Справа №22-702/08
інстанції: Галущенко Ю.А.
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2008 року  М.Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області
у складі:

головуючого судді      Бондаря М.С.

суддів  Гончара
О.С., Ломейко В.О.

при секретарі  Тахтаул О.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2007 року в справі
за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю
"Полонія" про стягнення компенсації за невикористану щорічну
відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИЛА:

У
вересні 2007 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про
стягнення компенсації за невикористану щорічну відпустку, середній заробіток за
час затримки розрахунку при звільненні. Зазначав, що з 01.11.06р. він працював
у відповідача на посаді юрисконсульта. 26.04.07р. позивач звільнився за власним
бажанням у відповідності до ст. 38 КЗпП України. Позивач вважає, що при
звільненні відповідач не повній мірі розрахувався з ним на суму 3403, 26 грн.,
які просив стягнути на його користь. Відповідач позов не визнавав, вважаючи ,
що ОСОБА_1 отримав всі належні йому виплати.

Рішенням
Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2007 року в
задоволенні позову відмовлено повністю.

Із
зазначеним судовим рішенням позивач не погодився, в зв'язку з чим, звернувся до
суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення суду першої
інстанції норм матеріального і процесуального права, просив зазначене рішення
скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному
обсязі.

Вислухавши
доповідача, дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд вправі відхилити апеляційну скаргу і
залишити рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення
з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Встановлено,
що з 01.11.06р. позивач працював у відповідача на посаді юрисконсульта.
26.04.07р. позивач звільнився за власним бажанням у відповідності до ст. 38
КЗпП України. Того ж дня, з ОСОБА_1 відповідачем проведено повний розрахунок.
Він отримав заробітну плату і компенсацію з невикористану відпустку. Про
зазначені обставини свідчить копія наказу №10-к від 26.04.07р., в якому ОСОБА_1
власноруч розписався про відсутність у нього претензій пов'язаних з проведенням
розрахунку при звільненні. (а.с. 55)

Крім
того, відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про
вирішення трудового спору до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався
або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення
- в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі
трудової книжки.

Згідно
п.4 Постанови №9 Пленуму ВСУ від 06.11.92р. «Про практику розгляду судами
трудових спорів», якщо місячний чи тримісячний строк звернення до суду
пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав.

Пунктом
25 Постанови №13 Пленуму ВСУ від 24.12.99р. «Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці» роз'яснено, що у справах про оплату праці діє
тримісячний строк звернення із заявою до КТС або безпосередньо до суду, який
обчислюється з дня   коли працівник

дізнався або
повинен був дізнатися про порушення свого права (статті 225, 233 КЗпП), і
відповідно до цього з'ясовувати зазначену дату. Пропуск без поважних причин
тримісячного строку звернення до суду є самостійною підставою для відмови в
позові.

Вивченням
матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1, отримавши розрахунок в день свого
звільнення, будучи незгодним з розміром нарахувань компенсації за невикористану
відпустку і заробітної плати, мав реальну можливість звернутись до суду у
встановлений законом тримісячний термін, т.т. до 27.07.07р. Звернувшись до суду
лише у вересні 2007 року позивач безпідставно, без поважних причин пропустив
строк звернення до суду із зазначеним позовом. А тому також за цих підстав,
позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Отже
обставини, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на висновки суду першої
інстанції.

За таких
обставин, судова колегія не вбачає передбачених законом підстав для скасування
рішення суду першої інстанції або ж направлення справи на новий розгляд.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 307, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2007 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом
подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня проголошення.