Справа №22ц-121/2008р.            Головуючий в
суді 1 інстанції:
УХВАЛА

Іменем України

7   лютого 2008 року Апеляційний
суд Луганської області в складі Г

Головуючого:
Карайван Т.Д.

Суддів:
Сергєєвої С. В.,  Дмитрієвої Л.Д.

При секретарі:
Болотовій К.С.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Луганську цивільну справу по апеляційній
скарзі ОСОБА_1 на рішення Сєвєродонецького міського суду від 16 липня 2007 року за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3,  ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
стягнення плати за правову допомогу адвоката,
-

ВСТАНОВИВ

В лютому
2007 року
позивачка звернулася з зазначеним позовом до суду. В обґрунтування позовних
вимог посилалася на те,  що на підставі
свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №699 виданого 20 березня
2002 року Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Луганської області
вона має право на заняття адвокатською діяльністю і надає правову допомогу
громадянам у цивільних і кримінальних справах. Протягом 2003-2006 років вона в
якості представника позивачів приймала участь у розгляді цивільної справи за
позовом ОСОБА_3,  ОСОБА_4,  ОСОБА_5  до ЗАТ
"СВФ "Агротон" про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди. Між позивачкою та ОСОБА_3,  яка
діяла як позивач та представник позивачів ОСОБА_4 і ОСОБА_5  (
на підставі довіреностей від 23
січня 2004 року)
було укладено письмову угоду про надання правової допомоги. Згідно цієї угоди
ОСОБА_1 мала надавати правову допомогу позивачам при розгляді вказаної
цивільної справи у суді,  а позивачі мали
оплатити її послуги за результатами розгляду справи. А саме відповідачі повинні
були сплатити 7% від стягнутої судом суми відшкодування матеріальної шкоди та
50% від стягнутої судом суми моральної шкоди.

Остаточним
рішенням Верховного Суду України від 29 березня 2006 року по цивільній справі з
ЗАТ "Сільськогосподарська виробнича фірма "Агро тон" на користь
відповідачів було стягнуто  125000 грн.
моральної шкоди.

Оскільки
відповідачі добровільно умови договору про надання правової допомоги не
виконують позивачка просила стягнути з них на її користь 62500 грн. згідно
угоди по 25000 грн. з
ОСОБА_5  і ОСОБА_4 і з ОСОБА_3 12500 грн.
а також 364, 35 коп. солідарно з суми матеріальної шкоди 7%.

Оскаржуваним    рішенням в задоволені позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі позивачка просить скасувати рішення суду та ухвалити нове
рішення,  яким задовольнити її позовні
вимоги,  посилаючись на те,  що суд при розгляді справи порушив норми
матеріального і процесуального права.

Заслухавши
доповідача,  осіб,  які приймали участь у справі,  перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи апеляційної скарги,  апеляційний
суд вважає,  що скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до  ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним
є рішення,  яким суд,  виконавши всі вимоги цивільного
судочинства,  вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим
є рішення,  ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин,  на які
сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,  підтверджених тими доказами,  які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно
до  ст. 308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни,  якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може
бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Судом
першої інстанції у відповідності до вимог
ст.  ст. 212,  213
ЦПК України були повно і всебічно дослідженні обставини справи та дана
належна оцінка доказам,  на які сторони
посилалися в суді першої інстанції. Суд правильно визначив юридичну природу
виниклих правовідносин і закон,  який їх
регулює.

Відповідно
до  ст. . 12 ч.1 Закону України
"Про адвокатуру" оплата праці адвоката здійснюється на підставі угоди
між громадянином чи юридичною особою і адвокатським об'єднанням чи адвокатом.

Судом
встановлено,  що угода на ведення
цивільної справи за позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_4 ОСОБА_5  до ЗАТ СВФ
"Агротон" про стягнення матеріальної та моральної шкоди була укладена
між ОСОБА_3 та ОСОБА_1

ОСОБА_4 і
ОСОБА_5  зазначену угоду не підписували.

Згідно
виданих ОСОБА_4 і ОСОБА_5  ОСОБА_3
довіреностей на представництво їхніх інтересів в суді ОСОБА_3 доручалося
представляти інтереси своїх довірителів в суді,
заявляти клопотання в ході судового розгляду,  отримувати рішення суду та виконувати інші
дії,  які пов"язані з даним
дорученням.  Даних про те,  що повіреній ОСОБА_3 довірителями доручалося
укласти договір про участь адвоката у розгляді цивільної справи за їх позовом
довіреність не містить. Відповідно до
ст. . 1003 ЦК України у договорі доручення,  або у виданій на підставі договору довіреності
мають бути чітко визначені юридичні дії,
які належить вчинити повіреному.

Виходячи з
того,  що судом факт доручення ОСОБА_3 з
боку відповідачів ОСОБА_4 і ОСОБА_5
укласти договір з  адвокатом  на її участь у

справі    і
визначення    оплати    праці
адвоката    не    знайшов
підтвердження,  суд обгрунтовано
дійшов висновку про відмову позивачці в задоволенні позовних вимог.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не дають підстав
вважати,  що судом при розгляді справи
порушені або неправильно застосовані норми матеріального чи процесуального права.

Рішення
суду відповідає вимогам закону і обставинам справи і підстав для його
скасування не" вбачається.

Керуючись  СТ. . СТ. .307, 308, 314, 315 ЦПК
України,  апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити. Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської
області від 16 липня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набуває
законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного
Суду України протягом двох місяців: