Справа № 2-1218/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М         У К Р А Ї Н И

20 березня 2008 року
місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Мироненко І.П.,

при секретарі Новиковій Г.О.

розглянувши у попередньому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за
позовною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Маріупольської міської ради про визнання
права власності на самочинно переобладнане нежиле приміщення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Маріупольської
міської ради про визнання права власності на самочинно переобладнане нежиле
приміщення. В обгрунтування заявлених вимог посилались на те, що земельна
ділянка АДРЕСА_1 належала ОСОБА_3 на підставі договору оренди земельної
ділянки. Вказана земельна ділянка розміром 0,0449 га була виділена в
користування для експлуатації кафе строком на 10 років. 09 листопада 2007 року
між ними, ОСОБА_1, ОСОБА_2, з одного боку та ОСОБА_3 з іншого боку, був
укладений договір купівлі-продажу об'єкту незакінченого будівництва нежилого
приміщення готовністю 54 %, у рівних долях кожному, посвідчений приватним
нотаріусом Скоробагатько А.В.. розташованого на вищевказаній земельній ділянці
АДРЕСА_1. В кінці 2007 року вони закінчили будівництво нежилого приміщення
(кафе) літ. А-1 на виділеній земельній ділянці, переобладнав основне приміщення
без дозволу на забудову та без проектної документації. Враховуючи те, що дозвіл
на будівництво належним чином не оформлено, вони вимушені звертатись до суду.

У судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2підтримали заявлені позовні
вимоги у повному обсязі. Вважають, що самовільне переобладнання нежилого приміщення
не зачіпає  нічиїх прав, просили визнати
за ними право власності на нежиле приміщення літ. А-1, розташоване
АДРЕСА_1.

Представник відповідача - Маріупольської міської ради, у судове засідання
не з явився, від якого до суду надійшла заява з проханням справу розглядати ц
їх відсутність, проти задоволення позову не заперечувала.

Виходячи з наведеного,
суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього
судового засідання.

Відповідно до ст. 4
ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку,
встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи
встановлено, що між Маріупольською міською радою та ОСОБА_3  був укладений договір оренди земельної
ділянки від 10 листопада 2003 року, посвідчений приватним нотаріусом
Скоробогатько О.В., зареєстрований в реєстрі за № 2531 та зареєстрований в
електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно від 03 квітня  2007 року, згідно якого приватному підприємцю
ОСОБА_3 в оренду передається земельна ділянка площею 0,0449 га АДРЕСА_1 строком
на 10 років (з 20 серпня 2003 року).

Згідно договору купівлі-продажу об'єкту незавершеного будівництва від 09
листопада 2007 року, укладеного між ОСОБА_4 діючим від імені ОСОБА_3,  та ОСОБА_1,ОСОБА_2, посвідченого приватним
нотаріусом Скоробагатько О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 4015 та
зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно від 14
листопада 2007 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках кожному належить на
праві власності об'єкт незавершеного будівництва (основна будівля літ. А-1)
готовністю 54 % АДРЕСА_1.

При обстеженні нежилого приміщення АДРЕСА_1 техніком Маріупольського БТІ
було виявлено факт самовільного переобладнання
основного нежилого приміщення літ. А-1, що підтверджується довідкою
Маріупольського БТІ від 19 грудня 2007 року.

За висновком будівельно-технічної експертизи № 30 від 14 лютого 2008 року,
конструкція самовільно переобладнаної нежилої споруди літ. А-1, розташованої на
земельній ділянці АДРЕСА_1 не суперечить вимогам державних будівельних норм
України.

Згідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї
мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже
збудоване нерухоме майно.

Відповідно до ч.5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача)
земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно,
яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Таким чином, визнання відповідачем
пред′явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб.

З урахуванням наведеного суд вважає
можливим  задовольнити позовні
вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2  до
Маріупольської міської ради про визнання права власності на самочинно
побудоване нежиле приміщення.

На підставі ст. 376 ч. 3, 5 ЦК
України та керуючись ст.ст.10, 60, 129-130, 174,  213, 215,ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Маріупольської міської ради про
визнання права власності на самочинно переобладнане нежиле приміщення -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1
таОСОБА_2 право власності на самочинно переобладнане нежиле приміщення літ.
А-1, розташоване АДРЕСА_1 в рівних частках за кожним.

На рішення суду може
бути подана заява про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня його
проголошення. Апеляційна скарга має бути подана протягом двадцяти днів з дня
подачі заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та
апеляційна скарга подаються до Апеляційного суду Донецької області у місті
Маріуполі через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя.

Суддя: