Справа № 2-259/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

26 вересня  2008 року                                                                             смт. Любешів

Любешівський районний суд Волинської області  під
головуванням

судді                                                                                                            Труша
В.О.,                  за  участю секретаря                                                                                  Ковальчук
О.І.,

прокурора
Комзюк Н.Н.,

третьої особи
на стороні позивача                                                           ОСОБА_1.,

представника
органу опіки та піклування
ОСОБА_2,

представника
служби у справах дітей
ОСОБА_3.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
в  смт. Любешів  цивільну
справу за  позовом  прокурора Любешівського району в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відібрання дитини без позбавлення
батьківських прав,-

В
С Т А Н О В И В

Із позовної заяви слідує, що ОСОБА_5., не перебуваючи у
зареєстрованому шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дочку - ОСОБА_4. Згідно актового
запису про народження №1 від 08.01.08 року батьком дитини записаний ОСОБА_6. Запис
про батька дитини внесений на підставі заяви матері відповідачки -  ОСОБА_7. Мати малолітньої ОСОБА_4- ОСОБА_5
догляд  за дитиною вести не бажає та у
зв”язку з цим 28.05.2008 року звернулась із заявою до виконкому Любешівської
селищної ради в якій вказала, що відмовляється виховувати дитину та дає згоду
передати її на виховання сестрі ОСОБА_1. Крім того,  під час перебування ОСОБА_5.  у дитячому відділенні Любешівської ЦРЛ у зв”язку
із захворюванням малолітньої ОСОБА_4., мати дитини неодноразово залишала її без
нагляду, що підтверджується доповідними записками медичного персоналу та
свідчить про неналежне виконання ОСОБА_5. своїх обов”язків по вихованню
дитини.  24 травня 2008 року ОСОБА_5.
було обстежено на предмет вживання алкоголю у зв”язку з перебуванням останньої
в стані алкогольного сп”яніння в медичному закладі та в протоколі освідування
зафіксовано, що  ОСОБА_5. знаходилась у
стані алкогольно сп”яніння. З 19.12.2006 року ОСОБА_5. перебуває на
психіатричному обліку в Любешівській ЦРЛ з діагнозом - розлад адаптації у
вигляді тривожно-депресивної реакції. У зв”язку з систематичним невиконанням
ОСОБА_5. своїх обов”язків по догляду за дитиною, виконкомом Любешівської
селищної ради 04.06.2008 року було прийнято рішення про відібрання малолітньої
ОСОБА_4. від матері без позбавлення материнських прав та влаштування її на
тимчасове проживання в сім”ю ОСОБА_8 та ОСОБА_1.

В позові
ставиться питання  про  відібрання
малолітньої  ОСОБА_4від ОСОБА_5
без позбавлення  її  материнських прав і передачу ОСОБА_1.

В
судовому засіданні прокурор
Комзюк Н.Н. позов  підтримала повністю, дала
аналогічні пояснення, що в позовній заяві. Просить позов задовольнити повністю.

Відповідач
ОСОБА_5. позовні вимоги  визнала, не
заперечує проти передачі її малолітньої
дитини на тимчасове проживання  та
виховання сестрі ОСОБА_1.

Представник служби у справах дітей Любешівської
райдержадміністрації  ОСОБА_3. вважає, що
слід відібрати  малолітню ОСОБА_4. від
ОСОБА_5. без позбавлення материнських прав, оскільки вона зловживає спиртними напоями,
догляд за дитиною вести не бажає.

Представник органу опіки і піклувавання Любешівської
селищної ради ОСОБА_2. ствердив, що ОСОБА_5. не займається  вихованням, тому вважає, що малолітню
ОСОБА_4. слід відібрати  від
ОСОБА_5.  та вирішити питання про
передачу дитини на виховання ОСОБА_1.

Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1. в судовому  засіданні
вказала, що її сестра - ОСОБА_5. систематично не виконує свої обов”язки
по догляду за дитиною  ОСОБА_4. Просила
позов задоволити.

Заслухавши учасників процесу, думку представників служби
у справах дітей Любешівської РДА та органу опіки і піклування Любешівської
селищної ради, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Відповідно до вимог
ч. 1 ст. 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про
відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських
прав, у випадках, передбачених пунктами 2­-5 частини першої статті 164 цього
Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним
для її життя, здоров'я і морального виховання.

Згідно п. 2, 4 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України
мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:
ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; є хронічними
алкоголіками або наркоманами.

З актового запису про народження № 1 від 08.01.2008 року
вбачається, що ОСОБА_5 є матір”ю малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження.

Згідно заяви ОСОБА_5. від 28.05.2008 року в Любешівську
селищну раду, вона дає згоду на передачу дочки ОСОБА_4 на виховання та
проживання ОСОБА_1.

Факт неналежного виконання ОСОБА_5. своїх обов”язків по
догляду за дитиною  підтверджується  доповідними записками медичного персоналу
Любешівської ЦРЛ,  протоколом медичного
огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп”яніння.

Рішенням виконавчого комітету Любешівської селищної ради
№ 6/1 від 04.06.2008 року було вирішено відібрати малолітню ОСОБА_4. від матері
ОСОБА_5. без позбавлення батьківських прав та влаштувати тимчасово на
проживання дитину в сім”ї ОСОБА_8та ОСОБА_1.

Згідно довідки Любешівської ЦРЛ  №237 від 09.06.2008 року ОСОБА_5 перебуває на
психіатричному обліку з діагнозом розлад адаптації у вигляді
тривожно-депресивної реакції.

З акту обстеження житлово-побутових умов сім'ї слідує, що
ОСОБА_5. проживає разом з матір”ю та відчимом. Умови проживання задовільні.
Однак ОСОБА_5 не бажає проживати в будинку матері та відчима.

З акту обстеження житлово-побутових умов сім'ї  вбачається, що  сім”я ОСОБА_8та ОСОБА_1 проживає у власному
будинку. Дітям створені нормальні умови для проживання та розвитку, продуктами
харчування забезпечені.

Відповідно до
ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року кожна дитина має право на рівень
життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного,
духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть
відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини,
відповідно до законів України.

Згідно ст. 11  Закону
України «Про охорону дитинства»  сім»я є природним середовищем для
фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку
дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення
належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім»ї разом з
батьками або в сім»ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної
турботи та основним обов»язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 12 вказаного Закону,  виховання
в сім»ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається
однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або
особи, які їх замінюють, мають право і зобов»язані виховувати дитину,
піклуватися про її здоров»я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання,
створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати
гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України батьки
зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей,
любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані
піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток;
зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти,
готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини
на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського
піклування щодо неї.

Оцінивши
досліджені  в  судовому
засіданні  докази  в
їх  сукупності,  суд
приходить  до  висновку,
що факт ухилення
відповідачки  від  виконання
своїх  обов”язків  по
вихованню  неповнолітньої  дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1  народження
є  встановленим,  тому
позов  є  обгрунтованим, що згідно ст. 170 Сімейного
кодексу України є підставою для відібрання дитини від ОСОБА_5. без позбавлення    материнських  прав.

Керуючись ст.ст.10, 60, 208, 212-215, 218 ЦПК України,
ст. 8,11,12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня
2001 року,  ст.ст. 150, 152, 155, 164, 170   Сімейного кодексу  України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов  прокурора
Любешівського району в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
відібрання дитини без позбавлення материнських прав  зодовольнити
повністю.

Відібрати неповнолітню ОСОБА_4 від  матері ОСОБА_5 без позбавлення її  материнських
прав.

Передати неповнолітню  ОСОБА_4 на тимчасове проживання в сім”ю
ОСОБА_8 та ОСОБА_1.

Рішення  може  бути
оскаржене  до  Апеляційного
суду  Волинської  області
через  Любешівський  районний
суд  шляхом  подання
заяви  про  апеляційне
оскарження  рішення  суду
протягом  десяти  днів
з  дня проголошення.  Апеляційна
скарга  на  рішення
суду  подається  протягом
двадцяти  днів  після
подання  заяви  про
апеляційне  оскарження.

Рішення
набирає  законної  сили після
закінчення  строку  подання
заяви  про  апеляційне
оскарження,  якщо  заяву
про  апеляційне оскарження не  було
подано.  Якщо  було
подано  заяву  про
апеляційне оскарження,  але
апеляційна  скарга  не була
подана  у  строк,
встановлений  ст. 294  ЦПК України,
рішення  суду  набирає
законної  сили  після
закінчення  цього  строку.
У  разі  подання
апеляційної  скарги  рішення,
якщо  його  не
скасовано,  набирає  законної
сили  після  розгляду
справи  апеляційним  судом.

Головуючий:    /підпис/
В.О. Труш

З  оригіналом  вірно.

СУДДЯ
ЛЮБЕШІВСЬКОГО

РАЙОННОГО
СУДУ
В.О. Труш