Справа
№ 2-2491/2008 рік
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2008 року
Білоцерківський міськрайонний  суд

Київської області

в складі:
головуючого- судді Голуб А.В.

при
секретарі Черкас Л.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій
Церкві залі суду № 4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 яка діє в своїх
інтересах та в інтересах неповно-літніх дітей ОСОБА_2, ОСОБА_3  до ОСОБА_4, Комунального підприємства
Білоцерківської міської ради Служба приватизації державного житлового фонду про
визнання частково недійсними розпоряд-ження Комунальної служби приватизації
державного житлового фонду м.Біла Церква щодо приватизації квартири і свідоцтва
про право власності на квартиру та визнання права влас-ності на приватизовану
квартиру,-

В С Т А Н
О В И В:

Позивачка звернулася до суду з
вказаним позовом мотивуючи тим, що в про-вадженні Білоцерківського
міськрайонного суду з вересня 2007 року по січень 2008 року знаходилася
цивільна справа за її позовом до ОСОБА_4 про визнання права на жиле приміщення -
квартиру АДРЕСА_1 в якій позивачка посилалася на те, що в березні 2004 року за
наполегливими вимогами свого чоловіка - відповідача по справі, вона змушена
була знятися з двома неповнолітніми дітьми з реєстрації з квартири АДРЕСА_1 і
зареє-струватися на жилплощі матері відповідача, а саме в квартирі АДРЕСА_2 і
ця реєстрація тривала до 04.04.2007 року. Коли ж позивачка з дітьми знялася з
реє-страції по м.Фастову для перереєстрації в м.Біла Церква відповідач їй
відмовив у цьому і ця відмова стала причиною звернення позивачки до суду. Під
час розгляду вказаної справи в су-ді позивачці стало відомо про те, що
відповідач приховав від неї та дітей факт приватизації спірної квартири, а саме
те, що 09.09.2004 року він приватизував квартиру АДРЕСА_1 тільки на
себе.Позивачка вказувала на те, що приватиза-ція квартири АДРЕСА_1 відповідачем
була здійсне-на незаконно, оскільки факт зняття позивачки та дітей з реєстрації
по жилплощі спірної квар-тири у березні 2004 року мав суто формальний характер,
бо вона з дітьми постійно прожива-ла і проживає в спірній квартирі, ніколи вони
не залишали квартири, весь час користуються житлом та позивачка приймає участь
в утриманні вказаної квартири а також позивачка з від-повідачем проживали
однією сім»єю. Позивачка також посилалася на те, що поскільки пра-вовий статус
квартири змінився, то 29.01.2008 року вона залишила свою позовну  заяву про визнання права на жиле приміщення
без розгляду і звернулася до суду з вищевказаним по-зовом. Позивачка просила в
судовому порядку визнати частково недійсними розпорядження  Комунальної служби приватизації державного
житло-вого фонду м.Біла Церква від 09.09. 2004 року №1-2-41 щодо приватизації
ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1 та свідоцтво про право власності №36556 від
09.09.2004 року, вида-не ОСОБА_4; визнати за позивачкою право власності на ј
частку квартири АДРЕСА_1; визнати право власності на ј частку вказаної квартири
за ОСОБА_2; визнати право влас-ності на ј частку спірної квартири за ОСОБА_3;  залишити у влас-ності ОСОБА_4  ј частку квартири АДРЕСА_1 а також позивачка
просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі та
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В судовому засіданні позивачка та
її представник ОСОБА_5 вказані по-зовні вимоги підтримали.

Відповідач та його представник
ОСОБА_6 позов визнали частково в час-тині того, що дійсно при приватизації
спірної квартири були порушені права неповнолітніх дітей сторін ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 а тому відповідач та його представник не заперечували проти задоволення
судом вказаного позову в частині визнання частково недійсними розпорядження
Комунальної служби приватизації державного житлового фонду м.Біла Церква від
09.09.2004 року №1-2-41 щодо приватизації ОСОБА_4спірної квартири та свідоцтва
про право власності №36556 від 09.09.2004 ро-ку та в частині визнання права
власності на ј частину вказаної квартири за ОСОБА_2  а також про визнання права власності на ј  частину спірної квартири за ОСОБА_3, а в
задоволенні іншої частини позову відповідач та його представник просили
відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Представник Комунального підприємства
Білоцерківської міської ради Служби приватизації державного житлового фонду Фрашко Н.М. при вирішенні спору послалася на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, покази свідків, дослідивши мате-ріали цивільних справ № 2-143 за 2008
рік, № 2-1904 за 2008 рік та матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до
задоволення.

В судовому засіданні було встановлено,
що 04.09.1991 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 уклали шлюб від якого вони мають сина
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Наведені обставини
підтверджуються ко-піями свідоцтв про укладення шлюбу та про народження дітей.
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 20.06.2008 року шлюб між
сторонами було розірвано, що підтверд-жується матеріалами цивільної справи за
№2-1904 за 2008 рік.

Також в судовому засіданні було
встановлено, що відповідно до ордеру на жит-лове приміщення №000075 виданого
Білоцерківським міськвиконкомом 28.08.2003 року ОСОБА_4 на сім»ю з чотирьох
чоловік було надано 3-х кімнатну ква-ртиру АДРЕСА_1в ордер з правом вселення
були вписані ОСОБА_1 - дружина, ОСОБА_2 - син та ОСОБА_3 - дочка. Згідно до
довідки ЖЕК №6 від 18.09.2007 року
ОСОБА_4, ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєструвалися у квартирі АДРЕСА_1
07.10.2003 року і з вказаної довідки також вбачається, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 були зняті з обліку у зазначеній квартирі з 03.03.2004 року. Було також
встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були зареєстровані з 18.03.2004
року по 04.04.2007 року АДРЕСА_2. Наведене підтверджується поясненнями сторін,
копією пас-порта позивачки та копіями талонів зняття з реєстраційного обліку за
місцем проживання.

Крім вказаного, в судовому
засіданні було встановлено, що 16.08.2004 року ОСОБА_4 звернувся з заявою до
завідуючого комунальною службою приватизації держав-ного житлового фонду міста
в якій він просив оформити йому у власність квартиру АДРЕСА_1 і до вказаної заяви
було надано також довідку ЖЕК №10 від 16.08.2004 року за №553 про склад сім»ї
ізольованої квартири /одноквартирного бу-динку/ і займаних ним приміщень в якій
було вказано, що у квартирі АДРЕСА_1 проживає і має право на житло на момент
введення в дію Закону України «Про при-ватизацію державного житлового фонду»
ОСОБА_4 Наведене підтверджується копіями вказаних заяви та довідки.

В судовому засіданні було
встановлено, що 09.09.2004 року Комунальною службою приватизації державного
житлового фонду міста Біла Церква було прийнято роз-порядження за №1-2-41 «Про
передачу в особисту та спільну власність державних квартир /будинків/
громадянам міста» де в пункті 7 було вказано про передачу в особисту власність
з умовою доплати за надлишкову загальну площу згідно розрахунку квартиру
АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_4- один, загальною площею - 81,50 кв.м., при нормі - 31,0
кв.м., з надлишковою загальною площею - 50,50 кв.м., з вар-тістю надлишкової
загальної площі 9 грн. 09 коп. та дозволити видачу свідоцтв про право власності
на житло

На підставі вищевказаного
розпорядження Комунальною службою приватиза-ції державного житлового фонду
м.Біла Церква було видано свідоцтво про право власності за №36556 від
09.09.2004 року відповідно до якого квартира АДРЕСА_1 належить на праві особистої
власності ОСОБА_4.

В судовому засіданні було
встановлено, що причиною зняття з реєстрації з спі-рної квартири позивачки та
дітей в березні 2003 року, стало те, що відповідач бажав встано-вити в квартирі
індивідуальне опалення і щоб оплата нараховувалася за опалення в розмірі 50% на
вимогу відповідача та за його сприяння позивачка з дітьми знялася з реєстрації
з спі-рної квартири і вони були зареєстровані у м.Фастів за вказаною адресою у
матері відповіда-ча. В 2007 році відповідач запропонував позивачці знятися з
реєстрації з м.Фастова з кварти-ри його матері, бо вона була невзмозі
оплачувати послуги за квартиру. Однак після того, як позивачка з дітьми знялася
з реєстрації у м.Фастові відповідач відмовив їй у перереєстрації в м.Біла
Церква у спірній квартирі. Наведені обставини підтвердили сторони у судовому
засі-данні а також вказані обставини ствердили свідки по справі.

Згідно до ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність набуття права власності не встанов-лена
судом.

Відповідно до ст. 345 ЦК України,
фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації
державного майна та майна, що є в комунальній власнос-ті. Приватизація
здійснюється у порядку, встановленому законом.

Відповідно до  ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію
державного жит-лового фонду» із змінами і доповненнями, передача займаних
квартир (будинків) здійснює-ться в спільну сумісну або часткову власність за
письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім»ї, які постійно мешкають в даній
квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається
право на житло, з обов»язковим визначенням уповноваженого власни-ка квартири
(будинку).

В судовому засіданні було
встановлено, що ОСОБА_1 з дітьми ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з часу отримання квартири ,
тобто з 2003 року і по даний час постійно проживають в квартирі АДРЕСА_1. На-
ведені обставини підтвердили в судовому засіданні позивачка, її представник,
свідки ОСОБА_7,ОСОБА_8,ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,ОСОБА_12. Також наве-дені
обставини підтверджуються копією трудової книжки позивачки, довідками гімназії
Бі-лої Церкви від 14.12.2007 року за №6222, від 17.12.2007 року за №6229,
довідкою Білоцер-ківської школи мистецтв №1 від 14.12.2007 року,
характеристикою від 17.12.2007 року, на-правленнями поліклінічного відділу
міської дитячої лікарні від 26.09.2005 року, витягом з історії хвороби ОСОБА_3
від 23.09.2005 року,копією медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_1. Сам
відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні ствердив, що з часу отримання спірної
квартири і до листопада 2007 року сторони з дітьми ОСОБА_2 і ОСОБА_3 постійно
проживали однією сім»єю в квартирі АДРЕСА_1. Також наведені обставини
підтверджуються матеріалами цивільних справ за №2-1904 за 2008 рік та за №2-143
за 2008 рік. Також встановлено, що  у
вказаній спірній квартирі постійно знаходяться речі позивачки та дітей сторін,
меблі, що не заперечував від-повідач та вказане ствердили свідки в суді.

Також в судовому засіданні було
встановлено, що ОСОБА_1 укладала в 2008 році договори про надання послуг по
спірній квартирі а також остання оплачувала кошти за надані житлово-комунальні
послуги по спірній квартирі у 2007-2008 роках. Наведені обста-вини
підтверджуються матеріалами справи.

Суд вважає, що Комунальна служба
приватизації державного житлового фонду міста Біла Церква  прийнявши вказане розпорядження від
09.09.2004 року №1-2-41 щодо приватизації ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1 та видавши
свідоцтво про право власності №36556 від 09.09. 2004 року на квартиру АДРЕСА_1
на ім»я ОСОБА_4 порушила вимоги ч. 2 ст. 8 Закону України “Про приватизацію
дер-жавного житлового фонду”, так як позивачка не надавала письмову згоду на
проведення при-ватизації вказаної квартири в своїх інтересах та в інтересах
своїх дітей, оскільки відповідно до ст. 34 ЦК України, повну цивільну
дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадця-ти років (повнолітття),
тому позивачка як законний представник своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 мала надавати згоду на проведення приватизації вказаної квартири і в
інтересах вказаних дітей.

В ст. 356 ЦК України вказано, що
власність двох чи більше осіб із зазначенням часток кожного з них у праві
власності є спільною частковою власністю.

Згідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України,
частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не
встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Відповідно до ст.392 ЦК України,
власник майна може пред”явити позов про визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається іншою особою.

Суд вважає, що поскільки ОСОБА_4,
ОСОБА_1, неповнолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як сім”я постійно мешкали на час
приватизації спірної квар-тири і мешкають по даний час в квартирі АДРЕСА_1, то
вказана квартира повинна належати ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на праві
спільної часткової власності по ј частині кожному.

В ст. 393 ЦК України вказано, що правовий акт органу державної
влади,органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого
самоврядування, який не відпові-дає законові і порушує права власника, за
позовом власника майна визнається судом неза-конним і скасовується.

В судовому засіданні було
встановлено, що про своє порушене право та про порушене право неповнолітніх
ОСОБА_2 та ОСОБА_3  щодо  незаконної приватизації спірної квартири
позивачка дізналася в листопаді 2007 року, що вбачається  з пояснень позивачки та її представника, матеріалів
цивільної справи за №2-143 за 2008 рік за позовом ОСОБА_1. до ОСОБА_4 про
визнання права на жиле приміщення та показів свідків по справі.

На підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що необхідно ви-знати частково недійсними розпорядження
Комунальної служби приватизації державного житлового фонду м.Біла Церква від
09.09.2004 року №1-2-41 щодо приватизації ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1та свідоцтво
про право власності №36556 від 09.09. 2004 року на квартиру АДРЕСА_1, видане на
ім»я ОСОБА_4.

Суд також вважає, що необхідно
визнати право власності на ј частину квар-тири АДРЕСА_1 за ОСОБА_1. Також
необхідно визнати право власності на ј частину квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_2,
22.06.1992 року на-родження та  необхідно
визнати право власності на ј частину квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, а у власності ОСОБА_4 слід залишити ј частину квар-тири
АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.88 ЦПК України
підлягають відшкодуванню на користь по-зивача понесені ним витрати з
інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в роз-мірі 30 грн. згідно
платіжного доручення.

Суд вважає, що з відповідача на
користь позивача слід стягнути судові витрати /сплачене позивачем держмито при
подачі позову до суду/ в сумі 200 гривень.

Суд не приймає до уваги посилання
відповідача та його представника на те, що позивачкі було відомо про
приватизацію спірної квартири відповідачем ще в 2004 році, по-скільки
відповідач відповідно до ст. 60 ЦПК України не надав суду доказів в
підтвердження своїх вищевказаних заперечень.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 328,345,356,357,392,393 ЦК
України, Законом України “Про приватизацію державного житлового фонду» із
змінами і доповнен-нями, ст.ст.10,60,88, 212-215, 218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1. задоволити.

Визнати частково недійсним
розпорядження Комунальної служби приватизації державного житлового фонду м.Біла
Церква від 09.09.2004 року №1-2-41 щодо приватизації ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1.

Визнати частково недійсним
свідоцтво про право власності №36556 від 09.09. 2004 року на квартиру АДРЕСА_1,
видане Кому-нальною службою приватизації державного житлового фонду м.Біла
Церква на ім»я  ОСОБА_4.

Визнати право власності на ј
частину квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_1.

Визнати право власності на ј
частину квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати право власності на ј
частину квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Залишити у власності ОСОБА_4 ј
частину квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_1 200 гривень судових витрат та 30 гривень витрат на
інформаційно-технічне забезпе-чення розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через
Білоцерківський міськрайонний суд протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеля-ційне оскарження, яка може
бути подана до суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя                          Голуб А.В.

Справа
№ 2-2768/2008 рік

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

(
вступна та резолютивна частини)

27 червня 2008 року
Білоцерківський міськрайонний суд

Київської області

в складі: головуючого - судді Голуб А.В.

при
секретарі Черкас Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Біла
Церква в залі суду №4 цивільну справу за позовом Центру соціально-психологічної
реабілітації дітей “Злагода” служби у справах неповнолітніх Білоцерківської
міської ради до ОСОБА_13, третя особа Орган опіки і піклування Білоцерківської
міської ради, ОСОБА_14 про позбавлення батьківських прав та стягнення
аліментів,-

в с т а н о в и в:

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов”язаного з
потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний
час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Керуючись ст.ст. 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_13,
ІНФОРМАЦІЯ_3 батьків-ських прав стосовно ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнути з ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_3, урод-женки м. Біла Церква,
проживаючої АДРЕСА_3, непрацюючої, аліменти на утримання сина ОСОБА_15,
ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_15 на рахунок НОМЕР_1 відкритий на ім”я ОСОБА_16
в ВАТ “Райффайзен Банк Аваль” в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але
не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно,
починаючи з 31.03.2008 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_13 на користь держави 51 гривню.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у
межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк
з дня прого-лошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після
цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

СУДДЯ:
ГОЛУБ А.В.