РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2008 року                                                                                                  м.
Харків

Московський
районний суд  м. Харкова у складі:

головуючого
- судді Харченко А.М.

при секретарі - Гріднєвій Т.Л.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю
«Будівельно-технологічний центр «Перспектива», третя особа -ОСОБА_2, про
визнання угоди дійсною та визнання права власності на квартиру,

в с т а н о в и
в:

Позивач звернувся до суду з позовом про
визнання угоди по передачі Товариством з обмеженою відповідальністю
„Будівельно-технологічний центр „Перспектива” квартири АДРЕСА_1 в м. Харкові у
власність дійсною та визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 в м.
Харкові, посилаючись на те, що між ним, відповідачем та третьою особою, було
укладено додаткову угоду № 1 к договору № Ф 3-51 про пайову участь в будівництві
житлового будинку по АДРЕСА_1 від 22 грудня 2003 року, відповідно до якої
вносились зміни до договору пайової участі в частині змін сторони, а саме
Пайщика в основному договорі. Замість Пайовика - ОСОБА_2. становиться позивач,
тим самим приймаючи усі зобов'язання за основним договором № Ф 3-51. При
укладенні додаткової угодиОСОБА_2
Позивачем було передано грошову суму - 111595 грн. в якості
відшкодування внесеного паю відповідно до договору № Ф 3-51 від 22 грудня 2003
року. Факт повного внесення ОСОБА_2. паю було підтверджено Відповідачем, що
було відображено у додатковій угоді № 1 до договору № Ф 3-51 від 22 грудня 2003
року. 8 січня 2008 року за актом прийому - передачі квартири відповідач передав
право власності, а позивач прийняв у власність двохкімнатну квартиру № 51
загальною площею 86,1 кв.м в 16-поверховому житловому будинку за адресою: м.
Харків, АДРЕСА_1. Вартість переданої квартири становить 111595 грн., з ПДВ.
Відповідно до акту прийому - передачі сторони взаємних претензій майнового та немайнового
характеру не мають. Комунальним підприємством „Харківське міське бюро технічної
інвентаризації” за ОСОБА_1 зареєстровано права власності на квартиру АДРЕСА_1.

Представник позивача в судовому
засіданні повністю підтримав позовні вимоги позивача та просив позов
задовольнити.

Відповідач та третя особа в судове
засідання не з'явилися, направили суду заяви
про розгляд справи за їх відсутністю, проти задоволення позову не
заперечували.

Виходячи з наведеного, суд вважає,
що рішення можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України
при визнанні позову ухвалюється  судове
рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174
ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що
19 жовтня 2007 року між позивачем ОСОБА_1, третьою особою - ОСОБА_2. та
відповідачем - Товариства з обмеженою відповідальністю
«Будівельно-технологічний центр «Перспектива», укладено додаткову угоду № 1 до
договору № Ф 3-51 про пайову участь в будівництві житлового будинку по АДРЕСА_1
від 22 грудня 2003 року,  якою вносились
зміни до договору пайової участі в частині змін сторін Пайщика в договорі
(а.с.6). З моменту підписання додаткової угоди зобов'язання за договором
Пайовика, якою є третя особа, переходять до правонаступника, яким є позивач. За
додатковою угодою позивач приймає, а третя особа втрачає усі права та обов'язки
за договором № Ф 3-51 від 22 грудня 2003 року.
Крім того, Забудовник, яким є відповідач, підтвердив виконання грошових
зобов'язань третьою особою - ОСОБА_2. шляхом перерахування паю платіжними
дорученнями від 22, 26 червня 2007 р. та 09 липня 2007 р на його розрахунковий
рахунок у повному обсязі в розмірі 111595 грн. у встановлений договором строк,
та перехід права на отримання квартири к позивачу. Крім того, ОСОБА_2.  підтвердила отримання нею від позивача -
ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 111595 грн. в якості відшкодування внесеного
паю відповідно до договору № Ф 3-51 про пайову участь в будівництві житлового
будинку по АДРЕСА_1 від 22 грудня 2003 року. Угоду було підписано позивачем,
третьою особою та відповідачем, який поставив свій відбиток печатки.

Відповідно до Акту державної
приймальної комісії, будинок № 142-Б по вул. Ак. Павлова було прийнято
державною приймальною комісією в експлуатацію 25 грудня 2006 року
(а.с.16-19).  Рішенням Харківського
міськвиконкому від 27 грудня 2006 року акт приймальної комісії було
затверджено.

8 січня 2008 року за актом прийому -
передачі квартири, відповідач передав право власності, а позивач прийняв у
власність двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1. Вартість переданої квартири
відповідно до акту прийому - передачі становить 111595 грн., з ПДВ. Відповідно
до акту прийому - передачі вартість квартири позивачем сплачена у повному
обсязі, Відповідач свої умови щодо передачі квартири  виконав у повному обсязі, сторони за актом
прийому передачі взаємних претензій майнового та немайнового характеру не
мають. Власність на квартиру, відповідно до акту прийому-передачі, виникла у
позивача з моменту підписання акту прийому-передачі (а.с.7).

Рішенням виконавчого комітету
Московської районної в місті Харкові ради за № 185/85 від 10.06.2008 р.
вирішено оформити та видати свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1
на ім'я  позивача - ОСОБА_1(а.с.13).

На підставі зазначеного рішення
Московської районної в м. Харкові ради Комунальним підприємством „Харківське
міське бюро технічної інвентаризації” за позивачем зареєстровано право
власності на квартиру АДРЕСА_1, про що було видано витяг 13.06.2006 року за №
19189614 (а.с.9).

На підставі вищевикладеного, суд вважає
встановленим наявність факту договірних правовідносин між позивачем та
відповідачем та наявність між ними правочину.

Відповідно до ст. 513 ЦК України,
правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі,
що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким
передається новому кредиторові.

Згідно з ст. 516 ЦК України, що заміна
кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не
встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений
про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання
несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого
обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

З вимог ст. 517 ЦК України вбачається,
що зобов'язано первісного кредитор у зобов'язанні передати новому кредиторові
документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою
для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому
кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у
зобов'язанні.

На підставі викладеного, суд
вважає, що заміна третьої особи на позивача відповідно до додаткової угоди № 1
від 19 жовтня 2007 року до договору № Ф 3-51 від 22.12.2003 року про пайову
участь в будівництві житлового будинку по АДРЕСА_1 є не чим іншим як заміною
сторони в зобов'язанні, оскільки третя особа свої зобов'язання в частині
перерахування паю відповідачу за надання у майбутньому квартири, виконала у
повному обсязі, тому вона є кредитором по відношенню до відповідача. Заміна
кредитора проводилась у письмовій формі з повідомленням відповідача, що
відповідає вимогам ст.ст. 513, 516, 517 ЦК України.

Під правочином у ст. 202 ЦК
України розуміються дії особи, які спрямовані на набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Ст. 203 ЦК України передбачені загальні вимоги,
додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу
України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам
суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій
законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

З вимог ст. 218 ЦК України вбачається,
що вразі недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена
законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених
законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання
окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-,
відеозапису та іншими доказами. Якщо правочин, для якого законом встановлена
його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений
усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення,
зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути
визнаний судом дійсним.

Отриманням на розрахунковий
рахунок відповідачем грошових коштів в якості паю на участь в будівництві
житлового будинку по АДРЕСА_1, від третьої особи, яка передала це право
позивачу відповідно до додаткової угоди, з повідомленням відповідача, який
визнав факт отримання грошей в якості паю та в наступному виконання свого
зобов'язання, щодо передачі квартири АДРЕСА_1 в м. Харкові позивачу, яке було
прийнято позивачем шляхом підписання двохстороннього акту прийому-передачі,
свідчить про дійсність правочину по передачі відповідачем права власності на
квартиру АДРЕСА_1 в м. Харкові позивачу.

При розгляді справи судом не
встановлено факту суперечності змісту правочину
Цивільному кодексу України або іншим актам цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 328 ЦК
України, право власності виникає на підставах, не заборонених законом, а саме,
з правочинів.

Ст. 331 ч.2 ЦК України
передбачено, що право власності на новостворене
нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту
завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом
передбачено  прийняття нерухомого майна
до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до
експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону
підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної
реєстрації.

Як було встановлено судом, між
позивачем та відповідачем мав місце правочин щодо передачі у власність квартири
АДРЕСА_1 в м. Харкові.

Таким чином, визнання
відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб.

На підставі викладеного, суд
вважає можливим позов задовольнити та визнати за позивачем ОСОБА_1 право
власності на квартиру АДРЕСА_1 в м. Харкові.

Керуючись ст.ст. 130, 174
ЦПК України, ст.ст. 202, 203, 218, 328, 331 ч.2, 513, 516, 517 ЦК України,
суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1задовольнити.

Визнати правочин між ОСОБА_1
та Товариством з обмеженою відповідальністю „Будівельно-технологічний центр
„Перспектива” по передачі Товариством з обмеженою відповідальністю
„Будівельно-технологічний центр „Перспектива” квартири АДРЕСА_1 в м. Харкові у
власність ОСОБА_1 дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право
власності на квартиру АДРЕСА_1 в м. Харкові.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Московський
районний суд м. Харкова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя
Харченко А.М.