Справа|річ| № 2 -6/2008 р.
РІШЕННЯ

|розв'язання,вирішення,розв'

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

31 жовтня 2008 р. Ізюмський міськрайонний суд Харківської
області

в складі:

головуючого -
ВИННИЧЕНКО П.П.,
при секретарі -
ОЛІЙНІК Т.А.,

розглянувши|розгледівши|
у відкритому|відчиненому|
судовому засіданні в місті Ізюмі|ізюмі|
справу за позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про стягнення розрахунку за договором підряду, стягнення моральної
шкоди,

|помешканням|

УСТАНОВИВ:

Позивачі
звернулись до суду з позовом до відповідачки про стягнення розрахунку за
договором підряду, стягнення моральної шкоди і просили стягнути з відповідачки:

-             на
користь ОСОБА_1 2350 грн. - за виконану роботу за договором підряду і 2500 грн.
- у відшкодування моральної шкоди;

-             на
користь ОСОБА_2.3100 грн. - за виконану роботу за договором підряду і 2500 грн.
- у відшкодування моральної шкоди.

На підтвердження своїх позовних вимог позивачі вказали
наступне:

Позивачі
і відповідачка, яка орендувала в той час кафе «Фрегат», розташованого в селищі
Коктебель у Криму уклали усний договір, згідно якого вони зобов'язались
відпрацювати поварами у вказаному кафе в термін:

ОСОБА_2.
- з 20 червня 2005 року по 27 серпня 2005 року;

ОСОБА_1.
- з 30 липня 2005 року по 27 серпня 2005 року.

А відповідачка ОСОБА_3. зі свого боку зобов'язалась
сплачувати позивачам за виконану роботу по 900 грн. в тиждень кожному
позивачеві.

19
серпня 2005 року відповідачка відмовила позивачам у виплатах коштів за виконану
роботу і сказала, що розрахується в кінці сезону в місті Ізюмі і сказала, що
вона змінює умови договору і буде платити по 680 грн., а не по 900 грн. нічим
не мотивуючи свою відмову.

20 серпня 2005 року позивачі відмовились працювати на
умовах відповідачки і всупереч її волі від'їхали в місто Ізюм.

Вважали, що крім матеріальних збитків відповідачка
причинила позивачам і моральну шкоду, яка виявилась у тому, що внаслідок дій
відповідачки вони відчували моральні страждання тому, що кожен з них
розраховував на певний дохід від виконаної роботи і планував певні розходи, але
не зміг реалізувати свої плани, відповідачка не виконала прийняті на себе зобов'язання.
Розмір моральної шкоди позивачі встановлюють в 2500 гривень кожна.

На підставі викладеного вважали, що їх позовні вимоги
підлягають задоволенню.

Відповідачка позов не визнала у повному обсязі. В суді
представник позивача в заперечення проти позовних вимог вказала, що між
сторонами не укладалось ніяких договорів підряду. Підтвердила, що дійсно
позивачі знаходячись в Криму і проживаючи там за рахунок відповідачки іноді
допомагали в роботі по кухні, але за всю роботу вони отримали розрахунок. При
цьому вказала, що позивачка ОСОБА_1 є кумою відповідачки. В Крим приїхала разом
з дитиною, там проживала безкоштовно в нанятому відповідачкою котеджі, ні за що
не платила і навіть проїзд був для неї безкоштовним. Крім того безкоштовно були
забезпечені їжею, безоплатно виїздили на екскурсії.

Вважала, що всі свідки зі сторони позивачів говорять
тільки зі слів позивачки ОСОБА_1 і нічого не знають про договір між сторонами.
Вказала, що зі слів позивачки ОСОБА_1. виходить, що між сторонами був укладений
строковий трудовий договір, а не договір підряду. Крім того вказала, що
позивачі не посилаються у своїх вимогах на норми Закону і тому не ясно з їх
слів про який договір вони говорять.

На підставі викладеного просила відмовити у позові
повністю.

Вислухавши сторони, пояснення свідків, вивчивши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних
підстав:

Обидві сторони підтвердили, що ніяких письмових договорів
між ними на виконання робіт чи трудової участі в якості поварів кафе не
укладалось.

Позивачі наполягають на тому, що договір підряду було
укладено усно, але відповідачка заперечує цей факт. Ніяких письмових доказів
позивачі на підтвердження своїх вимог не надали.

Всі допитані свідки зі сторони позивачів повідомили суд
про те, що позивачі працювали на кухні кафе, але жоден з них не міг відповісти
на умовах якого договору вони працювали.

Позивачі вказують, що відповідачка обіцяла їм платити за
роботу в якості кухаря в кафе по 900 грн. в тиждень, в той час як мінімальна зарплата
в місяць на той час складала трохи більше 200 гривень, що теж викликає сумнів
відносно такого високого заробітку та ще без жодних документів і договорів.

Позивачі в своїй заяві не посилаються на жодну норму
закону і вказують договір підряду, але з їх виступів у суді виходить, що вони
працювали по строковому трудовому договору з потижневою оплатою праці і мали, в
цьому випадку, укладати трудовий договір і реєструвати його належним чином,
чого не було зроблено.

Укладаючи конкретний договір, сторони мали його укладати
тільки у письмовій формі, чи то трудовий договір, чи то договір підряду тим
паче, що річ йде про грошові суми які значно перевищують 20 неоподатковуваних
мінімумів.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що
позивачі не надали до суду належних доказів і тому позов не підлягає
ззадоволенню.

Керуючись ст.ст.
212-215 ЦПК України, ст.ст. 21, 23 п. 2, 24, 24-1, 231 КЗпП України, ст.ст. 6,
206-208, 215, 216, 218 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 в позові до ОСОБА_3  про стягнення розрахунку за договором
підряду, стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду
Харківської області шляхом подачі протягом 10 днів заяви про оскарження, а
потім у термін 20 днів - апеляційної скарги через Ізюмський міськрайонний суд.

Гол-чий: