Справа № 2-121/2008
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

16 травня
2008 року
Бориславський міський суд

Львівської    області

в складі головуючого-судді:                         Посисень Л.М.,

при секретарі:                                                 Шетерляк М.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Бориславі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Олександрит», третя особа ОСОБА_2, про визнання
незаконним наказу № 1009/7-1 від 10.09.2007 року, незаконне звільнення з
роботи, поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу та відшкодування
моральної (немайнової) шкоди.

В  С
Т  А  Н
О  В  И  В :

Позивчка
та її представник просять
визнати
незаконним наказ директора ТЗОВ «Олександрит»
№ 1009/7-1 від 10.09.2007 року щодо звільнення її, позивачки,
з посади старшого бухгалтера «Три сини» згідно п.1 ст.36 КЗпП, а також на тій
основі визнати
незаконним звільнення її, ОСОБА_1, з посади старшого бухгалтера ТЗОВ
«Олександрит» за п.1 ст.36 КЗпП України; просять
поновлення її, ОСОБА_1, на посаді, яку вона займала до звільнення та оплатити
їй середню
заробітну
плату за час вимушеного прогулу з 24 вересня 2007 року по 21 квітня 2008 року в
сумі 4 706 грн. та стягнути з відповідача у
справі ТЗОВ «Олександрит» на її, ОСОБА_1, користь 10 тисяч грн. за причинену
моральну /немайнову/ шкоду.

Представник
відповідача - третьої особи позову не визнала.

Позивачка
пояснила, що згідно наказу № 0406/7-2 від 04.06.2007 року вона з 04.06.2007
року працювала у відповідача на посаді старшого бухгалтера. Місцем її роботи
був готельний комплекс «Три сини», який знаходиться в смт. Східниця Львівської
області.

Наказом № 1009/7-1 від 10.09.2007 року її було звільнено з посади старшого
бухгалтера згідно п.1 ст.36 КЗпП України.

З роботи звільнена незаконно, тому що ніякої заяви про її
звільнення з роботи 10.09.2007 року за згодою сторін вона не писала, на час
звільнення працювала на посаді не бухгалтера, як написано в її заяві, а
старшого бухгалтера. Наказ про її звільнення з роботи, підпис під резолюцією в
її заяві про звільнення з роботи, а також підпис в її трудовій книжці від імені
директора ОСОБА_2зроблено кимось іншим, а не ним особисто.

Дальше позивачка пояснила, що при її прийнятті на роботу,
старший адміністратор готельного комплексу «Три сини» ОСОБА_3 04.06.2007 року
сказала їй написати заяву про прийом на роботу, а також написати заяву про
звільнення з роботи без зазначення дати, мотивуючи тим, що так сказав директор
ОСОБА_4 Спочатку вона написала заяву про прийом на роботу бухгалтером
готельного комплексу «Три сини». Побачивши 04.06.2007 року директора ОСОБА_4,
сказала йому, що написала заяву на бухгалтера. Директор ОСОБА_4 сказав їй, що
може вона напише заяву на головного бухгалтера. Вона тут же взяла листочок і
переписала заяву на головного бухгалтера та одночасно на звільнення з головного
бухгалтера. ОСОБА_3 забрала заяви і понесла до ОСОБА_4 Через 3-4 дні хтось із
м.Києва передзвонив директору ОСОБА_4, щоб вона ще раз переписала заяву з
головного бухгалтера на старшого бухгалтера, тому вона переписала заяву.

Свої
обов”язки виконувала добросовісно.

03.09.2007
року, коли вона прийшла на роботу, побачила молодого мужчину, який стояв біля
бухгалтерії. Стала виясняти з ним до кого він прийшов. Він сказав, що
приймається на роботу бухгалтером. Це її дуже здивувало, тому, що вона нічого
не знала. 03.09.2007 року її викликали в кабінет до директора ОСОБА_4, який
пояснив, що у м.Києві хочуть її звільняти, і щоб вона, якщо хоче, написала
заяву сама на звільнення за згодою сторін чи за власним бажанням, а як ні, то
її звільнять по скороченню штатів. Вона повідомила директора ОСОБА_4, що
звільнятися не думає і заяву на звільнення писати не буде.

