Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

Справа№2-284/08р

18 грудня 2008 року
Путильський районний суд  Чернівецької     області

в складі :

головуючого   судді                     Дідуха Д.В.

при секретарі                     Мигирян Т.В.

позивача
ОСОБА_1

представників
ОСОБА_3

ОСОБА_4

відповідача
ОСОБА_2

представника відповідача                 ОСОБА_5

розглянувши  справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа-Путильська державна нотаріальна контора про
визнання недійсним договору дарування і поновлення права власності на житловий
будинок.

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2, третя особа -
Путильська державна нотаріальна контора про визнання недійсним договору
дарування і поновлення права власності на житловий будинок. В позові
посилається на те, що її батько ОСОБА_7. дав довіреність ОСОБА_6 на укладення
від його імені договору дарування власного житлового будинку на користь
ОСОБА_2. Дана довіреність посвідчена секретарем виконкому Розтоківської
сільської ради 2 червня 2008 року. 09 червня 2008 року був укладений договір
дарування житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1 і посвідчений
приватним нотаріусом Путильського районного нотаріального округу. Вважає цей
договір дарування недійсним з наступних підстав: ОСОБА_7. являється престарілою
людиною. Із досягненням віку 97 років часто хворіє. Вона доглядає за
господарством батька на протязі десяти років. З листопада 2007 року здоров′я
батька погіршилось, він став забувати, практично не виходить з дому, з січня
2008 року не встає із ліжка, потребує постійного догляду. Дізнавшись про те, що
батько подарував господарство своєму
синові ОСОБА_2, вирішила звернутись в суд, щоб визнати його недієздатним
з метою недопущення порушення його майнових прав. Просить суд задовільнити її
позовні вимоги.

В судовому засіданні  позивачка і її  представники
від первісного позову відмовились, але на підставі ст.31 ЦПК України
подали позовну заяву із змінами і доповненнями і збільшеннями позовних вимог, в
якій просили:

1.Частково визнати недійсним і скасувати:

-рішення виконавчого комітету Розтоківської сільської ради №7/1 від 23
січня 2008 року;

-свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САА № 019846 видане
03 червня 2008 року виконавчим комітетом Розтоківської сільської ради;

-договір дарування житлового будинку і земельної ділянки пісвідчений 09
червня 2008 року приватним нотаріусом Путильського  районного нотаріального округу.

2. Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину житлового будинку, що
знаходиться в АДРЕСА_1

3.Скасувати реєстрацію нерухомого майна в Єдиному державному реєстрі
нерухомості на ім′я ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1. Стягнути на її користь
з відповідачів понесені витрати по справі.

Відповідач і їх представник позов
не визнали, подали на нього заперечення.

Треті особи на стороні відповідача
без самостійних вимог позов позивачки не визнали і в їх задоволенні просили суд
відмовити.

Представник відповідача
Розтоківської сільської ради в судове засідання не з′явився, хоча про час
розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення сторін,
представників і свідків, третіх осіб на стороні відповідача, дослідивши
письмові докази по цивільній справі, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1
задоволенню не підлягає із слідуючих підстав:

Судом встановлено, що житловий
будинок з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 на 15 квітня 1991 року належав до
суспільної групи колгоспних дворів. На даний період, згідно погосподарської
книги за 1991-1995 рр., до житлового будинку
прописані ОСОБА_7. і ОСОБА_1, які брали трудову участь у його придбанні
і не втрачали зв′язку з цим двором.

Тому суд вважає, що відповідно до
постанови Пленуму Верховного  Суду
України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про
захист приватної власності», до правовідносин, що виникли раніше,
застосовується діюче на той час законодавство. Спори щодо майна колишнього
колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись
за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

-право власності на майно , яке належало колгоспному
двору і збереглося після припинення його існування мають ті члени колгоспного двору,
які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що
втратили це право, вважаються працездатні
члени двору , які не менше  трьох
років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні
спільного господарства двору( в цей строк не включається час перебування на
дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі,
хвороба).

Відповідно погосподарських книг за
1980-1985рр,  ОСОБА_8, 1938 р.н. вибула
із двору в 1980 році в Миколаївську область, а ОСОБА_1,  згідно погосподарських книг за 1986-1990рр.,
вибула в 1986 році в м.Миколаїв.

Приймаючи
викладене до уваги, суд вважає, що право на частку у майні колгоспного двору
мають тільки ОСОБА_7. і ОСОБА_1, які не втрачали зв′язку з колгоспним
двором станом на 15 квітня 1991 року., і на той час працювали в колгоспі.

Із показів свідків
ОСОБА_9.,ОСОБА_10.,ОСОБА_11 і ОСОБА_12 вбачається, що  ОСОБА_1 приїзжала до батька в гості і
допомагала по господарству, але це є обов′язком дітей допомагати
престарілим батькам.

Відповідно
до постанови Пленуму Верховного  Суду
України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про
захист приватної власності» такими, що не втратили це право, вважаються
працездатні  члени двору , які не
менше  трьох років підряд до цієї дати 15
квітня 1991 року,  брали участь своєю
працею і коштами у веденні спільного господарства двору, і такими особами є
ОСОБА_1 і ОСОБА_7.  Позивачка ОСОБА_1 і
її мати ОСОБА_8. втратили такий зв′язок із колгоспним двором, тому що
були виписані із колгоспного двору, і на протязі трьох років підряд до 15
квітня 1991 року не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного
господарства двору.

Посилання позивачки в позові на те, що мати ОСОБА_8. не втрачала зв′язку
з двором і мала 1/3 частину майна в коглоспному дворі не відповідає дійсності.
Мати вибула з двору в 1980 році. Позивачка ОСОБА_1 після смерті  матері ніякого  спадкового майна не приймала, так як
проживала окремо  від колгоспного двору
і  після смерті із заявами про
спадкування майна не зверталась. В ході судового засідання встановлено, що у
матері спадкового майна в даному господарстві
небуло.

Підстав   часткового скасування рішення виконавчого
комітету Розтоківської сільської ради №7/1 від 23 січня 2008 року, свідоцтва
про право власності на нерухоме майно серії САА № 019846 виданого 03 червня
2008 року виконавчим комітетом Розтоківської сільської ради, договору дарування
житлового будинку і земельної ділянки пісвідчених 09 червня 2008 року приватним
нотаріусом Путильського  районного
нотаріального округу суд не знаходить, і належних доказів для прийняття такого
рішення судом, позивачка і її представники
суду не надали.

Судом встановлено, що в
колгоспному  дворі  мали частки ОСОБА_7. і ОСОБА_1, які на 15
квітня 1991 року не втрачали зв′язку з колгоспним двором. На цій підставі
батько ОСОБА_7. мав право дарувати свою частку сину ОСОБА_1так як, друга частка
належить його сину, тому підстав для скасування договорів дарування житлового
будинку і земельної частки немає.

На підставі постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995
року, ст.ст.120,123 ЦК УСРР / в ред.1963 р/,
керуючись ст.ст. 10, 60,209,212 - 215,223  ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог із
змінами і доповненнями ОСОБА_1 до ОСОБА_7, ОСОБА_2, Розтоківської  сільської ради відмовити за безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження. На рішення суду
може бути подана заява на апеляційне оскарження до Апеляційного суду
Чернівецької області через районний суд
протягом десяти днів. Апеляційна скарга до Апеляційного суду
Чернівецької області подається протягом двадцяти днів після подачі заяви на
апеляційне оскарження.

Суддя
Д.В.Дідух.