Справа № 22ц-394-2008р.                                         Головуючий по 1
про                                                               Демчик
шкоди,                                                Доповідач
в апеляційній інстанції
фізичних                                        Храпко
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14"
лютого 2008 р. Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Черкаської області в складі:

головуючого               Храпка В.Д.

суддів                           Карпенко О.В., Бурлаки В.О.

при
секретарі              Петренко С.П.

адвокатів                     ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 на рішення Смілянського міськрайонного суду від 24 грудня 2007р. по
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,
-

встановила:

ОСОБА_4
пред'явив позов до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої в наслідок
дорожньо-транспортної пригоди. Зазначав, що йому на праві власності належить
автомобіль «Івеко С-2», який був переданий по договору оренди ПП ОСОБА_7 і
експлуатувався на автобусному маршруті Київ-Олександрія-Київ. 8 серпня 2006р.
на проміжку автодороги між
м.Кам'янка - м.Сміла сталася поломка автомобіля. Автомобіль був доставлений на
СТО в м.Сміла, що належить ОСОБА_1 Під час ремонту автомобіля працівник СТО
ОСОБА_3 виїхав автомобілем за межі СТО і скоїв дорожньо-транспортну пригоду, в
результаті якої автомобіль було пошкоджено. Пошкодженням автомобіля йому була
завдана матеріальна шкода: затрати на проведення авто технічної експертизи 500
грн., затрати на транспортування автомобіля з м.Сміла до м.Києва 1200 грн.,
затрати на поїздки під час розслідування кримінальної справи - 1040 грн.,
неотриманий прибуток 12391 грн. Також йому завдана моральна шкода 2000 грн.
Вказані суми і просив стягнути з відповідача.

Ухвалою
Смілянського міськрайонного суду від 7 лютого 2007р. співвідповідачем було
залучено ОСОБА_3

Протокольною
ухвалою Смілянського міськрайонного суду від 21 березня 2007р. співвідповідачем
також було залучено ОСОБА_2

Рішенням
Смілянського міськрайонного суду від 24 грудня 2007р. позов задоволено
частково.

Стягнуто
з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 по 850 грн. матеріальної шкоди, 1000
грн. моральної шкоди, 40 грн.50 коп. судових витрат, а всього по 1890 грн. з
кожного.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 просять рішення суду скасувати, як
постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, а по
справі постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Перевіривши
законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції судова колегія
приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги по наступних
підставах:

Постановлюючи
рішення про часткове задоволення позову суд першої інстанції виходив із того,
що між сторонами було укладено фактично договір зберігання, і поскільки
відповідачі не забезпечили відповідного зберігання автобуса, то повинні
відповідати за пошкодження речі на загальних підставах.

Але такі
висновки суду не відповідають нормам матеріального і процесуального права.

Відповідно
до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми
правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Із
матеріалів справи випливає, що позивач пред'явив позов на підставі ст. 1166,
1167 ЦК України.
Суд без згоди позивача розглянув справу на підставі ст.ст. 936, 949, 950 ЦК України. Таким
чином суд порушив норми процесуального права які є підставою для скасування
судового рішення і постановления
нового рішення.

Відповідно
до ч.1 ст.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Матеріалами
справи встановлено, що позивач 8 серпня 2006р. передав відповідачам для
проведення ремонту автомобіль «Івеко». Працівник СТО самовільно використавши
автомобіль завдав матеріальну шкоду. Вказана матеріальна шкода частково
відшкодована страховою компанією. Залишено не відшкодованим кошти витрачені на
проведення експертизи, на транспортування автомобіль із м.Сміла до м.Києва.

Власниками
СТО в м.Сміла по вул. Леніна, 101 є відповідачі по справі. Ремонт автомобіля, і
в послідуючому використання цього автомобіля, і його пошкодження було проведено
ОСОБА_3

Із
ОСОБА_3 відповідачами трудовий договір у письмовій формі не укладався.

Але
відповідно до ч.4 ст.24 КЗпП України трудовий договір вважається укладеним і
тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було
допущено до роботи.

Постановою
від 28 листопада 2007р. кримінальна справа порушена по факту незаконного
заволодіння транспортним засобом за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст.289
України закрита, за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу злочину.

Відповідно
до ст.1172 ЦК України
юридична чи фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час
виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Таким
чином відповідачі повинні нести відповідальність за шкоду завдану майну
фізичної особи.

Відшкодуванню
підлягають витрати понесені позивачем на проведення експертизи в сумі 500 грн.,
перевезення автомобіля евакуатором із м.Сміла до м.Києва в сумі 1200 грн.

Відмова
в задоволенні позову про стягнення неотриманого прибутку позивачем не
оскаржувалась.

Підлягає
відшкодуванню також судові витрати в сумі 81 грн.

Відповідно
до ч.1 ст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними діями, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Поскільки
з вини працівника відповідачів позивачу завдана моральна шкода, то вона
підлягає до стягнення. Розмір моральної шкоди суд оцінює в 2 тис. гривень.

Відповідно
до ч.1 ст.1190 ЦК України особи, спільними діями яких було завдано шкоди,
несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Поскільки
відповідачі спільно володіють СТО, спільно допустили до роботи ОСОБА_3 то і
повинні нести солідарну відповідальність.

Керуючись
ст.ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1167, 1172, 1190 ЦК України, судова
колегія, -

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 задоволити частково.

Рішення
Смілянського міськрайонного суду від 24 грудня 2007р. скасувати.

Стягнути
з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 1700 грн. матеріальної шкоди, 2000 грн.
моральної шкоди, 81 грн. судових витрат, а всього 3781 грн. солідарно.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути
оскаржено в касаційному порядку протягом двох місяців до суду касаційної
інстанції.