Ц. справа №2-50/2008
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

10.01.2008 року                                             м.
Гола Пристань

Голопристанський районний
суд

у складі головуючого судді

Матюшка О.І. при секретарі

Захаріній Ю.М., за участю

позивача ОСОБА_1,

представника позивача,

адвоката ОСОБА_6,

представника

відповідача адвоката ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, який виступає також в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, який виступає також в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися з позовом до
ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

В судовому засіданні
позивач ОСОБА_1 та представник позивачів адвокат ОСОБА_6 позовні вимоги
підтримали і пояснили, що ОСОБА_5 4.06.2006 року, на 20-му кілометрі автодороги
м.Гола Пристань-с.Залізний Порт, перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння,  керуючи автомобілем
«АУДІ-100», держ.НОМЕР_1, порушуючи пункти 2.9-а, 12.1, 12.9 Правил дорожнього
руху України, перевищуючи максимальну швидкість руху на ділянці дороги де
встановлений знак 3.29, не впоравшись з керуванням, виїхав на праве узбіччя і
вчинив наїзд на дерево. В результаті дорожньо-транспортної пригоди загинула
пасажир автомобіля ОСОБА_8. По даному факту 6.06.2006 року слідчим СВ
Голопристанського РВ УМВС порушена кримінальна справа №120101-06 за ознаками
злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

16.02.2007 року постановою
Голопристанського районного суду, на підставі висновку судової-психіатричної
експертизи до ОСОБА_5 було застосовано примусові заходи медичного характеру у
вигляді поміщення до психіатричної лікарні.

Хоча, ОСОБА_5 був звільнений від
кримінальної відповідальності за вчинений злочин, оскільки перебував у стані
неосудності, позивачі вважають, що він повинен відшкодувати їм збитки в порядку
ст.1187 ЦК України, як власник джерела підвищеної небезпеки. Крім того, ОСОБА_5
є матеріально забезпеченою людиною, займається вирощуванням
сільськогосподарської продукції у своєму фермерському господарстві, має у
власності дорогий автомобіль та інше майно, тому, може відшкодувати збитки і в
порядку ч.1 ст.1186 ЦК України. Враховуючи вищенаведене, позивачі просять
стягнути на користь кожного з них по 20 000 грн. моральної шкоди. Крім того,
ОСОБА_1.

просить стягнути на свою користь 1777
грн.08 коп. залишку не відшкодованої матеріальної шкоди та 1000 грн.
відшкодування витрат на правову допомогу адвоката.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_7
позовні вимоги не визнав, зазначивши, що відповідно до ст.1186 ЦК України
правових підстав для покладення на ОСОБА_5 обов'язку по відшкодуванню шкоди нема, так як останній, під час ДТП не міг
усвідомлювати та керувати своїми діями.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, проаналізувавши матеріали
цивільної справи та матеріали кримінальної справи № по обвинуваченню
ОСОБА_5 за ч.3 ст.286 КК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч.2, 5 ст.1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній
правовій основі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди,
тощо), володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює
діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду,
якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або
умислу потерпілого.

Згідно ч.1 ст. 1186 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичною
особою, яка в момент її завдання не усвідомлювала значення своїх дій та (або)
не могла керувати ними, не відшкодовується. З урахуванням матеріального
становища потерпілого та особи, яка завдала шкоди, суд може постановити рішення
про відшкодування нею цієї шкоди частково або в повному обсязі.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю фізичної особи, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з ч.2 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної
особи, відшкодовується її чоловікові, батькам та дітям.

В судовому засіданні встановлено, що 4.06.2006 року, на 20-му кілометрі
автодороги м.Гола Пристань-с.Залізний Порт, ОСОБА_5, перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння,  керуючи власним
автомобілем «АУДІ-100», держ.НОМЕР_1, порушуючи пункти 2.9-а, 12.1, 12.9 Правил
дорожнього руху України, перевищуючи максимальну швидкість руху на ділянці
дороги де встановлений знак 3.29, не впоравшись з керуванням, виїхав на праве
узбіччя і вчинив наїзд на дерево. В результаті дорожньо-транспортної пригоди
пасажир автомобіля ОСОБА_8. загинула. По даному факту 6.06.2006 року слідчим СВ
Голопристанського РВ УМВС порушена кримінальна справа №120101-06 за ознаками
злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

16.02.2007 року постановою Голопристанського районного суду, на підставі
висновку судової-психіатричної експертизи до ОСОБА_5 було застосовано примусові
заходи медичного характеру у вигляді поміщення до психіатричної лікарні,
оскільки обвинувачений, під час ДТП, внаслідок органічного ушкодження головного
мозку, не міг усвідомлювати та керувати своїми діями.

Внаслідок загибелі ОСОБА_8 її чоловікові ОСОБА_1, дітям ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
матері ОСОБА_4 була завдана моральна шкода, яка полягає у психологічних
стражданнях з приводу втрати близької людини.

Враховуючи, що ОСОБА_5 є матеріально забезпеченою особою, як голова
фермерського господарства, має у власності автомобіль іноземного виробництва, а
також те, що у зв'язку зі смертю ОСОБА_8, матеріальний

стан її родини значно погіршився, суд вважає можливим, відповідно до ч.1
ст.1186 ЦК України, покласти на відповідача обов'язок частково відшкодувати завдану позивачам моральну шкоду у розмірі 5000
грн. на кожного з відповідачів.

В задоволенні решти позовних вимог, суд вважає необхідним відмовити.

Крім того, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача
ОСОБА_1, відповідно до ст.88 ЦПК України витрати на правову допомогу адвоката у
розмірі 1000 грн.

Керуючись
ст.ст. 10,
60, 84, 88, 179, 209, 212, 213, 215 ЦПК
України, п.2 ч.2 ст.1167, ч.2 ст.1168, ст.1186, ч.2,5 ст.1187 ЦК України, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1, який виступає також в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити - ч а с т
к о в о

Стягнути з ОСОБА_5 моральну шкоду на користь ОСОБА_1 у розмірі 5 000 грн.
та 1000 грн. відшкодування витрат на правову допомогу адвоката. Всього стягнути
6 000 (шість тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_5 моральну шкоду на користь ОСОБА_2 у розмірі 5 000 (п'ять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_5 моральну шкоду на користь  ОСОБА_3 у розмірі 5 000 (п'ять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_5 моральну шкоду на користь ОСОБА_4 у розмірі 5000 (п'ять тисяч) грн.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Херсонської області, шляхом подачі
заяви до районного суду про апеляційне оскарження, протягом

десяти
днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву не було подано.

Суддя
: