Справа №2-1
Р І Ш Е Н Н Я

І М
Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

16 травня 2008 року                                                                                                                                                          смт Розівка

Розівський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Кущ Т.М.,

при секретарі судового засідання
Літвіновій Т.А.,

з участю позивача ОСОБА_1,  представника позивача ОСОБА_2, представника
відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі Розівського районного суду Запорізькій області
цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна, що є
об'єктом спільної сумісної власності подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2007 року ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна, що є об'єктом спільної
сумісної власності подружжя. Зазначила, що в період шлюбу ними набуто спільне
майно: житловий будинок, автомобіль марки «Сенс», автомобільний вантажний
причеп, телевізор «Самсунг», відеомагнітофон «Самсунг», набір меблів для
спальні, набір меблів для вітальні, диван та крісла, диван-уголок, набір меблів
для кухні, тумбочка. Просила суд відійти від засади рівності часток та поділити
спільне майно, виділивши їй у власність автомобіль марки «Сенс» вартістю 40500
грн., інше майно на загальну суму 33920 грн. залишити у власності відповідача.
Крім того, просила стягнути з відповідача понесені судові витрати та витрати на
правову допомогу.

Ухвалою суду від 09 квітня 2008
року вимога ОСОБА_1 про поділ житлового будинку, який є об'єктом незавершеного
будівництва, роз'єднано у самостійне провадження.

У судовому засіданні позивачка
ОСОБА_1 підтримала заявлені вимоги без їх зміни, посилаючись на обставини, які
нею були зазначені у заяві, надала відповідні пояснення. Вимоги позивачки
підтримав її представник ОСОБА_2

Представник відповідача ОСОБА_3, не заперечуючи проти розгляду справи без
участі відповідача ОСОБА_5, в судовому засіданні позов визнав частково.
Заперечував проти поділу автомобіля марки «Сенс», посилаючись на те, що вказане
майно є особистою приватною власністю відповідача. Крім того, не погодився із
визначенням вартості майна, яке підлягає поділу, та щодо поділу цього майна з
відступом від засади рівності часток подружжя.

Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, представника
відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до
висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 1998 року (а.с.10).

Від спільного проживання сторони мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, та дочку ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_3народження (а.с.8,9).

Рішенням Розівського районного
суду Запорізької області від 24 жовтня 2006 року шлюб між сторонами розірвано
(а.с.11).

Після розірвання шлюбу сторони
дійшли згоди щодо утримання та виховання дітей. Разом із позивачкою ОСОБА_1
залишились дочка ОСОБА_7 та син ОСОБА_4, з відповідачем - син ОСОБА_6.

Рішенням Розівського районного
суду Запорізької області від 24 жовтня 2006 року ОСОБА_4 зобов'язаний до сплати
аліментів в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) на користь ОСОБА_1 на
утримання дочки ОСОБА_7 та сина ОСОБА_4(а.с.12).

Разом з тим, позивачка ОСОБА_1
зобов'язана сплачувати аліменти в розмірі &frac14; частки від свого заробітку (доходу) на користь ОСОБА_4 на утримання сина
ОСОБА_6. Особи, які брали участь у справі, зазначену обставину у судовому
засіданні визнали та не оспорювали.

З матеріалів справи
(а.с.31-37,93-97), з пояснень осіб, які брали участь у справі, з показань
свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 вбачається, що під час спільного проживання та під час
шлюбу сторонами придбано: автомобіль марки «Сенс» вартістю 40500 грн.,
автомобільний вантажний причеп вартістю 1800 грн., телевізор «Самсунг» вартістю
1700 грн., відеомагнітофон «Самсунг» вартістю 400 грн., набір меблів для
спальні вартістю 1850 грн., набір меблів для вітальні вартістю 1500 грн., диван
та крісла вартістю 3600 грн., диван-уголок вартістю 500 грн., набір меблів для
кухні вартістю 2400 грн., тумбочка вартістю 170 грн., а всього спільного майна
на загальну суму 54420 грн..

Враховуючи положення ч.1 ст.70
СК України, суд дійшов висновку, що зазначене майно є об'єктами спільної
сумісної власності сторін, в яких їхні частки рівні.

Посилання представника відповідача на те, що автомобіль марки «Сенс» є
особистою приватною власністю відповідача ОСОБА_4, є безпідставними, оскільки а
ні відповідач, а ні його представник на підтвердження цієї обставини не надали
відповідних доказів, чим не виконали вимоги ст.10 ЦПК України, відповідно до
якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог чи заперечень.

З цих самих міркувань суд вважав безпідставними заперечення представника
відповідача щодо визначеної позивачкою ОСОБА_1 вартості спільного майна
подружжя, яке підлягає поділу. А ні відповідачем, а ні його представником не
було заявлено клопотання про проведення судово-товарознавчої експертизи з метою
визначення дійсної вартості спірного майна.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 частково, суд виходив з того, що згідно ч.1
ст.11 ЦПК України він розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивачка ОСОБА_1 не уточнила заявлені нею вимоги, враховуючи те, що
ухвалою суду від 09 квітня 2008 року її вимога про поділ житлового будинку,
який є об'єктом незавершеного будівництва, роз'єднано у самостійне провадження
(а.с.135). За таких обставин, житловий будинок не є предметом спору між
сторонами у цій справі.

Відповідно до ч.3 ст.70 СК України за рішенням суду частка майна дружини,
чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також
непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони
одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку
та лікування.

Суд не знайшов підстав для поділу майна сторін з відступом від засади
рівності їх часток у ньому та для збільшення частки майна позивачки ОСОБА_1.
Остання, обґрунтовуючи необхідність збільшення її частки спільного майна
подружжя, послалась на те, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на
утримання яких відповідач ОСОБА_4 сплачує аліменти в невеликому розмірі. Проте
позивачка не надала належних доказів про розмір отримуваних від ОСОБА_4
аліментів, про наявність заборгованості з їх виплати, чим не виконала вимоги
ст.10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Разом з тим, при вирішенні спору про поділ майна суд, враховуючи вимоги
ст.71 СК України, дійшов висновку про необхідність виділити позивачеві ОСОБА_1
телевізор «Самсунг», відеомагнітофон «Самсунг», набір меблів для спальні, набір
меблів для вітальні, диван та крісла, диван-уголок, набір меблів для кухні,
тумбочку, а всього майна на суму 12120 грн. з присудженням з відповідача
грошової компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності на
майно на суму 15090 грн..

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_4 набув у встановленому порядку право
керування транспортними засобами, має водійський стаж та навички керування
транспортними засобами, суд прийшов до висновку про необхідність залишити у
його власності автомобіль марки «Сенс» та автомобільний вантажний причеп, а
всього майна на суму 42300 грн. зі сплатою грошової компенсації   на користь позивачки ОСОБА_1.

Відповідно до ст.88 ЦПК України вимоги позивачки щодо відшкодування судових
витрат підлягають задоволенню в сумі 302 грн. 10 коп., де 272 грн. 10 коп. -
сума сплаченого судового збору, 30 грн. - сума оплачених витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Вирішуючи питання про відшкодування судових витрат з оплати правової
допомоги, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для цього, виходячи з
наступного.

Частиною 2 статті 84 ЦПК України визначено, що граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до п.2 Розділу ХІ ЦПК України «Прикінцеві та перехідні
положення» ч.2 ст.84 цього Кодексу набирає чинності з моменту набрання чинності
відповідним законом. До цього часу граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється Кабінетом Міністрів України, а саме, Поставою
Кабінету Міністрів України «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних
з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за
рахунок держави» від 27 квітня 2006 року №590 (далі за текстом - Постанова).

Частиною 1 статті 56 ЦПК України визначено, що правову допомогу може
надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання
правової допомоги.

02 листопада 2006 року позивачка ОСОБА_1 уклала з юристом-правознавцем
ОСОБА_2 угоду про надання правової допомоги при розгляді в суді даної цивільної
справи (а.с.40). Під час розгляду справи в суді ОСОБА_2 приймав участь в якості
представника позивачки ОСОБА_1, користувався відповідними процесуальними права
та обов'язками. Разом з тим, не можна ототожнювати представника із особу, яка
надає правову допомогу. Остання особа належить до інших учасників процесу, а
представник - до осіб, які беруть участь у справі. Тому особа, яка надає
правову допомогу, на відміну від представника, не діє від імені іншої особи, не
користується правами представника і не несе його обов'язків. Позивачка ОСОБА_1
не просила суд відповідною ухвалою допустити до участі у справі особу, яка має
право на надання правової допомоги.

Таким чином, суд не має підстав для присудження з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_1 компенсації понесених нею витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст.70,71 СК України, ст.ст.10,11,60,84,88,209,212-215,218 ЦПК
України,  суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити частково.

Поділити майно, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя,
виділивши ОСОБА_1майно: телевізор «Самсунг» вартістю 1700 (одна тисяча сімсот)
гривень, відеомагнітофон «Самсунг» вартістю 400 (чотириста) гривень, набір
меблів для спальні вартістю 1850 (одна тисяча вісімсот п'ятдесят) гривень,
набір меблів для вітальні вартістю 1500 (одна тисяча п'ятсот) гривень, диван та
крісла вартістю 3600 (три тисячі шістсот) гривень, диван-уголок вартістю 500
(п'ятсот) гривень, набір меблів для кухні вартістю 2400 (дві тисячі чотириста)
гривень, тумбочку вартістю 170 (сто сімдесят) гривень, а всього майна на суму
12120 (дванадцять тисяч сто двадцять) гривень.

Залишити у власності ОСОБА_4 майно: автомобіль марки «Сенс» реєстраційний
номер НОМЕР_12005 року випуску, вартістю 40500 (сорок тисяч п'ятсот) гривень,
автомобільний вантажний причеп НОМЕР_2 вартістю 1800 (одна тисяча вісімсот)
гривень, а всього майна на суму 42300 (сорок дві тисячі триста) гривень.

Зобов'язати ОСОБА_4 сплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію замість
її частки у праві спільної сумісної власності на майно в сумі 15090
(п'ятнадцять тисяч дев'яносто) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в сумі
302 (трьохсот двох) гривень 10 (десяти) копійок.

В іншій частині заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду
Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання в 10-денний строк
з дня проголошення рішення апеляційної скарги або шляхом подання в 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги.

Суддя:                                               Т.М.
Кущ

Справа №2-1

2008 року

Р І Ш Е Н Н Я

І М
Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

16 травня 2008 року                                                                                                                                                          смт Розівка

Розівський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Кущ Т.М.,

при секретарі судового засідання
Літвіновій Т.А.,

з участю позивача ОСОБА_1,  представника позивача ОСОБА_2, представника
відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі Куйбишевського районного суду Запорізькій області
цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна, що є
об'єктом спільної сумісної власності подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

Зважаючи на те, що при викладенні повного рішення суду є потреба у
обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд
вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Керуючись ст.ст.70,71 СК України, ст.ст.10,11,60,84,88,209,212-215,218 ЦПК
України,  суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити частково.

Поділити майно, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя,
виділивши ОСОБА_1майно: телевізор «Самсунг» вартістю 1700 (одна тисяча сімсот)
гривень, відеомагнітофон «Самсунг» вартістю 400 (чотириста) гривень, набір
меблів для спальні вартістю 1850 (одна тисяча вісімсот п'ятдесят) гривень,
набір меблів для вітальні вартістю 1500 (одна тисяча п'ятсот) гривень, диван та
крісла вартістю 3600 (три тисячі шістсот) гривень, диван-уголок вартістю 500
(п'ятсот) гривень, набір меблів для кухні вартістю 2400 (дві тисячі чотириста)
гривень, тумбочку вартістю 170 (сто сімдесят) гривень, а всього майна на суму
12120 (дванадцять тисяч сто двадцять) гривень.

Залишити у власності ОСОБА_4 майно: автомобіль марки «Сенс» реєстраційний
номер НОМЕР_12005 року випуску, вартістю 40500 (сорок тисяч п'ятсот) гривень,
автомобільний вантажний причеп НОМЕР_2 вартістю 1800 (одна тисяча вісімсот)
гривень, а всього майна на суму 42300 (сорок дві тисячі триста) гривень.

Зобов'язати ОСОБА_4 сплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію замість
її частки у праві спільної сумісної власності на майно в сумі 15090
(п'ятнадцять тисяч дев'яносто) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в сумі
302 (трьохсот двох) гривень 10 (десяти) копійок.

В іншій частині заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду
Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання в 10-денний строк
з дня проголошення рішення апеляційної скарги або шляхом подання в 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги.

Суддя:                                                 Т.М. Кущ