Справа № 2 -486, 2008 року
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 листопада 2008 року                             Ставищенський
районний суд Київської області в складі:

головуючої - судді:                                   Марущак Н.
М.,

при секретарі:
Карабань З. І.,

з участю позивача:                                    ОСОБА_1.,

розглянувши
у попередньому судовому засіданні в залі суду в смт. Ставище Київської області
цивільну справу за ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства національної
страхової компанії «Оранта» про стягнення страхової суми, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернувся ОСОБА_1., посилаючись на те, з 1980
року по 12.11.1998року проходив службу в органах внутрішніх справ України.
Відповідно до ст.23 Закону України „Про міліцію" підлягав обов'язковому
державному страхуванню. Згідно висновку обласної спеціалізованої МСЕК від 22
листопада 1999 року йому встановлено третю групу інвалідності( в 2006році - 2
групу інвалідності) і причиною інвалідності визначено виконання службових
обов'язків по ліквідації наслідків аварії ЧАЕС під час проходження служби в
органах Міністерства внутрішніх справ. В зв'язку із встановленням другої групи
інвалідності НАСК „Оранта" виплатила йому страхове відшкодування в сумі 19
536 грн. Проте пізніше позивач дізнався, що НАСК „Оранта" нарахувала та
виплатила йому страхове відшкодування у значно меншому розмірі, ніж повинно
бути виплачене, виходячи із щомісячного грошового утримання за останньою штатною
посадою.

Позивач
просить суд стягнути з ВАТ НАСК „Оранта” на його користь 83182,56 грн.

Рішенням
Ставищенського районного суд Київської області від 26 червня 2007 року позов
позивача було задоволено.

11
червня 2008 року Міністерство внутрішніх справ України подало заяву про
апеляційне оскарження вищевказаного рішення та ухвалою колегії суддів судової
палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області, вказане рішення
було скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши
подану позовну заяву, додані до неї документи та ухвалу колегії суддів судової
палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області, вважаю, що
вказана позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З  1 вересня 2005 року набрав
чинності Кодекс адміністративного судочинства України, призначення якого
полягає у визначенні повноважень адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядку звернення до адміністративних
судів і порядку здійснення адміністративного судочинства.

Завданням адміністративного судочинства,
відповідно до ст. 2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади,
органів місцевого самоврядування, їхніх
посадових і службових осіб, інших суб"єктів при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 статті 4 цього ж Кодексу визначено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів,
для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи юридичних
осіб із суб"єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності та спори з приводу прийняття громадян на публічну службу,
її проходження та звільнення з цієї служби.

Суб'єктом владних повноважень, відповідно до п.7 ч. 1 ст. 3 цього Кодексу є
орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій
на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна
діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна ( невійськова)
служба, дипломатична служба, інша державна
служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах
місцевого самоврядування (п.15 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа
місцевого самоврядування, як це передбачено п.1 ч. 1 ст. 18 КАС України,
підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам (п.2 ч. 1.ст. 3 КАС
України).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1. з 1980 року по 12.11.1998року
проходив службу в органах внутрішніх справ України, був звільнений зі служби у
відставку через хворобу. У зв'язку з погіршенням стану здоров"я йому 22
січня 1999 року Київською обласною спеціалізованою МСЕК була встановлена третя
група інвалідності, а при повторному огляді 6.11.2006року друга група
інвалідності довічно. Причиною інвалідності є захворювання, пов'язане з
виконанням службових обов"язків по ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильскій АЕС.

Відповідно до ст. 23 Закону України „Про міліцію" позивач підлягав
державному обов'язковому особистому страхуванню на суму десятирічного грошового
утримання.

Після звернення позивача до НАСК „Оранта,, про виплату страхових сум,
передбачених ст. 23 Закону України „ Про міліцію" , постановою Кабінету
Міністрів України від 19 листопада 1992 року № 627 „Про внесення змін до
Положення про порядок і умови державного обов'язкового особистого страхування
осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів
внутрішніх справ республіки", які діяли на час виникнення правовідносин і
відповідно до яких для зазначених осіб передбачена виплата страхових сум за
рахунок коштів державного бюджету, НАСК „Оранта" виплатила ОСОБА_1.
страхове відшкодування у сумі, як зазначив позивач -19 536 грн.

Згідно з Законом зобов'язання за державними обов'язковим страхуванням
покладені на державу або на державний орган, якому делеговані відповідні
повноваження. Відповідно до нормативних актів страхові платежі з державного
особистого страхування зазначених осіб, отримані відповідним органом з
державного бюджету, вносилися на спеціальний рахунок страховика    НАСК „Оранта", який здійснював виплату
страхових сум.

З 2 січня 2007 року порядок виплати зазначених сум змінився відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 707 „ Про
затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі
загибелі ( смерті ) або інвалідності працівника міліції», згідно з якою
обов'язок з виплати одноразової грошової допомоги покладається на МВС України,
яке приймає відповідне рішення. МВС України також зобов'язано завершити виплати
страхової суми та одноразової допомоги, що повинні бути нараховані до 1 січня
2007 року. З січня цього року кошти для проведення виплат ВАТ "НАСК "
Оранта" не перераховуються.

Таким чином, відповідно до вищезазначених положень чинного законодавства з
1 січня 2007 року належним відповідачем в усіх справах про стягнення
одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності
працівника міліції, залежно від того, у якому органі він проходив службу, є
Міністерство внутрішніх справ України, ГУМВС та УМВС України в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та
Севастополі.

Виходячи з вищенаведеного, між сторонами виник спір, який пов'язаний з
проходженням позивачем публічної служби, а
відтак, є публічно-правовим і відноситься до адміністративної юрисдикції.

Відповідно
до п. 1 ч. 1  ст. 205 ЦПК України суд
своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в
порядку цивільного судочинства.

Керуючись
п. 1 ч. 1  ст. 205 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Закрити провадження
у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства
національної страхової компанії «Оранта» про стягнення страхової суми.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської
області через Ставищенський районний суд Київської області шляхом подачі в
п'ятиденний строк з дня проголошення ухвали заяви про апеляційне оскарження і
подання після цього протягом десяти днів апеляційної скарги, з подачею її копії
до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк,
встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя