Справа
№2-7742/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12
вересня 2008 року Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Ющенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5,ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 про визнання права власності на допоміжне
нежитлове приміщення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась з позовом до відповідачів про визнання права власності
на допоміжне нежитлове приміщення горища, загальною площею 193,3 кв.м., згідно
технічного паспорту, складеного 14.07.2008 р. КП «ОМБТІ та РОН», що розташоване
у будинку АДРЕСА_1, вказуючи, що він проживає у кв. НОМЕР_1 і є власником вказаної
квартири та квартири НОМЕР_2, у будинку під АДРЕСА_1. Над квартирами НОМЕР_3 та
НОМЕР_4, розташоване допоміжне нежитлове приміщення горища загальною
площею193,3 кв.м.

Відповідно до заяв всіх власників квартир - співвласників будинку АДРЕСА_1,
засвідчених директором Дочірнього підприємства “Житлове управління фірма
“РЕНЕСАНС” ЛТД-92”, ними було здійснено поступку своїх прав спільної власності
на вказане допоміжне нежитлове приміщення на користь ОСОБА_1. В підтвердження
згоди на передачу у одноособову власність спірне приміщення надана письмова
заява і від членів родини позивача.

Таким чином, виходячи з вищезазначеного, позивач вважає, що він є власником
зазначеного нежитлового приміщення горища. Проте, через неможливість
здійснювати у повному обсязі своє право власності та реалізувати його, він
вимушений звернутися до суду для визнання його права власності.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали
та просили їх задовольнити.

Відповідачі (співвласники будинку АДРЕСА_1), надали суду клопотання про
розгляд в порядку ч. 2 ст. 158 ЦПК України справи за їх відсутності,
зазначивши, що проти позову ОСОБА_1 не заперечують, його визнають і  ними було здійснено поступку на користь
позивача своїх прав спільної власності на допоміжне нежитлове приміщення
горища.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи позивача, суд доходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартир НОМЕР_1 та НОМЕР_2 у
будинку АДРЕСА_1.

В вказаному будинку знаходиться нежитлове приміщення горища, загальною
площею 193,3 кв.м., згідно технічного паспорту, складеного КП «ОМБТІ та РОН»
14.07.2008 року.

Відповідно до заяв всіх власників квартир - співвласників будинку АДРЕСА_1,
засвідчених директором Дочірнього підприємства “Житлове управління фірма
“РЕНЕСАНС” ЛТД-92”, позивачем було отримано згоду на визнання за ним права
власності на спірне допоміжне нежитлове приміщення горища.

Згідно з Рішення Конституційного Суду України, у справі про офіційне
тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію
державного житлового фонду" та про офіційне тлумачення положень статей 1,
10 цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення
багатоквартирних будинків) від 2 березня 2004 року, N 1-2/2004, співвласники
багатоквартирного будинку є співвласниками його допоміжних приміщень (підвали,
сараї, кладовки, горища, колясочні і т. ін.). Згідно п.п. 1.1. резолютивної
частини  цього Рішення Конституційного
Суду України допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні
і т. ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з
приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків.
Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення
додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного
будинку, вступу до нього.

Згідно п.п. 1.2. резолютивної частини
цього рішення власник (власники) неприватизованих квартир
багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень
нарівні з власниками приватизованих квартир.

У ч. 3 п. 4.2 вказаного Рішення Конституційного Суду України зазначено, що
набуте громадянами право на квартири державного житлового фонду та належні до
них допоміжні приміщення є непорушним (стаття 41 Конституції України),
забезпечується державою і захищається судом (стаття 55 Конституції України)”.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України власникам квартири у дво-або
багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної
власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку,
механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині
квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які
призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників
нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Згідно п. 2 ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного
житлового фонду" власники квартир багатоквартирних будинків є
співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів
зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах,
пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї
частки у майні будинку. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.)
передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не
підлягають.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 2 березня 2004 року,
N 1-2/2004, допоміжні приміщення, відповідно до пункту 2 статті 10 Закону
України "Про приватизацію державного житлового фонду", стають
об'єктами права спільної власності співвласників багатоквартирного будинку,
тобто їх спільним майном, одночасно з приватизацією громадянами квартир, що
засвідчується єдиним документом - свідоцтвом про право власності на квартиру.
Для підтвердження набутого в такий спосіб права не потребується вчинення
будь-яких інших додаткових юридичних дій. Власникам квартир немає необхідності
створювати з цією метою об'єднання співвласників багатоквартирного будинку.

Судовий захист прав та інтересів шляхом визнання відповідного права
гарантується ст. 16 ЦК України.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право
власності.

Таким чином, все вищевикладене, з урахуванням того, що у даний час право
власності на спірне нежитлове приміщення горища в встановленому законом порядку
ніким не оскаржено, дозволяє суду дійти висновку, про обґрунтованість вимог
позивача та можливість визнання за ним право власності на нежитлове приміщення
горища,  загальною площею 193,3 кв. м.,
що розташоване у  будинку АДРЕСА_1.

Керуючись ст. 41 Конституції України, Рішення Конституційного Суду України
від 2 березня 2004 року у справі N 1-2/2004 (справа про права співвласників на
допоміжні приміщення багатоквартирних будинків), ст.ст. 1, 10 Закону України
"Про приватизацію державного житлового фонду", ст.ст. 15,16, 214,
328, 346, 382 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 208, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на нежитлове приміщення горища,
загальною площею193,3 кв.м., згідно технічного паспорту, складеного 14.07.2008
р. КП «ОМБТІ та РОН», що розташоване у
будинку АДРЕСА_1.

Рішення
може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області через Приморський
районний суд м. Одеси. Заяву про апеляційне оскарження може бути подано
протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Апеляційна скарга на рішення
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя