справа № 2ц - 2858/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2008 року Антрацитівський
міськрайонний суд Луганської області в складі:

головуючого судді                                                                                        Філіпенко
Л.П.

при секретарі                                                                                                 Щербак А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
договору купівлі - продажу недійсним

В С Т А Н О В И Л:

Позивач ОСОБА_1 пред'явив суду позов до ОСОБА_2про визнання договору купівлі - продажу житлового
будинку, розташованого за
адресою АДРЕСА_1 недійсним.
В обґрунтування позовних
вимог він
послався на те, що згідно зі свідоцтвом на право власності,
виданого 17 жовтня 1990 року за №1151 виконкомом Антрацитівської районної ради
на підставі рішення № 237/1 від 21 серпня 1990 року він є власником будинку ,
що розташований за адресоюАДРЕСА_1. Це було його єдиним житлом, в яком він проживал. З відповідачкою він проживал і збирався проживати однією сім'єю. Тому коли
вона запропонувала ОСОБА_1 оформити на неї право власності на будинок як
гарантію того, що ні він, ні його родичи її не виженуть і у неї буде житло на
старості літ, він згодився, бо розраховував прожити з відповідачкою до кінця
своїх днів, хотів, щоб вона доглядала його, а врни разом доглядали будинок і
створювали для себе гарні умови життя. ОСОБА_1 не розумів, що підписуючи договір, втрачае право
власності на нього і відповідачка може його вигнати. Навпаки, ОСОБА_2запевняла ОСОБА_1, що вони будуть гарно жити, вона буде піклуватися про
нього, про будинок і буде почувати себе впевнено, скільки сенсу реєструвати між
ними шлюб не має. ОСОБА_2сама
підготувала документи, які позивач підписав 21 квітня 2008 року у нотаріуса не
з'ясувавши, що за договір він підписує, а після цього відповідачка вигнала його
із будинку, пояснюючи ОСОБА_1, що
вона не бажає з ним жити однією сім'єю, а будинок вона купила і позивач тепер
тут ніхто. Витребувавши дублікат договору у нотаріуса, ОСОБА_1 побачив, що це договір купівлі-продажу, посвідчений 21
квітня 2008 року, реєстр № 1569, а із довідки БТІ узнав, що будинок вже
зареєстрований на ім'я відповідачки. Він рахує таку угоду між ними недійсною,
оскільки він не одержував ні копійки від відповідачки за свій будинок, не мав
наміру його продати її, бо у нього не має іншого житла, відповідачка його
обманула і зробила бомжом. Зараз ОСОБА_1
змушений проживати в господарській споруді на своєму подвір'ї, яка не є житлом,
але відповідачка гонить його кожен день, стверджуючи, що все це її власність. Скоро зима і ОСОБА_1 залишився без житла, жити в хліві
більше він не
може. Факт того, що відповідачка його вигнала, що він жив з нею однією сім'єю
перед підписанням угоди, ОСОБА_1 підтверджує актом депутата. Згідно зі ст.203 ЦК
України для чинності правочину необхідно, щоб волевиявлення було вільним і
відповідало внутрішній волі. Але ОСОБА_1
не мав наміру
продавати свій будинок відповідачці. Він, на його думку, вчинив такий правочин під
впливом обману відповідачки, що вони будуть жити разом. Крім
того, договор купівлі-продажу - це угода, згідно з якою ОСОБА_1, як продавець, повинен одержати від покупця вартість
проданоі речі, згідно до ст.655 ЦК України. Будинок ОСОБА_1 оцінило
БТІ в 45050 грн.,
а в договорі вказано, що він продав
відповідачці свій добротний будинок за 5000 грн., що також свідчить про те,
що угода була оформлена відповідачкою без його волевиявлення. Запис в
договорі, що ОСОБА_1 одержав ці 5000 грн , не
відповідає дійсності, він ніяких
грошей від відповідачки не одержував. Якщо ОСОБА_1
би хотів продати свій будинок, то просив би за нього його вартісь, а може і
більше, виходячи з ринкових цін на будинки.Таким чином, відповідачка
порушила і умови ст.655 ЦК України. Все це  й спонукало його звернутися в суд з даним
позовом.

У
судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просить суд ухвалити
рішення, яким визнати  договір купівлі
продажу будинку недійсним  та визнати за
ним  право власності на житлової будинок
розташований за адресою АДРЕСА_1 та суду надав пояснення, які повністю
співпадають з доводами, викладеними в заяві. Відповідачка позов визнала,
підтвердив, що коштів позивачу вона не платила за цей будинок.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали
справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено та підтверджується
наявними в справі доказами, і не заперечується сторонами, що згідно зі свідоцтвом на право власності, виданого 17 жовтня 1990 року за
№1151 виконкомом Антрацитівської районної ради на підставі рішення № 237/1 від
21 серпня 1990 року ОСОБА_1 був
власником будинку , що розташований за адресою АДРЕСА_1, але продав його
ОСОБА_2по договору купівлі-продажу,
посвідченому державним нотаріусом Антрацитівської районної державної
нотаріальної контори  21  квітня 2008 року, реєстр № 1569  за 5
тис.грн. (а.с. 5 - 6), однак ОСОБА_2йому кошти не сплатила, тобто цейправрчин
вчинений під впливом помилки. Відповідно до ст. 229 ЦК України «якщо особа, яка вчинила
правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним.» Згідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного
кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є
визнання права.

Тому суд вважає
необхідним договір купівлі-продажу будинку, що розташований за адресою
АДРЕСА_1, якій посвідчений державним нотаріусом Антрацитівської районної
державної нотаріальної контори  21 квітня
2008 року, реєстр № 1569 визнати недійсним.

Керуючись ст. 4, 10, 58-60, 64, 209, 212-215, 218  ЦПК України,
ст..ст.16,  229 ЦК України

В
И  Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити, визнати договір купівлі-продажу будинку, що розташований за адресою
АДРЕСА_1, якій посвідчений державним нотаріусом Антрацитівської районної
державної нотаріальної контори  21  квітня 2008 року, реєстр № 1569  недійсним.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на об'єкт
нерухомого майна - житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1,  який складається з житлового будинку
літ. А загальною площею 48,7 кв.м, житловою площею 20,4 кв.м, з господарськими
будівлями та спорудами -  кухні Б, сараї
В,Г,Д погріб Е, вбиральня - Ж,
огорожі  №1.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду  Луганської області через Антрацитівський
міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя

рішення
надруковане у дорадчій кімнати