АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

28 лютого 2008 року                                                                  м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Вінницької області в складі:

Головуючої:  Копаничук С.Г.

Суддів: Нікушина В.П. ,Гуцрла п.П.

при секретарі: Сніжко О.А.

за участю позивача ОСОБА_1, позивачів ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 29.11.2007 року по
справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Вінницької міської ради, ОСОБА_4 про визнання рішень Вінницької міської ради
неправомірними та визнання права користування земельною
ділянкою ,-

Встановила:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Вінницької міської ради, ОСОБА_4 про визнання
рішень Вінницької міської ради
неправомірними та визнання права користування земельною ділянкою, посилаючись на те, що поряд з земельною ділянкою
його будинковолодіння по АДРЕСА_1 знаходиться
земельна ділянка територіальної громади, площею 491 кв. м. ,якою він протягом 30 років відкрито користується,
обробляючи землю та вирощуючи с
сг культури. В грудні 2006 року Він
звернувся до Вінницької міської ради про надання
йому даної ділянки в порядку набувальної давності і дізнався ,що рішенням №124 від 25.05.2006 року вона була
передана СПД ОСОБА_4 .в оренду для
комерційних цілей терміном на 10 років. Рішенням Вінницької міської ради від 11.10.2005 року йому ж було надано
дозвіл на складення проекту відведення
земельної ділянки під будівництво магазину. Вважаючи ,що цими рішеннями порушуються його права на
отримання даних

Справа №22-201          2008р.
Категорія:44           Рішення постановлено під головуванням Федчишина
С.А.

Доповідач: Копаничук С.Г.

2 земельних  ділянок
у  власність  чи  в
оренду за набувальною давністю ,просив визнати зазначені рішення в цій частині
неправомірними ,визнати за ним право користування даною земельною ділянкою за набувальною давністю.

З аналогічним позовом до суду звернулись ОСОБА_2
,ОСОБА_3, зазначаючи ,що вони проживаючи по
АДРЕСА_1 протягом 30 років користуються поряд розташованою земельною ділянкою,
площею 257 кв.м. ,яка також зазначеними рішеннями
була передана СПД ОСОБА_4. Просили визнати
рішення неправомірними ,а за ними визнати право користування земельною ділянкою за набувальною давністю.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від
03.09.2007 року зазначені справи були об'єднані в
одне провадження.

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від
29.11.2007 року в позові ОСОБА_1 ,ОСОБА_2 ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду від 21.01.2008 року апеляційну
скаргу ОСОБА_2 ОСОБА_3 залишено без розгляду в
зв'язку з пропуском строку на оскарження і
відсутністю заяви про його поновлення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначене рішення
скасувати через порушення судом норм матеріального і
процесуального права ,а по справі ухвалити нове рішення про задоволення його
вимог. Зазначив ,що суд не врахував ,що міська рада при прийнятті оскаржуваних рішень не вилучила у них
самовільно зайняті ділянки в судовому порядку, чим порушила ст.212 ч.3 ЗК
України.

Заперечуючи проти скарги Вінницька міська рада вказала
,що позивачі не надали суду доказів їх звернення до міської ради з клопотаннями
про надання їм зазначених ділянок за набувальною
давністю до прийняття рішень про надання їх ОСОБА_4. в користування .Крім того ,у міської ради були
відсутні дані про те ,що ділянки
були самовільно зайняті. Рішення вважають законним і обґрунтованим.

Заслухавши доповідача ,осіб, що приймають участь в
справі, перевіривши матеріали
справи ,рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає ,що апеляційна скарга підлягає відхиленню з
наступних підстав.

Згідно п. 10.ст.59 Закону України „Про місцеве
самоврядування в Україні" акти органів
та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини ,на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і заперечень.

Постановляючи рішення по справі, суд першої інстанції
вірно встановив, що позивачі до прийняття оскаржуваних рішень не звертались до
міської ради про надання їм спірних земельних ділянок в користування за
набувальною давністю, так як доказів цього позивачі суду не надали. Так само не
надані суду докази того ,що
міська рада була обізнана про фактичне самовільне користування ділянкою Таким
чином , підстави з цих причин визнавати неправомірними оскаржувані рішення
,позивачами не доведені . Суд вірно встановив обставини по справі , належним чином перевірив їх доказами ,які оцінив в
порядку ст.212 ЦПК України правильно застосував норми матеріального права і
дійшов правильного висновку про відмову ОСОБА_1 в
задоволенні позову.

Інші доводи скарги правильні
висновки суду не спростовують. Керуючись
ст.ст.307,308,315 ЦПК України,-

з

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 29.11.2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та
може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України на протязі
двох місяців.