Справа № 2-2905/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

10  листопада 2008 року  Фрунзенський
районний суд  міста Харкова у
складі:

головуючого -
судді Бабкової Т.В.,

при
секретарі   -   Забіяка С.А.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1  до
ОСОБА_2про стягнення заборгованості по заробітній платі,  компенсації
втрати частини  заробітної  плати в зв'язку  з порушенням строків її виплати,  стягнення середнього заробітку за  весь час затримки  розрахунку при звільненні , стягнення моральної
шкоди , -

ВСТАНОВИВ
:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду
з позовом, в якому зазначала, що з вересня 1983р.  працювала
на посаді  контролера на ОСОБА_2.
Заробітна плата  сплачувала
несвоєчасно  та не в повному обсязі.
25.03.2008р. позивачка  звільнилася   за власним бажанням.  Проте в порушення вимог 116-117 КЗпП
України  з посиланням на відсутність
грошів  на підприємстві з нею не був
проведений остаточний розрахунок.  На
підставі наведеного ОСОБА_1просила суд стягнути
з ОСОБА_2 на її користь заборгованість по заробітній платі з
компенсацію  втрати  частини заробітної плати   в зв'язку
з порушенням строків її виплати,
середній заробіток за  весь час
затримки  розрахунку при звільненні. Крім
того позивачка  зазначала, що  діями відповідача їй завдано   моральної шкоди ,  яка полягає у тому, що через нестачу   грошових коштів  вона
тривалий час  була засмучена та  нервувала, погіршилися її стосунки з
оточуючими людьми,  нервові
страждання  вимагали  додаткових зусиль  для
організації   звичайного  укладу життя.
Моральну шкоду позивачка оцінила в 3000 грн.

В судовому засіданні позивачка  позовні вимоги підтримала, пояснивши суду,
що  на час  звільнення з підприємства відповідача  остаточний розрахунок  проведений не був.  Через несвоєчасне та неповну виплату
заробітної плати  утворилася
заборгованість  по заробітній платі ,
починаючи з листопада 2007р. у
загальному розмірі  2651 грн.
Проте,  в подальшому   у несудовому порядку  частково заборгованість по заробітній платі
була погашена, на час розгляду справи розмір заборгованості склав згідно
довідки бухгалтерії  2027 грн. З
урахуванням  того, що  остаточний розрахунок у день звільнення
проведений не був, позивачка просила
також стягнути середній заробіток
з розрахунку  1354 грн. на
місяць  за кожний місяць  затримки розрахунку,  компенсацію
втрати частини заробітку  через
порушення строків виплати  згідно довідки
бухгалтерії  283 грн. 56 коп., моральну
шкоду -3000 грн.

Представник ОСОБА_2 Рум»янцева І.І.
, яка діяла за дорученням , позов в частині
стягнення заборгованості по заробітній платі  2027 грн. та компенсації  втрати частини заробітку  через порушення строків виплати  заробітної плати   283 грн. 56 коп.  визнала.
Проти  позову в частині  стягнення середнього заробітку  за кожний
місяць  затримки остаточного
розрахунку   та моральної  шкоди
заперечувала. При цьому пояснила , що 17.09.2007р.  господарським судом  порушено справу про банкрутство ОСОБА_2,
накладена заборона  нарахувань  фінансових санкцій  за невиконання  чи неналежне виконання  грошових зобов'язань підприємством.  В зв'язку з тим, що  стягнення середнього заробітку  за
весь час затримки остаточного розрахунку є  фінансовою санкцією , вимоги позивачки  в цієї частині задоволенню не
підлягають.  Крім того   положення ст.117 КЗпП України  передбачають покладення такої
відповідальності тільки при наявності вини підприємства, якої з
врахуванням  зазначених вище об'єктивних
обставин не було.   Крім того  зазначила, що ОСОБА_1не надала суду  доказів
на обґрунтування  вимог  про стягнення моральної шкоди та  самого факту завдання їй моральних страждань.

Заслухавши пояснення сторін ,
дослідивши письмові докази по справі, надані
сторонами, суд приходить до висновку, що позов  підлягає частковому задоволенню.

Судовим розглядом встановлено, що з
21.07.1983р.   відповідно до
наказуНОМЕР_1 від 19.07.1983р. ОСОБА_1
була прийнята на роботу на посаду контролера  станків
та слюсарних  робот  до
ОСОБА_2. 25.03.2008р.  позивачку
було звільнено  за власним бажанням  за ст.38 КЗпП України на підставі наказу
НОМЕР_2 від 25.03.2008р.  Вказані
обставини  підтверджується відповідними
записами у трудовій книжці
позивачки.(а.с.5-7).

Довідкою бухгалтерії   ОСОБА_2
підтверджуються доводи позивачки, що на час  її звільнення   розмір заборгованості по заробітній
платі  склав  2651 грн.
(а.с.4)

Проте  остаточний розрахунок   на час звільнення  ОСОБА_1 адміністрацією ОСОБА_2   проведений
не був.

Довідками бухгалтерії   ОСОБА_2
підтверджуються , що на час вирішення справи  заборгованість по  заробітній платі   ОСОБА_1 складає 2027 грн.  ( листопад 2007р.-335 грн.,  грудень 2007р.- 151 грн.,  січень 2008р.- 925 грн. ,  відпустка - 606 грн., компенсація -10 грн. )
(а.с.25,26)

Крім того  бухгалтерією    ОСОБА_2
здійснено розрахунок
компенсації   втрати частини  заробітної плати  в зв'язку з несвоєчасною  виплатою
, розмір якої  станом на
01.11.2008р. склав  283 грн. 56 коп.
(довідка від 05.11.2008р.)

На підставі  наведеного
суд стягує на користь позивачки з підприємства відповідача
заборгованість  по заробітній платі  2027 грн. та компенсацію 283 грн. 56 коп.

Як випливає з положень  ч.1 ст.117 КЗпП України  у випадку
невиплати  належних  звільненому
працівнику сум у день звільнення
підприємство  повинно  виплатити працівнику  його середній заробіток  за весь час
затримки  по день фактичного
розрахунку, однак така  відповідальність
може бути покладена  на підприємство  при наявності
вини власника  або уповноваженого їм
органу  у
невиплаті .

Проте
судовим розглядом встановлено, що з
17.09.2007р.  господарським судом  порушено справу про банкрутство ОСОБА_2,
накладена заборона  нарахувань  фінансових санкцій  за невиконання  чи неналежне виконання  грошових зобов'язань підприємством.

В зв'язку з тим, що  стягнення середнього заробітку  весь час затримки остаточного розрахунку за
своєю юридичною природою  є  фінансовою санкцією , а крім того, що  заборгованість по заробітній платі  не була здійснена  через відсутність належного фінансування  підприємства відповідача, яке  відноситься до Державних  підприємств ,
тобто не з вини
відповідача,  вимоги позивачки  в цієї частині задоволенню не
підлягають.

Відповідно  із загальними
положеннями  цивільно-правової
відповідальності  при  вирішенні
спору  про стягнення моральної
(немайнової) шкоди  суд повинен з'ясувати  наявність такої шкоди, протиправність  дій
особи, що його завдала , наявність причинного зв'язку між  шкодою
та діями  відповідача  та вини
останнього в її завданні.

При розгляді справи у суді  з боку ОСОБА_1не було надано суду  жодного доказу на підтвердження  факту
завдання моральних страждань - погіршення її нервового стану, психічних
розладів, зміни звичайного укладу її життя , погіршення  стосунки з оточуючими людьми.

В зв'язку з недоведеністю  вимог
щодо завдання  моральної шкоди    у розмірі
3000 грн. суд залишає їх задоволення.

Відповідно по положень ст.88 ЦПК
України  з підприємства відповідача
підлягають стягненню на користь держави судові витрати від сплати  яких
звільнена позивачка.

На підставі
викладеного , керуючись  ст.208, 209,
212,  213, 214 ,215  ЦПК України , ст.ст.115-117,

237-1 КЗпП України,  суд-

ВИРІШИВ:

Позовні
вимоги ОСОБА_1  до  ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
заборгованість по заробітній платі
у сумі 2027 грн. (дві тисячі двадцять сім грн. )

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  компенсацію
втрати частини  заробітної  плати в зв'язку  з порушенням строків її виплати   у сумі
283 грн. 56 коп. ( двісті вісімдесят три грн.  56 коп.)

В задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1  до  ОСОБА_2про стягнення середнього заробітку
за  весь час затримки  розрахунку при звільненні , стягнення
моральної шкоди  - відмовити.

Стягнути з
ОСОБА_2на користь держави судовий збір у сумі
51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
цивільної справи 30 грн.

На вказане  рішення
протягом  десяти  днів з дня
його проголошення  через
Фрунзенський районний суд м.Харкова  може
бути подано заяву  про апеляційне  оскарження,
а також через Фрунзенський районний суд м.Харкова внесена  апеляційна скарга до апеляційного суду
Харківської області протягом  двадцяти
днів після  подання заяви  про апеляційне оскарження.

Суддя
-