Справа №
ТАТАРБУНАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

01 грудня 2008 року Татарбунарський районний
суд Одеської області в складі:

головуючого - судді                       Чебан А.П.

при секретарі                             Білик М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті Татарбунари Одеської області справу за позовом
ОСОБА_1 до Нерушайської сільської ради про стягнення заробітної плати та
вихідної допомоги,

В С Т А Н О В И В:

Позивач
звернувся до суду з позовом до Нерушайської сільської Ради  про стягнення заробітної плати і вихідної
допомоги, посилаючись на слідуючі обставини.

18.04.2002 року ОСОБА_1 був обраний ІНФОРМАЦІЯ_1.
10.05.2006 року він був звільнений з посади у зв'язку із закінченням строку
повноважень відповідно до ч.1 ст.42 Закону України “Про місцеве самоврядування
в Україні”.

Згідно ч.2 ст.33 Закону України «Про статус депутатів
місцевих рад» він має право на отримання вихідної допомоги після звільнення у
разі неможливості його працевлаштування на попередній роботі. Вихідна допомога
повинна розміру середньої заробітної плати, яку він одержував на виборній
посаді. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України №268 09.03.2006 року « Про
упорядкування структури та умов праці працівників апарату органів виконавчої
влади, органів прокуратури, судів та інших органів» його середній заробіток за
січень, лютий, березень 2006 року мав складати 2145 грн., з розрахунку 1430
грн. заробітної плати + 50% надбавки. Фактично
відповідачем йому нараховано було вихідну допомогу без урахування 50%
надбавки, тобто із суми 1430 грн., тому недораховано йому було 4290 грн. /6
місяців х 715 грн.= 4290 грн./. Крім того, позивач вважає, що відповідач
повинен сплатити йому кошти на оздоровлення, також виходячи із суми середньої
заробітної плати, яка складає 2145 грн., та
з вихідної допомоги незаконно утримано 750 грн. 47 коп., які нібито неправильно
були нараховані при видачі відпускних.

Відповідач позов визнав частково, пояснивши, що дійсно
сільською радою не виплачено оздоровчі, на які позивач має право. Разом з тим,
оздоровчі повинні нараховуватись позивачеві із розрахунку середньої заробітної
плати в сумі 1430 грн., та з цієї ж суми повинна нараховуватись і вихідна
допомога, оскільки згідно  Закону України
«Про статус депутатів місцевих рад» та Постанови Кабінету Міністрів України
№268 09.03.2006 року « Про упорядкування структури та умов праці працівників
апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів»
надбавка  повинна нараховуватись в
межах  обсягу видатків на оплату праці.
Бюджетом на 2006 рік не було передбачено підвищення посадових окладів  працівникам ради, в тому числі і голові,
сільський бюджет був та є дотаційним, тому фактично коштів на ці цілі не було,
вони не нараховувались бухгалтерією та ніхто з працівників у 2006 році надбавки
та премії не отримував. На виконання Постанови Кабінету Міністрів України №268
від 09.03.2006 року «Про упорядкування структури та умов праці працівників
апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів»
сільською радою було прийнято рішення
від 19.07.2006 року, згідно якого рішення 11 сесії від 26.01.2004 року,
в якому зазначені розміри надбавок, преміювання
та оздоровчих, що передбачені умовами оплати праці відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України від 13.12.1999 року №2288 та інших актів
КМ України визнано таким, що втратило чинність та були затверджені нові
посадові оклади працівників апарату управління та розміри надбавок за вислугу
років посадових осіб місцевого самоврядування з 01.01.2006 року.

Заслухавши пояснення та доводи сторін,
вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню.

Згідно вимог ст. 13 Закону України «Про
оплату праці»  оплата праці працівників
установ і організацій, що фінансується з бюджету, провадиться на підставі
законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих,
регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань.

Локальні акти роботодавців, а саме: штатні
розписи, накази про встановлення надбавок, доплат і премій та положення про
оплату праці, преміювання чи використання фонду оплати праці або колективні
договори, які відповідно до постанови Кабінету Міністрів від 13.12.1999 року
№2288 або з посиланням на неї визначали умови оплати праці, втрачають свою
чинність, оскільки втратила чинність сама постанова /пп.16 Переліку актів
Кабінету Міністрів України з питань оплати праці, що втратили чинність,
затвердженого п.14 постанови КМ України від 09.03.2006 року №268/.

У судовому засіданні встановлено, що позивач
працював головою Нерушайської сільської Ради Татарбунарського району і
10.05.2006 року, в зв'язку з переобранням був звільнений з посади.

Згідно особового рахунку ОСОБА_1
середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 за січень-березень складає 1430 грн. В
період з липня по листопад 2006 року ОСОБА_1 нарахована вихідна допомога в сумі
8580 грн., з розрахунку 1430 грн. середньомісячного заробітку. /а.с.69/.

Факт отримання ОСОБА_1 вихідної допомоги в
сумі 8684 грн. підтверджується довідкою сільської ради /а.с.69/.

Свідок ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 пояснила, що
середня заробітна плата позивачу нараховувалась згідно Постанови Кабінету
Міністрів України №268 від 09.03.2006 року «Про упорядкування структури та умов
праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів
та інших органів» та складала 1430 грн. Оскільки надбавка  повинна нараховуватись в межах  обсягу видатків на оплату праці, ні позивачу,
ні іншим працівникам сільської ради в 2006 році не нараховувалась та не
виплачувалась у зв'язку з тим, що сільський бюджет є дотаційним, та бюджетом на
2006 рік не були враховані підвищення заробітної плати з урахуванням надбавок
на премій. Відпускні свідок позивачу спочатку нарахувала з урахуванням надбавки
50% помилково, в зв'язку з чим з його вихідної допомоги у липні місяці нею було
відраховано надлишково виплачені 750 грн. Таким чином, фактично сільська рада
заборгувала позивачу 1430 грн. оздоровчих.

Суд вважає, що вимоги позивача щодо
стягнення на його користь коштів на оздоровлення підлягають задоволенню
частково, з урахуванням фактичної середньомісячної заробітної плати в сумі 1430
грн., як це передбачено Постановою Кабінету Міністрів України №268 від
09.03.2006 року «Про упорядкування структури та умов праці працівників апарату
органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» та
Законом України «Про оплату праці».

Вимоги позивача стосовно стягнення на його
користь невиплаченої вихідної допомоги із розрахунку середньомісячної
заробітної плати в сумі 2145 грн., з включенням до основного заробітку в сумі
1430 грн. 50% надбавки, як це було передбачено рішенням Нерушайскої сільської
ради від  26.01.2004 року, не підлягають
задоволенню, оскільки ці вимоги протирічать змісту Постанови Кабінету Міністрів
України №268 від 09.03.2006 року «Про упорядкування структури та умов праці
працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та
інших органів», якою втрачає чинність постанова Кабінету Міністрів від
13.12.1999 року №2288, а відповідно втрачають чинність і всі рішення, прийняті
на виконання цієї Постанови, в тому числі і рішення Нерушайської сільської ради
від 26.01.2004 року про встановлення надбавок та премій голові ради. Порядок
запровадження нових умов праці з 01.01.2006 року згідно Постанови КМ України
від  09.03.2006 року був затверджений  рішенням Нерушайської сільської ради від
19.07.2006 року, яким рішення сесії від 26.01.2004 року скасовано. Тому, суд
вважає, що законних підстав для нарахування ОСОБА_1 заробітної плати з
урахуванням надбавки 50%, немає. Цей факт є підставою вважати законним
нарахування ОСОБА_1 вихідної допомоги із розрахунку середньомісячної заробітної
плати в сумі 1430 грн. З цієї ж суми повинна бути нарахована позивачеві і сума
коштів, передбачених на оздоровлення.

Вимоги позивача про стягнення на його
користь недоплату компенсації за відпустку також не мають законних підстав за
цими ж мотивами, оскільки відпускні також повинні нараховуватись з урахуванням
середньомісячного заробітку.

Керуючись
Законом України «Про статус депутатів місцевих рад», Законом України «Про
оплату праці»,  Постановою Кабінету
Міністрів України №268 від 09.03.2006 року «Про упорядкування структури та умов
праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів
та інших органів»,  ст.ст. 11, 58-60,
213,215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Нерушайської
сільської ради про стягнення заробітної плати та вихідної допомоги -
задовольнити частково.

Стягнути з Нерушайської сільської ради на
користь ОСОБА_1 заробітну плату в розмірі 1430 грн.

Стягнути з Нерушайської сільської
ради на користь держави державне мито в розмірі 51 грн. та витрати на ІТЗ
розгляду цивільної справи в розмірі 30 грн.

В іншій частині позовних вимог
ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через
Татарбунарський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги.

Суддя
Чебан