№ 2-93/2008p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2008
року                                                                                                     м.
Зміїв

Зміївський
районний суд Харківської області

в складі:

головуючого
судді - Нестерцової Н.В.

при секретарі -   Онацькій В.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Зміїв цивільну справу за

позовом   ОСОБА_1, 3-тя особа ОСОБА_2 до

ОСОБА_3 про
стягнення аліментів на утримання повнолітньої

дочки, яка
продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

5 листопада 2007
рокуОСОБА_1 звернулася до суду з позовом доОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання
повнолітньої дочки ОСОБА_2., що продовжує навчання.

У позові вона
вказала, що знаходилася з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають
двох дочок ОСОБА_4, 1986 року народження,ОСОБА_2, 1989 року народження.

Позивач вказала,
що на її матеріальному утриманні знаходяться обидві дочки, які продовжують
навчання.

Також, позивач
вказала, що діти перебувають на диспансерному лікуванні у сімейного лікаря.

Позивач просила
стягнути зОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітньої дочки щомісячно у розмірі
1/4 частин його заробітку /доходу/ до досягнення нею 23 річного віку.

ОСОБА_1 у
судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог, посилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві.

Вона пояснила,
що працює на Зміївській ТЕС машиністом крана, отримує заробітну плату близько
1800 грн., якої не вистачає на утримання дочок, які не мають власного
заробітку.

ОСОБА_2. отримує
стипендію в розмірі 105 грн., яку фактично витрачає на оплату гуртожитку.

Відповідач надає
добровільно матеріальну допомогу дочці ОСОБА_4. в розмірі 100 грн. щомісяця.

По твердженням
позивача, відповідач ОСОБА_3 має постійну роботу, має можливість надати
матеріальну допомогу дочці, яка навчається і відповідно до закону за таких умов
зобов'язаний сплачувати аліменти.

Позивач заперечує
проти тверджень відповідача про те, що він надає допомогу своїй матері,
оскільки не надав підтвердження надання такої допомоги.

Крім того, вона
вважає, що відповідачем не доказаний факт придбання ліків на суму від 200 до
400 грн. на місяць, оскільки надані чеки про придбання лікарських засобів
підтверджують факт придбання ліків, не пов'язаних з профілем його захворювання.

ОСОБА_1 вважає
себе належним позивачем, оскільки утримує дітей., сплачує комунальні послуги за
житло.

Третя особа
ОСОБА_2. просила задовольнити позов, підтвердила, що знаходиться на утримання
матері і не заперечує проти того, що на користь позивача будуть стягнуті
аліменти.

Вона пояснила,
що батько не надає їй допомоги, його посилання на намір переоформити належну
йому частку в квартирі на неї, нічим не підтверджені.

Відповідач до
суду не з'явився, був допитаний шляхом судового доручення Чорноморським
районним судом АР Крим, просив розглянути справу за його відсутності.

Допитаний у
якості відповідача, ОСОБА_3 позов не визнав, вказуючи на те, щоОСОБА_1 є
неналежним позивачем, позивачем в справі повинна бути його дочка ОСОБА_2., якій
він згоден виплачувати на період навчання аліменти в розмірі 200 грн. на
місяць, за виключенням канікулярного періоду.

Також він
вказав, що надає допомогу своїй матері та старшій дочці ОСОБА_4., має ряд
хронічних захворювань, на лікування яких, витрачає значні кошти.

Ознайомившись з
матеріалами справи, заслухав пояснення позивача, дослідив надані судові докази,
суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що
батьками ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 та Полупан Валентина Іванівна, що
підтверджується копією свідоцтва про народження. ( а.с. 9)

Згідно ст.199 СК
України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим
потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну
допомогу.

Право на
утримання припиняється у разі припинення навчання.

Встановлено, що
позивач утримує дочку ОСОБА_2.

Судом встановлено,
що ОСОБА_2. навчається в Центрі професійно-технічної освіти № 4 м. Харкова за
денною формою навчання з 1 вересня 2007 року по 12 лютого 2009 року, що
підтверджується довідкою директора ЦПТО № 4 (а.с. 12)

Відповідач
працює у ВАТ " Крименерго", отримує середньомісячну заробітну плату у
розмірі 1391,03 грн, що підтверджується довідкою керівника ВАТ "
Крименерго" ( а.с.48)

Судовим
розглядом встановлено, що відповідач на користь іншої дочки Наталії,
добровільно виплачує аліменти у розмірі по 100 грн. щомісяця.

Крім того,
відповідач має ряд хронічних захворювань, що підтверджується довідками
(а.с.49-51).

Матеріальне і
сімейне становище сторін дає судові підстави для прийняття рішення про
задоволення позову.

Відповідачем не
доказано, що ним витрачаються кошти в розмірі 200-400 грн. на

лікування
щомісяця та той факт, що ним надається матеріальна допомога своїй матері, яка

є пенсіонеркою
та отримує визначену державою пенсію.

ОСОБА_3 не
надано доказів того, що ним проводиться оплата за житло у розмірі 400 грн. щомісяця.

Тому, з
відповідача належить стягнути аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_2
у розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно.

Стягнення
аліментів у розмірі 1/4 частини заробітної плати відповідача не обмежує його
прав.

ЗОСОБА_3
належить стягнути судовий збір та витрати з інформаційно-технічного розгляду
справи.

Керуючись ст.ст.
191,199, 200, 201 СК України, ст.
ст. 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212-215, п.1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

ПозовОСОБА_1
задовольнити.

Стягнути з
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця  с.
Лиман
Зміївського  району  Харківської
області   на  користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_2
аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку /доходу/ щомісячно, починаючи з 5
листопада 2007 року до досягнення нею двадцяти трьох років або припинення
навчання.

Рішення в цій
частині підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць - 340 (
триста сорок) грн..

Стягнути з
ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 51 (п'ятдесят однієї) грн.

Стягнути з
ОСОБА_3 на користьОСОБА_1 витрати з інформаційно-технічного розгляду справи у
розмірі 7 /сім/ грн. 50 коп.

Рішення може
бути оскаржено шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з
дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про
апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду через
суд першої інстанції, який ухвалив оскаржене судове рішення.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Якщо було подано
заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений законом, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього
строку.

У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.