Справа № 2-16/2008 рік
РІШЕННЯ

Ім'ям України

09 жовтня  2008 року                                                                                                       м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд
Черкаської області в складі:

Головуючої
судді                            М.В.
Матвієнко

при секретарі                        Н.Г. Ліщині

з участю
адвокатів
ОСОБА_1., ОСОБА_2.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки,-

ВСТАНОВИВ:

Вироком
Золотоніського міськрайонного суду від 30.05.2006 року ОСОБА_5, який 08.12.2004
року в с. Софіївка Золотоніського району Черкаської області керував автомобілем
"Мазда" д.н.НОМЕР_1 що належить на праві власності ОСОБА_4., яка як
пасажир автомобіля, була поруч із водієм, засуджений за скоєне з його вини ДТП,
внаслідок якої позивач ОСОБА_3. отримала тілесні та середнього ступеня тілесні
ушкодження, тобто відповідач ОСОБА_5засуджений за вчиненя злочину,
передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України. Згідно зазначеного вироку ОСОБА_5засуджений
за ст. 286 ч. 2 КК України дор 4-х років позбавлення волі умовно з іспитовим
строком на 2 роки. Цивільний позов потерпілої по справі - позивача ОСОБА_3.
задоволено частково в частині стягнення моральної шкоди в сумі 3000 грн., а в
частині стягнення матеріальної шкоди позов залишено без розгляду.

У звязку з витратами матеріального
характеру, що позивач постійно витрачає на лікування  та психічними, фізичними стражданнями, які
вона постійно переносить, ОСОБА_3. звернулася в суд із позовом до ОСОБА_4. про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої джерелом підвищеної
небезпеки, автомобілем "Мазда" д.н.НОМЕР_1 який згідно свідоцтва про
реєстрацію т/з КХА № 091527, виданим Березанським МРВ ДАІ від 02.04.1997 року,
належить на праві власності ОСОБА_4.

Ухвалою
Золотоніського міськрайонного суду від 11.04.2007 року в якості відповідача по
справі також притягнуто ОСОБА_5 з вини якого сталося дане ДТП.

Відповідач
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер, що стверджується свідоцтвом про смерть
НОМЕР_1.

Ухвалою
Золотоніського міськрайонного суду від 27.09.2007 року дана цивільна справа, у
зв'язку  із смертю відповідача ОСОБА_5, була
провадженням зупинена, оскільки спірні правовідносини допускають
правонаступництво.

Ухвалою
Золотоніського міськрайонного суду від 09.10.2008 року відносно відповідача
ОСОБА_5 справа провадженням закрита в зв'язку з його смертю та відсутністю правонаступника.

В
судовому Засіданні позивач ОСОБА_3. та її представник за дорученням адвокат
ОСОБА_1 наполягали на задоволенні позову та стягненні із відповідача ОСОБА_4.
матеріальної шкоди в сумі 17701 грн., що стверджується документально та
моральної шкоди в сумі 20000 грн. ОСОБА_3. та її представник свої позовні
вимоги обгрунтовують тим, що відповідач ОСОБА_4. є власником, згідно свідоцтва
про реєстрацію транспортних засобів, джерела підвищеної небезпеки, а саме
автомобіля "Мазда" д.н.НОМЕР_1 яким на момент ДТП керував водій
ОСОБА_5та з вини якого стався наїзд на пішохода - позивача ОСОБА_3, а тому
ОСОБА_4. як власник та володілець джерела підвищеної небезпеки, яка перебувала
в якості пасажира повинна нести матеріальну та моральну шкоду перед потерпілою
ОСОБА_3. Моральну шкоду позивач обгрунтовує ступенем тяжкості та тривалості
фізичних та моральних страждань, втратою здоров'я та нормальних життєвих зв'язків.

Відповідач
ОСОБА_4. та її представник - адвокат ОСОБА_2. в судовому засіданні позов не
визнали та пояснили, що автомобіль "Мазда" д.н.НОМЕР_1дійсно належить
на праві власності ОСОБА_4. згідно технічного паспорта. 08.12.2004 року ОСОБА_5,
який має посвідчення на керування транпортним засобом даної категорії, за її
усним дорученням та в її присутності, так як вона в якості пасажира перебувала
поряд із водієм в цьому ж автомобілі, допустивши, як водій порушення  ПДР, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3, за що
ОСОБА_5був засуджений вироком суду за ст. 286 ч. 2 КК України. Позов ОСОБА_3до
неї як відповідача, Пурденко не визнає повністю, оскільки вважає, що
матеріальну та моральну шкоду повинен був відшкодовувати ОСОБА_5, який визнаний
винним у скоєнні ДТП та якого вона вважає фактичним володільцем джерела
підвищеної небезпеки на час ДТП. За цих обставин вона не може бути відповідачем
та нести відповідальність за причинену шкоду. Просить суд в задоволенні позову
відмовити.

Суд,
вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи сторін, та їх
представників, вважає, що позов ОСОБА_3Т.Б. до ОСОБА_4. в частині стягнення
матеріальної та моральної шкоди до задоволення не підлягає виходячи з слідуючих
підстав:

-
відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України "шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє
транспортним засобом".

-
згідно п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 року із послідуючими
змінами та доповненнями "Про практику розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди", розглядаючи позови про відшкодування
шкоди суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна громадянину та особі, або
майну юридичної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її
заподіяла, за умови, що дії останньої були не правомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок
та є вина цієї особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, незалежно від наявності вини".

Відповідно
до п. 4 абзац 2 вищевказаної Постанови "під володільцем джерела підвищеної
небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію
джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського
відання, оперативного управління, або із інших підстав (договору оренди,
довіреності тощо).

Виходячи
із обставин встановлених в судовому засіданні суд вважає, що відповідальність
за шкоду заподіяну потерпілій та позивачу по справіОСОБА_3повинен був нести
відповідач ОСОБА_5або його провонаступники (спадкоємці) в межах успадкованого
майна.

При
цьму, суд виходить з тих обставин, що ОСОБА_5хоча і був юридично власником
автомобіля "Мазда" д.н.НОМЕР_1 як джерела підвищеної небезпеки але на
момент винекнення вчинення ДТП, він правомірно володів цим автомобілем в силу
усного доручення (договору) із власником автомобіля ОСОБА_4., яка під час
керування ОСОБА_5 автомобілем та на момент скоєння із його вини ДТП, в
результаті якої постраждала позивач ОСОБА_3., сиділа поряд із водієм ОСОБА_5,
який мав посвідчення на право керування т/з категорії "В" та
здійснював експлуатацію джерела підвищеної небезпеки із вини якого сталася ДТП,
дії якого були неправомірними так як він допустив порушення вимог ПДР України,
між його діями та заподіяною шкодою потерпілій є безпосередній причинний зв'язок та його пряма вина у скоєному ДТП, що
стверджується вироком суду від 30.05.2006 року.

Таким
чином, за вище наведених обставин, суд приходить до висновку, що в силу п. 4
абзац 2 Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 року, що наведено вище,
ОСОБА_5являється володільцем джерела підвищеної небезпеки, із інших підстав, як
особа яка правомірно в силу усного доручення (договору), здійснювала
експлуатацію автомобіля "Мазда" д.н.НОМЕР_1на момент ДТП, який і
повинен нести відповідальність перед позивачем ОСОБА_3., як особа яка
безпосередньо причинила шкоду позивачу.

Суд
вважає, що відповідач ОСОБА_4. хоча і є юридично власником автомобіля
"Мазда" д.н.НОМЕР_1 але на момент ДТП не являлась його володільцем, а
тому підлягає звільненню від відповідальності по відшкодуванню матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної позивачу ОСОБА_3.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 60, 130, 174, 212, 213, 215

ЦПК України, ст. ст. 1166,
1167, 1187 ЦК України, п.2,4

Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від

27.03.1992 року із послідуючими змінами та

Доповненнями "Про
практику розгляду судами

цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди,-

ВИРІШИВ:

ОСОБА_3 у задоволені позову про стягнення із ОСОБА_4матеріальної та
моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки - відмовити внаслідок
безпідставності позовних вимог.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд.
Заява про оскарження рішення суду подається протягом десяти днів з моменту
проголошення рішення. Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів з
моменту подачі заяви про апеляційне оскарження рішення суду.

Суддя:                                                                                                                             М.В. Матвієнко