10.09.2007 року старший адміністратор ОСОБА_3 взяла її заяву, яку вона
написала про звільнення ще 04.06.2007 року і факсом відправила в м.Київ.
ОСОБА_3 пояснила їй, що так сказав зробити ОСОБА_4 На її заяві про звільнення
сама ОСОБА_3 поставила дату 03.09.2007 рік, про це їй відомо зі слів ОСОБА_3,
яка пояснила їй, що так сказав зробити ОСОБА_4

В наказі про її звільнення від 10.09.2007 року, з яким її
ознайомили 24.09.2007 року після того, як привезли наказ разом з її трудовою
книжкою  та відомістю про виплату їй
розрахункових з м.Києва, зазначалося, що її звільнення буде з 24.09.2007 року.
Цим наказом її було зобов”язано до 23.09.2007 року передати по акту
прийому-передачі всі фінансово-господарські документи ОСОБА_5

Незаконне звільнення її з роботи позначилося на її
самопочутті та здоров”ї. В результаті цього вона пережила суттєві емоційні
страждання, які виразилися в знервованості, а та поведінка байдужості та
нехтування її законними правами з боку відповідача та третьої особи, викликали
в неї сильне хвилювання та душевний біль. Коли її приймали на роботу, вона була
впевнена, що працювати буде тривалий час. Адже якби їй пояснили, що вона
пропрацює такий нетривалий час, то на цю роботу вона б не погодилася, а
прийняла б іншу пропозицію, яких мала на той час кілька. Вона стала погано
спати, в неї погіршився апетит та сон. 26.09.2007 року звернулася за медичною
допомогою до терапевта, який встановив їй діагноз: вегето-судинна дистонія по
змішаному тиску. Тиск 150х90. В зв”язку з тим, їй було приписано вживати ліки,
а також зробити кардіограму. З часу звільнення з роботи у неї почалася
депресія. ЇЇ не покидає почуття тривоги за завтрашній день, адже не відомо, чи
найближчим часом вона зможе знайти нову роботу. На грунті всіх цих подій,
пов”язаних з її звільненням з роботи, загострилися стосунки між нею і
чоловіком. ЇЇ звільнення з роботи позначиться в кінцевому результаті і на тому,
що у них є донька, яка навчається у вищому навчальному закладі у
м.Дніпропетровську, якій потрібна матеріальна підтримка, тому у неї немає
впевненості відносно того, як забезпечити нормальне навчання для доньки,
оскільки на одну зарплату чоловіка це зробити буде неможливо. 19.10.2007 року
вона звернулася за медичною допомогою до невропатолога, який константував
астено-неврологічний синдром, пов”язаний з переживаннями. Ним же їй приписано
вживання ліків.

Незаконне звільнення її з роботи спричинило до втрати
нормальних життєвих зв”язків, для нормалізації яких вимагаються додаткові
зусилля з її боку. Замість нормального та спокійного життя, роботи та
відпочинку, вона зараз змушена звертатися до лікарів, до юриста по допомогу, до
суду, а також шукати іншу роботу, тому їй заподіяно моральну /немайнову шкоду/,
яку у вартісному виразі вона оцінює в 10 тисяч грн.

Позов просить задоволити

Аналогічні пояснення в судовому засіданні дав і
представник позивачки.

Позов просить задоволити.

Представник відповідача - третьої особи пояснила, що
позивачка 04.06.2007 року, згідно наказу від 04.06.2007 року № 0406/7-2 була
прийнята на посаду старшого бухгалтера ТЗОВ «Олександрит». Посада бухгалтера
позивчці не могла пропонуватись, тому, що такої не було в штатному розписі
відповідача. Жодного примусу зі сторони відповідача чи третьої особи до
написання позивачкою заяви про звільнення її з роботи як до прийняття позивачки
на роботу так і після не було.

Позивача працювала у готельному комплексі «Три сини» у
смт.Східниця, вул.Зарічна, 3 б. 10 вересня 2007 року позивачка через
адміністратора передала на ім*я директора ТЗОВ «Олександрит» заяву з проханням
звільнити її за згодою двох сторін. Дана заява була передана директору
відповідача, який поставив резолюцію «звільнити ОСОБА_1 з посади старшого
бухгалтера готельного комплексу «Три сини» з 24.09.2007 року за згодою сторін
згідно з п.1 ст.36 КЗпП України». На підставі заяви та накладеної на неї
резолюції був виданий наказ про звільнення від 10.09.2007 року № 1009/7-1.
10.09.2007 року позивачка була ознайомлена з цим наказом, про що свідчить її
підпис та напис «з наказом ознайомлена», зроблені нею власноручно на наказі.
При ознайомленні з наказом позивачка не заперечувала факту написання нею заяви
про звільнення її за згодою сторін, яка стала підставою для його видачі, маючи
змогу зробити на оригіналі наказу будь-які помітки, але єдине, що вона
написала: «з наказом ознайомлена», що свідчить про її повну згоду зі змістом
наказу, тому відповідачем дотримано всі передбачені КЗпП України вимоги щодо
звільнення позивачки з посади.

Підпис в наказі про звільнення позивачки з роботи,
резолюція та підпис під резолюцією в заяві позивачки про звільнення з роботи, а
також підпис в її трудовій книжці виконані власноручно директором ТЗОВ
“Олександрит” ОСОБА_2

Звільнення позивачки відбулося на законних підставах,
відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України, права позивачки відповідачем порушені не
були, тому моральної шкоди їй не заподіяно.

В позові просить відмовити.

Свідок ОСОБА_3 показала, що їй, як адміністратору
готельного комплексу “Три сини” ТЗОВ “Олександрит” було довірено прийняти заяви
від працівників, які бажали працювати в готельному комплексі “Три сини” ТЗОВ
“Олександрит”, розташованому у смт.Східниця Львівської області. 04.06.2007 року
позивачка подала заяву про прийняття її на роботу на посаду старшого бухгалтера
готельного комплексу “Три сини”, яка була передана нею /свідком/ факсом в
м.Київ директору ТЗОВ “Олександрит” ОСОБА_2 Жодної заяви на звільнення
04.06.2007 року позивачка не писала. Позивачка працювала на посаді старшого
бухгалтера готельного комплексу “Три сини” і 10.09.2007 року принесла їй заяву
про звільнення з роботи за згодою сторін. Цю заяву вона також відправила в м.
Київ директору ТЗОВ “Олександрит” ОСОБА_2 На підставі заяви позивачки, остання
була звільнена з роботи згідно п.1 ст.36 КЗпП України.

Свідок ОСОБА_4. показав, що позивачка, яка працювала
старшим бухгалтером готельного комплексу “Три сини” ТЗОВ “Олександрит”
10.09.2007 року подала заяву про звільнення з роботи за згодою сторін. Заяву
позивачки було відправлено в м.Київ директору ТЗОВ “Олександрит” ОСОБА_2, і
позивачка була звільнена з роботи. Заяви про звільнення з роботи позивачка при
прийнятті її на роботу не писала.

Письмовими
доказами, дослідженими судом, зокрема:

Штатними розкладами відповідача від 01.06.2007 року, від 04.06.2007 року,
від 24.09.2007 року стверджено, що у ТЗОВ «Олександрит» посада старшого
бухгалтера готельного комплексу «Три сини» була з 04.06.2007 року по 24.09.2007
року.

Заявою позивачки від 04.06.2007 року на ім”я директора
ТЗОВ «Олександрит» ОСОБА_2стверджено, що вона просила прийняти її на посаду
старшого бухгалтера в готельний комплекс «Три сини» з 04.06.2007 року. На заяві
резолюція  ОСОБА_2“Прийняти на посаду
старшого бухгалтера готельного комплексу «Три сини» з 04.06.2007 року.”

Світлокопією трудової книжки позивачки, світлокопією
наказу №0406/7-2 від 04.06.2007 року стверджено, що позивачка працювала у
відповідача з 04.06.2007 року по 24.09.2007 року на посаді старшого бухгалтера.

Заявою позивачки від 03.09.2007 року за вх. №15 від
10.09.2007 року на ім.»я директора ТЗОВ «Олександрит» ОСОБА_2стверджено, що
вона просила звільнити її за згодою двох сторін з посади бухгалтера готельного
комплексу «Три сини». На заяві резолюція ОСОБА_2“Звільнити з посади старшого
бухгалтера готельного комплексу «Три сини» за згодою сторін з 24.09.2007 року».

Журналом реєстрації вхідної кореспонденції ТЗОВ
«Олександрит» за 2007 рік стверджено, що 10.09.2007 року від позивачки в ТЗОВ
«Олександрит» поступила заява на звільнення.

Наказом № 1009/7-1 від 10.09.2007 року директора  ТЗОВ «Олександрит» ОСОБА_2стверджено, що
позивачка звільнена з посади старшого бухгалтера готельного комплексу «Три
сини» за згодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП з 24.09.2007 року /підстава заява
позивачки за вх.№ 15 від 10.09.2007 року/.Позивачку зобов»язано до 23 вересня
2007 року передати по акту прийому - передачі всі фінансово-господарські
документи ОСОБА_5

З цим наказом ознайомлена
позивачка, про що свідчить її підпис на наказі.

Письмовими поясненнями від 14.05.2007 року третьої особи
- директора ТЗОВ “Олександрит” ОСОБА_2 на ім”я Бориславського міського суду
Львівської області стверджено, що наказ №1009/7-1 від 10.09.2007 року про
звільнення позивачки з роботи, резолюція та підпис під нею в заяві позивачки на
її звільнення, а також підпис в трудовій книжці позивачки зроблені ним
власноручно.

С У Д О М   В С Т А Н О В Л Е Н
О,  що позивачка  з 04.06.2007 року
перебувала у трудових відносинах з відповідачем. З 04.06.20067 року працювала у
відповідача на посаді старшого бухгалтера готельного комплексу «Три сини»,
розташованого в смт.Східниця, вул.Зарічна, 9 б Львівської області. 10.09.2007
року позивачка подала відповідачу на ім»я третьої особи - директора ТЗОВ
«Олександрит» ОСОБА_2заяву від 03.09.2007 року про звільнення її за згодою двох
сторін, і наказом № 1009/7-1 від 10.09.2007 року вона звільнена з посади
старшого бухгалтера готельного комплексу «Три сини» за згодою сторін згідно
п.1.ст36 КЗпП України з 24.09.2007 року.

З 24.09.2007 року у штатному розкладі відповідача посада старшого
бухгалтера готельного комплексу «Три сини» відсутня.

Судом встановлено, що позивачка з відповідачем домовились
про припинення трудового договору за п.1 ст.36 КЗпП України /за згодою сторін/
і на анулювання такої домовленості відповідач згоди не дає.

При
встановлених у судовому засіданні обставинах, позов позивачки   про
визнання незаконним наказу  № 1009/7-1
від 10.09.2007 року, незаконне звільнення з роботи, поновлення на роботі,
оплату за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної (немайнової) шкоди
до задоволення не підлягає.

Доводи позивачки та її представника про
те,  що  звільнення її з роботи є незаконним,
тому що ніякої заяви про її звільнення з роботи 10.09.2007 року вона не писала,
на час звільнення працювала на посаді не бухгалтера, як написано нею в заяві
про звільнення, датованій  03.09.2007
року, а старшого бухгалтера; наказ про її звільнення з роботи, підпис під
резолюцією в її заяві про звільнення з роботи, а також підпис в її трудовій
книжці підписані від імені директора ОСОБА_2зроблено кимось іншим, а не ним
особисто, суд  не бере до уваги, як
докази, щоб задоволити позов позивачки, оскільки їх доводи спростовані
наведеними вище письмовими доказами та показаннями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються п.1 ст.36, ст.
ст.232, 233,,
235, 236, 237-1 КЗпП України

З врахуванням наведеного та

Керуючись ст.ст.10,
60, 212, 209 ч.3 ЦПК України,

п.1 ст.36,
ст. ст.232, 233, 235, 236, 237-1 КЗпП України

суд,-

В
И  Р  І
Ш  И  В:

В позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Олександрит», третя особа ОСОБА_2, про визнання незаконним
наказу директора ТЗОВ «Олександрит» № 1009/7-1 від 10.09.2007 року, щодо
звільнення її з посади старшого бухгалтера «Три сини» згідно п.1 ст.36 КЗпП, а
також на тій основі визнання незаконним звільнення її, ОСОБА_1, з посади
старшого бухгалтера ТЗОВ «Олександрит» за п.1 ст.36 КЗпП України, про
поновлення її, ОСОБА_1, на посаді, яку вона займала до звільнення та оплату їй
середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 24 вересня 2007 року по
21 квітня 2008 року в сумі 4 706 грн. та стягнення з відповідача у справі ТЗОВ
«Олександрит» на її, ОСОБА_1, користь 10 тисяч грн. за причинену моральну
/немайнову/ шкоду   в і д м о в и т и.

Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження, рішення суду набирає законної
сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги, рішення,
якщо його не було  скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заява про апеляційне оскарження рішення  суду може бути подана апеляційному суду
Львівської області через Бориславський міський суд Львівської області протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути
подана апеляційному суду Львівської області через Бориславський міський суд
Львівської області протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

СУДДЯ: