№2-1346/2008
Р  І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М                            У К Р А Ї Н И

27  червня
2008 року
м.Добропілля

Добропільский
міськрайонний суд Донецької області

у складі:
головуючого одноособово судді                             Діденко С.О.

при секретарі                                                                             Сухіна
О.Ю.

позивачки
ОСОБА_1

розглянувши у
відкритому  судовому засіданні у залі
суду в приміщенні Добропільского міськрайонного суду Донецької області справу
за позовом ОСОБА_1  до Виконавчого
комітету Добропільської міської ради  про
визнання права власності,

В
С Т А Н О В И В :

15 квітня 2008 року ОСОБА_1звернулась до Добропільського міськрайонного
суду з позовом до Виконавчого комітету Добропільської міської ради про визнання
права власності, посилаючись на те,
що її батьку ОСОБА_2 за місцем праці було надано підприємством  шахтою “Добропільською” для проживання йому
та його сім”ї житловий будинокАДРЕСА_1. 20 лютого 1971 року  вона уклала шлюб з ОСОБА_3, стали мешкати
сім”єю окремо від батьків.

ІНФОРМАЦІЯ_1
року її батько ОСОБА_2помер.

17
лютого 1984 року  її матір ОСОБА_4 уклала
шлюб з ОСОБА_5 після реєстрації шлюбу залишила прізвище ОСОБА_4  Стали мешкати в АДРЕСА_1.

Особистий
рахунок на житловий будинок АДРЕСА_1. Калініна згідно рішення Виконкому
Добропільської міської ради № 227 від 16 травня 1990 року був переоформлений з
імені її матері ОСОБА_4 на чоловіка ОСОБА_5.
26 червня 1990 року  між
Добропільським управлінням житлово-комунального господарства та ОСОБА_5. був
укладений договір купівлі-продажу, згідно якого ОСОБА_5 купив житловий
будинокАДРЕСА_1 з надвірними забудовами на земельній ділянці  площею 600 кв.м.

В грудні
1990 році позивачка зі своєю сім”єю перейшла жити  в будинок АДРЕСА_1. Калініна, мешкали однією
сім”єю, вона здійснювали догляд за матір”ю та її чоловіком.

ІНФОРМАЦІЯ_2
року її матір ОСОБА_4. померла.

ІНФОРМАЦІЯ_3року  її вітчим ОСОБА_5 помер.

Після
смерті її матері ОСОБА_4 та вітчима ОСОБА_5. вона не зверталась в нотаріальну
контору з метою прийняття спадщини, бо вважала, що вона фактично прийняла
спадщину, так як мешкали однією сім”єю  з
матір”ю та вітчимом, здійснювала за ними догляд, виконувала ремонтні роботи,
обробляла присадибну ділянку.

Просить задовольнити вимоги та  визнати за нею  право власності на житловий будинок
з господарськими забудовами  за адресою в
АДРЕСА_1

В відкрите судове засідання 27
червня   2008 року  представник
відповідача Виконкому Добропільської міської ради в судове засідання не
з”явились,    надав листа з проханням
розглянути справу в їх відсутність, проти задоволення позову не заперечують.

Вивчивши
матеріали справи, та  керуючись ст. 169
ЦПК  України, суд вважає можливим
розглянути справу в відсутність представника відповідача по матерілам  справи, направивши копію рішення суду для
відома після розгляду справи.

Вислухавши позивачку, вивчивши
матеріали справи, суд  вважає, що позов
необхідно задовольнити.

У судовому
засіданні встановлено, що  батьку позивачки
ОСОБА_2 за місцем праці було надано
підприємством  -  шахтою “Добропільською” для проживання йому
та його сім”ї житловий будинокАДРЕСА_1.

20 лютого 1971
року  позивачка уклала шлюб з ОСОБА_3,
згідно свідоцтва про шлюб  від 20 лютого
1971 року  1-НО № 263283.

ІНФОРМАЦІЯ_1
року  батько позивачки ОСОБА_2 помер,
згідно свідоцтва про смерть від 8 квітня 208 року, серія 1-НО № 306491.

17
лютого 1984 року   матір позивачки
ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_5 після реєстрації шлюбу залишила прізвище ОСОБА_4
(згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 17 лютого 1984 року серія 1У-НО №
319371).

Згідно  рішення Виконкому Добропільської міської ради
№ 227 від 16 травня 1990 року вирішено: переоформити особистий рахунок на
житлову площу в АДРЕСА_1 на ім”я ОСОБА_5 з дружиниОСОБА_4на підставі ст. 106 ЖК
УРСР по взаємній згоді.

26 червня 1990 року  між Добропільським управлінням
житлово-комунального господарства та ОСОБА_5. був укладений договір
купівлі-продажу, згідно якого ОСОБА_5 купив житловий будинокАДРЕСА_1 з надвірними
забудовами на земельній ділянці  площею
600 кв.м.

З
пояснень позивачки, в грудні 1990 році позивачка ОСОБА_1 зі своєю сім”єю
перейшла жити  в будинок АДРЕСА_1.
Калініна, мешкали однією сім”єю, вона здійснювали догляд за матір”ю та її
чоловіком, які не спростовуються в судовому засіданні.

ІНФОРМАЦІЯ_2
року  матір позивачки ОСОБА_4 померла,
згідно свідоцтва про смерть від 9 січня 1996 року, серія 1-НО № 082910.

ІНФОРМАЦІЯ_3року  вітчим позивачки ОСОБА_5 помер, згідно
свідоцтва про смерть від 18 березня 1996 року, серія 1-НО № 121341.

Після смерті  матері ОСОБА_4 та вітчима ОСОБА_5. позивачка
не зверталась в нотаріальну контору з метою прийняття спадщини, бо вважала, що
вона фактично прийняла спадщину, так як мешкали однією сім”єю  з матір”ю та вітчимом, здійснювала за ними
догляд, виконувала ремонтні роботи, обробляла присадибну ділянку, що також не
спростовуються в судовому засіданні матеріалами цивільної справи, бо як
вбачається з витягів зі Спадкового реєстру (№№ 14850010,14849677,14849729 від
02.06.2008 року) на ім”я ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, інформація відсутня.

Згідно висновку відділу містобудування та
архітектури Добропільської міської ради від 27 червня 2008 року  самовільна забудова господарських забудов:
прибудова до літньої кухні б, душ В поАДРЕСА_1 не ущемляє інтереси третіх осіб
і може бути узаконено.

В силу ст.376 ч.5 ЦК України на вимогу
власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право
власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує
прав інших  осіб.

Згідно ст.321 ЦК
України і ст.41 Конституції України право власності  є нерушимим. Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права або обмежений у його здійснення.

Як
вбачається  з  домової книги за адресою по АДРЕСА_1 в
житловому будинку  осіб не зареєстровано.

Позивачка  ОСОБА_1є спадкоємецею після померлої матері
ОСОБА_4, ОСОБА_2., ОСОБА_5.

В силу ст.1268 ч. 3 ЦК
України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем  на час відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, що підтверджує факт прийняття спадщини позивачкоюОСОБА_1,
бо з її  вимог  свідчить, що
вона з  грудня 1990 року  мешкала разом з сім”єю за  адресою в АДРЕСА_1, разом з матір”ю ОСОБА_4
та  вітчимом ОСОБА_5.

Відповідно до
ст. 328 ч. 2 ЦК України, право власності вважається таким, що набуте
правомірно, якщо інше не випливає прямо із закону або незаконність набуття
права власності не встановлено судом.

В зв”язку з тим,
що як вбачається зі ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю
на нерухоме майно, набувається за рішенням суду, тому вважається, що ОСОБА_1
набула право власності на житловий будинок № 18
з  господарськими забудовами по
вул.Калініна  в м. Добропілля.

У
зв'язку з викладеним, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 5, 10,
14,  209, 212-215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1268
ч.3, 321, 328 ч. 2,344, 392 ЦК України,
суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги
ОСОБА_1    задовольнити.

Визнати право
власності за ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження, уродженки місто Бобруйськ
Могилевської області на житловий будинок № 18 з господарськими забудовами,
розташованого  за адресою в АДРЕСА_1

Зобов”язати  Добропільське бюро технічної інвентарізації
зареєструвати на ім”я ОСОБА_1  право
власності на житловий будинок № 18 та господарські споруди за адресою в
АДРЕСА_1

На
рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької
області через Добропільский міськрайонний суд Донецької області протягом 20
днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка може бути подана  в Добропільский міськрайонний суд Донецької
області протягом 10 днів після проголошення рішення.

Складено  одноособово у нарадчій кімнаті в одному
примірнику.

Головуючий суддя                                                                      С.О.Діденко