27.02.2006 року)
звернувся із заявою 6 грудня 2006 року
на ім”я Білозерського міського голови Разуменко О.М. про надання дозволу
на складання проекту землеустрою щодо відвідення земельної ділянки для
розташування сервісного центру з обслуговування легкових автомобілів з
автостоянкою на 20 місць.

Рішенням
Білозерської міськради від 22.12.2006 року № 5/9-7 йому було надано дозвіл на
розробку відповідного проекту по відведенню земельної ділянки для розташування
сервісного центру з обслуговування легкових автомобілів з автостоянкою на 20
місць по вул. Ватутіна в м. Білозерське.

Позивачем були
отримані висновки всіх необхідних установ про погодження відведення земельної
ділянки для будівництва  сервісного
центру (арк.справи 7,8,18-23).

Згідно
Акту “виносу в натурі меж земельної ділянки для будівництва та експлуатації
сервісного центру з обслуговування легкових автомобілів з автостоянкою  на 20 місць по  вул. Ватутіна в м. Білозерське” від
02.04.2008 року, земельна ділянка із закріпленими на ній тимчасовими межовими
знаками  і схемою прив”язок передана в
розпорядження ОСОБА_1

На
визначеній території ним самостійно було збудовано 2 поверхову будівлю, яка
призначена для ведення діяльності відповідно до умов конкурсу, а саме для
розташування сервісного центру з обслуговування легкових автомобілів з
автостоянкою на 20 місць.

В травні
2008 року відповідачка ОСОБА_2 заявила про своє право на зазначене спірне
майно, пославшись на наявність домовленості між нею та колишнім орендарем
земельної ділянки про оренду спірного майна на термін 10 років із подальшим
викупом майна, у зв”язку з чим,
відповідачка своїми діями оспорює право позивача на власність, але
письмового офіційного підтвердження домовленості на оренду  спірної земельної ділянки не існує.

Ст. 376 ЦК України передбачає, що житловий
будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані  або
будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без
належного дозволу чи належно затвердженого проекту, пбо з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

ПозивачемОСОБА_1  було отримано дозвіл на розміщення на
вказаній ділянці об”єкту  для сервісного
обслуговування легкового автотранспорту,
отримані висновки всіх необхідних установ про погодження відведення
земельної ділянки для будівництва
сервісного центру, тому як вбачається, ним не порушено ст. 376 УК
України.

Згідно зі ст.
386 ЦК України,  держава  забезпечує рівний захист прав усіх суб”єктів
права власності. Власник, який  має
підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою,
може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання  такому порушенню.

На травень 2008
року позивачем виконані певні дії, а саме збудовано 2 поверхову будівлю, яка
призначена для ведення діяльності відповідно до умов  конкурсу, а саме для розташування  сервісного центру з обслуговування легкових
автомобілів з автостоянкою на 20 місць.

Як вбачається зі
ст.  392 ЦК України,  власник майна може пред”явити позов про
визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається
іншою особою.

Згідно ст. 321
ЦК України і ст.41 Конституції України право власності  є нерушимим. Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права або обмежений у його здійснення.

Також до ч. 4
ст. 331 ЦК України,  за заявою
заінтересованої особи суд може визнати її власником недобудованого нерухомого
майна, якщо буде встановлено, що частка робіт, яка не виконана відповідно до
проекту, є незначною, що підтверджується документально.

У зв'язку з викладеним, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 5, 130, 209, 212-215 ЦПК України, на підставі
ст.ст. 321, 376,386,392 ЦК
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги
ОСОБА_1   задовольнити.

Захистити право
власності ОСОБА_1.

Визнати право
власності за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця місто Білозерське
Донецької області на  недобудовану нежилу
будівлю, розташовану за адресою в АДРЕСА_1.

Рішення суду підлягає
реєстрації в Бюро технічної інвентарізації і є правовстановлюючим документом.

На
рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької
області через Добропільский міськрайонний суд Донецької області протягом 20
днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка може бути подана  в Добропільский міськрайонний суд Донецької
області протягом 10 днів після проголошення рішення.

Складено  одноособово у нарадчій кімнаті в одному
примірнику.

Копію
рішення суду направити сторонам для відома.

Головуючий суддя
Діденко С.О.