Справа №
квітня 2008 року                                                                       м.
міськрайонний суд Чернігівської області у складі: головуючого - судді Ільченка
О.І., при секретарі Іценко Ю.О., за участю представника ОСОБА_3, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду м. Прилуки цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у якому вказує, що відповідач ОСОБА_2 в
порушення взятих на себе зобов”язань не придбав йому скутер і відмовляється
повернути отримані 2000 грн. на придбання такого. Під час проведеної перевірки
Лебединським МРВ УМВС України в Сумській області було з”ясовано та підтверджено
самим відповідачем що поміж ними існувала усна домовленість про те, що ОСОБА_1
надасть грошові кошти в розмірі 2000 грн., а ОСОБА_2 придбає йому (позивачу)
мопед іноземного виробництва. Проте коли зняв дані кошти з рахунку картки
дружини, наміру на їх заволодіння шахрайським шляхом у нього не було, але такі
він витратив на лікування свого тестя. Враховуючи не виконання ОСОБА_2 взятих
на себе зобов”язань та неповерненням грошей, позивач і просить суд стягнути на
його користь 2000 грн. та судові витрати по справі.
судовому засіданні позивач зі своїм представником повністю свої вимоги,
посилаючись на обставини викладені у позові, просять такий задовольнити.
у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений  з невідомих для суду причин, хоча про час і
місце  судового засідання був
повідомлений належним чином, а також не надав суду заперечень щодо суті позову
і не повідомив про поважність причин неявки в судове засідання.
пояснення позивача та його представника дослідивши та проаналізувавши докази по
справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Судом
встановлено, що згідно договору № 2973300 та додаткової угоди до такого від
28.07.2006р. укладених між сторонами „Про надання послуг мобільного зв”язку”
відповідачка ОСОБА_4 користувалася послугами мобільного зв”язку і зобов”язана
сплачувати вартість наданих послуг (а.с. 4-5).
В суді представник позивача
підтвердив, що 25.02.2007 року абонент - відповідачка була відключена повністю
від надання послуг зв”язку і за несплату таких, договір з нею був розірваний,
про що не заперечує і сама відповідачка. Проте несплату вона пояснює тим, що
втратила мобільний телефон з сім картою про що повідомила позивача.
Згідно рахунків позивача за №№
послуг мобільного зв”язку (а.с. 6-8), проти чого вона не заперечує, а тому
заборгованість ОСОБА_4 перед ЗАТ „УМЗ” становить 87,69 грн.
Вимоги позивача в частині стягненні
пені не підлягають задоволенню оскільки згідно вимог Закону України „Про
тимчасову заборону стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення
плати за послуги зв”язку” від 04.02.1999 року забороняється нараховувати по
розрахунках та стягувати з громадян України пеню за несвоєчасне внесення плати
Що стосується позову в частині
стягнення з відповідачки штрафу в розмірі 734,32 грн. суд приходить до
наступного висновку.
549 ЦК України визначає, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов”язання. Штраф
розраховується виключно з суми боргу, тобто неустойка може бути нарахована лише
з суми невиконаного зобов”язання за фактично надані послуги.
того, згідно вимог ст.ст. 509, 627 ЦК України зобов”язання має грунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зі змісту додаткової
угоди не можна визначити строки застосування штрафних санкцій, які самі по собі
розірвання договору, що відбулося між сторонами на можна нараховувати пеню або
штраф на майбутнє, оскільки надання послуг припинилося.
551 ЦК України передбачає можливість рішенням суду зменшити розмір неустойки,
якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які
мають істотне значення.
Суд
вважає нарахування та вимоги щодо стягнення штрафних санкцій, які майже в
дев”ять разів перевищують розмір основного боргу та коли жодних послуг
відповідачу (абоненту) не надавалося є таким, що суперечить вимогам
добросовісності, справедливості, вимогам чинного законодавства, а тому
задоволенню не підлягають.
чином задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення основного боргу, суд
вважає, що судові витрати повинні бути відшкодовані в розмірі 55,50 грн., які
складаються з суми судового збору та витрат на інформаційно-технічне
забезпечення, що згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з ОСОБА_4 на
підставі викладеного, ст.ст. 509, 549, 551, 627 Цивільного кодексу України,
керуючись ст. ст. 10, 15, 60, 88, 212-215, 218 Цивільного процесуального
закритого акціонерного товариства „Український мобільний зв”язок” до ОСОБА_4
про стягнення заборгованості за послуги мобільного зв”язку - задовольнити
з ОСОБА_4 на користь закритого акціонерного товариства „Український мобільний
зв”язок” 87 (вісімдесят сім) грн. 69 коп. в рахунок оплати послуг мобільного
зв”зку; 55 (п”ятдесят п”ять) грн. 50 коп. на відшкодування судових витрат по
справі, всього - 143 (сто сорок три) грн. 19 коп.
- в позові відмовити за безпідставністю.
Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через
Прилуцький міськрайонний суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження
протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а апеляційна скарга на рішення
суду має бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження. Також апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий:
О.Ільченко