Справа №2-4408
листопада   2008 року Московський
районний  суд  м. Харкова у складі:
судді   Сиротников Р.Є.,
секретарі          Хмельковій О.О.,
відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,  виконавчого комітету Московської районної  в місті Харкові  ради, за участі  третіх осіб - КП «Харківське  міське бюро
технічної  інвентаризації»,  Третьої Харківської  державної
нотаріальної контори про визнання
права власності на 12 частину
будинку в  порядку  спадкування
за законом та  за зустрічним позовом  ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання за ними за кожним права власності на 5/32
частин будинку в порядку спадкування за
законом  та визнання недійсною
відмову від  прийняття  спадщини,
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, виконкому Московської районної ради м. Харкова  про визнання за нею  права
власності на Ѕ частину будинку АДРЕСА_1
в м. Харкові в порядку спадкування за законом після
смерті  матері ОСОБА_5,  померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та брата ОСОБА_6.,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.
Після уточнення позовних вимог ОСОБА_1. звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_3, ОСОБА_2, виконавчого
комітету Московської
районної ради  м. Харкова  про визнання за нею  права
власності на Ѕ частину будинку АДРЕСА_1
в м. Харкові в порядку спадкування за  законом,   посилаючись на те, що після смерті матері
ІНФОРМАЦІЯ_1 вона  успадкувала 3/8 частини спірного будинку шляхом фактичного
прийняття спадщини, оскільки на момент смерті спадкодавця  проживала в ньому, а її рідний брат ОСОБА_6.
відповідної заяви до нотаріальної контори не подавав. Інших спадкоємців у
ОСОБА_5 не було.  ІНФОРМАЦІЯ_2  помер її брат ОСОБА_6., після смерті якого
вона також в такий спосіб прийняла спадщину в розмірі 1/8 частини спірного будинку, а інші спадкоємці ОСОБА_6.
спадщину не прийняли. Таким чином, вона в порядку спадкування прийняла загалом
Ѕ частину цього будинку у спадщину. Під час розгляду справи подала уточнену
позовну заяву, висунувши зазначені позовні вимоги також до ОСОБА_3, ОСОБА_2, виконавчого
комітету Московської
районної  ради м . Харкова,  посилаючись
на те, що ОСОБА_3. та ОСОБА_2.  - діти  ОСОБА_6., як спадкоємці першої черги не
прийняли спадщину після смерті їх батька ОСОБА_6., а інших спадкоємців на цю
частину спадщини не було. У  зв'язку  з чим просила
та ОСОБА_3. подали до суду зустрічний позов до ОСОБА_1. про визнання за ними за
кожним права власності на 3/32 частини спірного будинку після смерті їх батька
ОСОБА_6., які  він успадкував після
смерті матері ОСОБА_5, якій належало 3/8 частин спірного будинку. Після
доповнення позовних вимог просили визнати за кожним також і право власності на
1/16 частину спірного будинку, яка належала також їх батьку ОСОБА_6, тобто, за
кожним по 5/32 частин спірного будинку. Також,
ОСОБА_2. звернувся з позовом до ОСОБА_3,
а  ОСОБА_3. - з позовом до ОСОБА_2
про визнання недійсними відмови від прийняття спадщини після смерті їх батька
ОСОБА_6. на користь їх матері ОСОБА_7. та визнання за ними права власності в
порядку спадкування на цю частку спадщини.
В обґрунтування позову зазначили, що
вони як спадкоємці першої черги мали бажання уступити свої частки у
спадковому майні іншому спадкоємцю першої черги - їх матері ОСОБА_7.,  як дружині спадкодавця, але не знали, що шлюб
між батьком та матір'ю був розірваний, при цьому в паспорті матері була відмітка
про реєстрацію  шлюбу з батьком, відміток
про його розірвання в паспорті не було. Таким чином, вони не знали про факт
розірвання між батьками шлюбу, про що дізнались після подачі позову ОСОБА_1.,  і вважали, що їх мати дійсно є дружиною  батька, і задля уникнення поділу спадкового
майна на велику кількість часток, мали намір оформити спадщину тільки на матір,
про що у шестимісячний строк після смерті ОСОБА_6. разом з нею звернулись до
нотаріальної контори. Після уточнення позовних вимог остаточно просили визнати
недійсними відмови від спадщини як такі, що вчинені внаслідок помилки, визнати
за кожним по 5/32 частини спірного будинку, додатково вказавши, що після смерті
їх батька ОСОБА_6., незважаючи на вчинену під впливом помилки відмову від
прийняття частини спадщини на користь матері,
фактично прийняли спадщину, вступивши в управління та володіння його
Представники  третіх осіб та виконавчого комітету
Московської районної в місті Харкові
ради в судове засідання не з'явились,
направили  заяви, у яких  просили справу розглянути  за їх відсутності  та винести рішення на підставі  наявних матеріалів.
Суд,
заслухавши доводи сторін, пояснення їх представників, дослідивши матеріали  справи та надані  сторонами
докази в їх сукупності,
встановив  наступні факти  та відповідні
Судом
22.04.2005 року домоволодіння АДРЕСА_1 в м. Харкові зареєстроване на ім'я:  3/8 частини
- ОСОБА_5, 1/8 частина -  ОСОБА_6,
Ѕ частина -  держави в особі Московського
ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть  НОМЕР_1. Як вбачається з свідоцтва про
народження НОМЕР_2 ОСОБА_1. ( до укладання шлюбуОСОБА_1. - свідоцтво про
укладення шлюбу НОМЕР_3.)  є дочкою
ОСОБА_5 Також,   згідно свідоцтва про
народження  НОМЕР_4 ОСОБА_6. є сином
ЦК (в редакції 1963  року)  спадкоємцями першої черги є в рівних частинах
діти померлого. Таким чином, ОСОБА_1. та ОСОБА_6. є спадкоємцями першої черги і
прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 згідно ст. 549 ЦК (в редакції 1963
року): ОСОБА_1. подала заяву до 3 Харківської ДНК про прийняття спадщини,
ОСОБА_6. фактично  вступив у володіння та
управління спадковим майном  шляхом
проживання  у спірному домоволодінні на
момент  смерті спадкодавця,   а також звертався  до КП “Харківське міське БТІ” із заявою про
внесення змін у поверховий план стосовно прибудов до будинку та виготовлення
технічного паспорту на зазначене домоволодіння, про що свідчить копія відповідної
заяви від 28.03.1991р ( замовлення № 2053), а також рахунок від 20.04.1991р. за
замовленням № 2053, проведений замовнику ОСОБА_6. Крім того, як вбачається з
повідомлення Третьої Харківської державної нотаріальної контори  № 1117 від 11.07.2005року він постійно
проживав по АДРЕСА_1 в м. Харкові. Також,
у спірному будинку проживає дочка ОСОБА_2 - ОСОБА_8, що підтверджує і
ОСОБА_1. Тобто,  ОСОБА_4 є онукою
ОСОБА_6., зареєстрована у будинку з 1989 року.
У відповідності до п. 1 ст. 549 ЦК (в  редакції 1963 року)  особа вважається такою, що прийняла спадщину,
якщо вона вступила у володіння та управління спадковим майном, тобто ОСОБА_6.
вважається таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 Таким чином,
ОСОБА_1. та ОСОБА_6. успадкували 3/8 частини вказаного будинку по 3/16 кожний.
року),  який успадкував 3/16 частин
спірного домоволодіння і був власником ще 1/8 його частини. Як вбачається з
копії свідоцтва про народження  НОМЕР_5
ОСОБА_2. є сином ОСОБА_6 та ОСОБА_7., згідно свідоцтва про народження НОМЕР_6.
ОСОБА_3. також є сином ОСОБА_6. та ОСОБА_7. Після його смерті  до Третьої Харківської державної нотаріальної
контори  звернулись ОСОБА_7., що була
його дружиною, а також сини із заявами про відмову від спадщини на користь
матері та дружини померлого ОСОБА_7. При прийнятті заяв від ОСОБА_7., ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про прийняття спадщини була відкрита спадкова справа № 333/95. Як
вбачається з нотаріально посвідченого перекладу змісту паспорту ОСОБА_7. з
української мови на російську, на стор. 10 її паспорту “Сімейний стан” є
відмітка про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_7. та ОСОБА_6 (засвідчено нотаріусом
Зубарєвим І.Ю., реєстр. № 3305 від 16.04.07). Оскільки спадкова справа була
відкрита на дружину померлого ОСОБА_7., і також вона мала відмітку в паспорті
про зареєстрований шлюб з Куліченком П.П., то цим її сини  та померлого були введені в оману, і не знали
і не могли знати, що шлюб між ними розірвано. В заяві ОСОБА_2 про відмову від
прийняття спадщини він зазначає: “Сповіщаю третю Харківську державну
нотаріальну контору, що від своєї частини спадщини відмовляюся на користь моєї
матері, а дружини  померлого - ОСОБА_7”,
тобто він вважав, що його мати дійсно є дружиною померлого батька.  За таких обставин відмова ОСОБА_3 і ОСОБА_2
від прийняття спадщини на користь їх матері була вчинена під впливом помилки,
яка має істотне значення. Згідно ст.. 229 ЦК України якщо особа, яка вичинила
правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий право чин
може бути визнаний судом недійсним. Згідно ч.5 ст. 1274 ЦК України відмова від
спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями
225, 229-231 і 233 цього Кодексу. Згідно ст. 216 ЦК України в разі недійсності
правочину кожна з сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі усе, що
вона одержала на виконання цього правочину, тобто сторони повертаються у
первісний стан (двостороння реституція). Після смерті матері ОСОБА_7. вони
також звернулись до нотаріальної контори із заявами: ОСОБА_2. про прийняття
спадщини, ОСОБА_3. - із заявою про відмову від спадщини на користь  ОСОБА_2 Зазначені обставини підтверджують те,
що ОСОБА_2. та ОСОБА_3., відмовляючись від спадщини на користь матері, вважали
її спадкоємцем, оскільки і в подальшому після її смерті вчинили дії (прийняття
та розпорядження) стосовно цієї спадщини, як її спадкоємці.
Після того, як їм стало відомо про помилку, що
має істотне значення, стосовно  відмови
від прийняття спадщини на користь матері, вони оспорили цю відмову, при цьому
фактично після смерті батька ОСОБА_6. вступили в управління та володіння  його майном - частиною будинку, що була у
його власності, та майном побутового призначення, що у відповідності до п. 1
ст. 549 ЦК  (  в редакції 1963 року)  є прийняттям спадщини.  Таким чином, після смерті ОСОБА_6. його
частку спадкового майна, яка складалась з 3/16 та 1/8 частин спірного будинку
(усього 5/16) та майна побутового призначення,
прийняли сини ОСОБА_2. та ОСОБА_3. по 5/32 частин  спірного будинку кожний та майно побутового
обставини підтвердили допитані судом як свідки ОСОБА_9, ОСОБА_4, що проживають
у спірному  будинку, які показали, що в
цьому будинку після смерті ОСОБА_5 продовжував проживати її син та співвласник
будинку ОСОБА_6.,  ОСОБА_4 також
зареєстрована і проживає в цьому будинку за згодою ОСОБА_6. Після смерті
ОСОБА_6. домоволодінням продовжували користуватись його сини для проживання,
тримали там своє майно. ОСОБА_7. та ОСОБА_6. жили як подружжя, вели спільне
господарство,  і про те, що шлюб між ними
розірваний ніхто не знав, оскільки про це вони нікому не розповідали. Як
вбачається з  повідомлення Московського
відділу РАЦС, свідоцтво про розірвання шлюбу отримала тільки ОСОБА_7., а
ОСОБА_6. не звертався із заявою про отримання свідоцтва про розірвання
шлюбу.   ОСОБА_2. та ОСОБА_3. вважали, що
їх мати є також спадкоємцем частини спірного будинку після смерті їх батька, і
як спадкоємці від своєї частини спадщини відмовились на її користь, а після її
смерті також звернулись до нотаріальної контори як її спадкоємці. Суд не бере
до уваги показання  свідків ОСОБА_9,
ОСОБА_10., що проживають у інших районах, ніж спірне домоволодіння, допитаних
за клопотанням позивачки, оскільки вони є плутаними,  і спростовуються наявними у справі письмовими
доказами та матеріалами  справи.
вимог  ст. 10 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
представлені і дослідженні в судовому засідання докази  в їх сукупності суд дійшов висновку, що
позивачка за первісним позовом ОСОБА_1. довела, що вона є спадкоємцем 1 черги
після смерті ОСОБА_5 і подала заяву про прийняття спадщини. При цьому її
доводи, що тільки вона є спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 і тільки вона
прийняла спадщину, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. За
зустрічним позовом позивачі ОСОБА_2. та ОСОБА_3. довели, що після смерті
ОСОБА_5 разом з ОСОБА_1.  спадщину
прийняв також і її брат та їх батько ОСОБА_6., який разом з тим був власником
1/8 частки цього ж домоволодіння. Тобто, ОСОБА_1. стала власницею 3/16, а
ОСОБА_6. - 5/16 частин вказаного домоволодіння. Позивачі за зустрічним позовом
також довели, що після смерті їх батька ОСОБА_6. вступили у володіння та
управління  його майном, а відмову від
спадщини на частину будинку, яка йому належала, на користь своєї матері вчинили
під впливом помилки, оскільки вважали, що матір є дружиною померлого батька,
про що ОСОБА_2. зазначив у відповідній заяві про відмову від спадщини, спадкова
справа була заведена на неї, і не знали, що шлюб між батьками був розірваний.
Оскільки позивачка за первісним позовом є спадкоємцем другої черги, а позивачі
за зустрічним позовом - першої черги майна ОСОБА_6., то саме спадкоємці першої
черги є власниками його майна в порядку спадкування. За таких обставин суд
визнає за ОСОБА_1. - 3/16, а за ОСОБА_2. та ОСОБА_3. по 5/32 частин спірного
викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,60,212, 213, 215, 294, 296 ЦПК України, ст.
549 ЦК (в  редакції 1963  року), ст.ст.
229, 230, 215, 1258, 1261, 1270, 1274, 1278 ЦК України,  -
ОСОБА_1  - задовольнити частково.
за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 3/16 частини
житлового будинку АДРЕСА_1 в м. Харкові в порядку  спадкування
за  законом після  смерті матері
ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.
частині позовні вимоги ОСОБА_1.  -
залишити без задоволення.
ОСОБА_2- задовольнити.
недійсною відмову ОСОБА_2 від прийняття спадщини на користь ОСОБА_7 та визнати
за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на 1/16 частину
житлового будинку АДРЕСА_1 в м. Харкові після смерті батька  ОСОБА_6, померлого  ІНФОРМАЦІЯ_2 та  визнати за ОСОБА_2 право власності на
спадщину -  3/32 частини житлового
будинку АДРЕСА_1 в м. Харкові після смерті
ОСОБА_6., яку він прийняв як спадок після смерті ОСОБА_5 в порядку
спадкування за законом. Всього визнати за ОСОБА_2  право власності на 5/32 частин житлового
будинку АДРЕСА_1 в м. Харкові.
позов ОСОБА_3 - задовольнити.
недійсною відмову ОСОБА_3 від прийняття спадщини  на користь ОСОБА_7 та визнати за ОСОБА_3
право власності в порядку спадкування за законом на 1/16частину  житлового будинку АДРЕСА_1 в м. Харкові після
смерті батька ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 та визнати за ОСОБА_3  право власності на спадщину - 3/32 частини
житлового будинку АДРЕСА_1 в м. Харкові після смерті  ОСОБА_6., яку він прийняв як спадок після
смерті ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом. Всього визнати за ОСОБА_3  право власності на 5/32 частин житлового
будинку АДРЕСА_1 в м. Харкові.
Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя
Сиротников Р.Є.