справа № 2-148808
Р І Ш Е Н Н Я|розв'язання,вирішення,розв'язування|

І М Е Н Е М   У|в,біля|
К Р А І Н И

10  листопада  2008 року
Красноперекопський міськрайонний суд АР Крим

у складі:
головуючого судді
Стародуб  Г.А.

при
секретарі                                   Жулинській  О. М.

розглянувши|розгледівши|
у відкритому|відчиненому|
судовому засіданні в м. Красноперекопську цивільну|громадянську| справу|річ| за позовом  ОСОБА_1
до  Приватного  підприємства
“Таран” с. Почотне,  Красноперекопського  р-ну
про  розірвання   трудового
договору  і  внесення
запису  в  трудову
книжку  про  звільнення,
про  стягнення  заборгованості  по
заробітній  платі, середнього  заробітку за
затримку розрахунку  при  звільненні,
відшкодування  моральної  шкоди,

В с т а н о в и в:

ОСОБА_1
звернулась  з  позовом
до Приватного  підприємства  “Таран” с. Почотне,  Красноперекопського  р-ну
про  розірвання   трудового
договору  і  внесення
запису  в  трудову
книжку  про  звільнення,
про  стягнення  заборгованості  по
заробітній  платі, середнього  заробітку за
затримку розрахунку  при  звільненні,
відшкодування  моральної  шкоди.

Свої  позовні
вимоги  позивачка  мотивує
тим, що  17.12.2007 р.  вона
була  прийнята  на
роботу, згідно  трудового  договору
№ 431 від  17.12.2007 р.,  зареєстрований  в
Красноперекопському  міськрайонному  центрі
зайнятості,   на  посаду
контролера  насосної  станції
ПП “Таран” с. Почотне,
Красноперекопського  р-ну.

У  зв'язку з
розірванням  договору  оренди
водоводу  питної  води
і  майна   між ПП “Таран” і  Красноперекопським  ВПВКГ ,
насосна  станція,  де
вона  працювала,  була
передана  на  баланс
ВПВКГ.  У  зв'язку
з  передачею  насосної
станції,  відповідач  зобов'язаний
був  її  звільнити
з  даної  посади
відповідно  до п.1 ст. 40  КЗпП
України.

Але  до
цього  часу  відповідач
її  не  звільнив.
Окрім  того,  за
період  її  роботи
на   посаді  контролера
станції ,  відповідач  не
виплатив  її  заборгованість  по
заробітній  платі, яка  на
01.08.2008  р.  склала
2565,87 гр.,  посилаючись  на
відсутність  коштів, у  зв'язку
з  чим  вона
змушена  звернутись  до суду.

Оскільки  відповідач
своєчасно    не  розірвав
з  нею  трудовий
договір  і  не
вніс  відповідно  запис
в  її  трудову
книжку  про  звільнення,
то  вона  не  має
можливості  до  цього
часу  працевлаштуватись.

Несвоєчасна  виплата  заробітної
плати,  несвоєчасне  розірвання
з  нею  трудового
договору,  призвело  до
матеріальних  труднощів,  втрати
нею  нормальних  життєвих
зв'язків, у  зв'язку  з
чим  вона  перенесла
моральні  страждання  та
переживання.  Заподіяну  їй
моральну  шкоду  оцінює
в  1000 гр.

У   судовому
засіданні  позивачка  частково
змінила  свої  позовні
вимоги,  уточнивши  вимоги
в  частині  розірвання
трудового  договору  з
відповідачем  на  підставі
ч.3 ст.38 КЗпП України,
тобто  розірвання  трудового
договору  за  власним
бажанням  у  зв'язку
з  невиконанням  відповідачем
законодавства  про  працю -
невиплата  заробітної  плати. В
іншій  частині  позовні
вимоги  підтримує  у
повному  обсязі  і
наполягає  на  їх
задоволенні.

Відповідач
ОСОБА_2.  позовні  вимоги
позивачки   визнав у  повному
обсязі  і  не
заперечує  в  частині
їх  задоволення.

Представник  3- ї  особи
Красноперекопського  міськрайонного  центру
зайнятості  ОСОБА_3.   проти
задоволення  позовних  вимог
позивачки  не  заперечує.

Вислухавши  сторони,
представника 3- ї особи,
дослідивши  матеріали справи, суд   вважає,
що  позовні  вимоги
позивачки  підлягають
задоволенню  частково.

Згідно
трудового  договору  № 431
від  17.12. 2007  р.
позивачка  була  працевлаштована  в  ПП
“Таран” с. Почотне,
Красноперекопського  р-ну  на
посаду  контролера  насосної
станції. Трудовий  договір  зареєстрований  в
Красноперекопському   міськрайонному  центрі
зайнятості. ( а.с. 10,15).

У  зв'язку з
розірванням  договору  оренди
водоводу  питної  води
і  майна   між ПП “Таран” і  Красноперекопським  ВПВКГ,
насосна  станція,  де
працювала  позивачка,  була
передана  на баланс  ВПВКГ.
У  зв'язку  з
передачею  насосної  станції,
відповідач  зобов'язаний  був
звільнити  позивачку  з
даної  посади  відповідно
до п.1 ст. 40  КЗпП України,  чи
згідно  п. 6 ст.36  КЗпП
України.

Але   на
день  розгляду  справи
у  суді   відповідач
позивачку  не  звільнив.

При
звільненні  відповідач  не
виплатив позивачці  заробітну  плату , заборгованість  по
якій, в зв'язку  з
несвоєчасною  її  виплатою,
склала   на  01.08.2008
р.   2565,87 гр.,  що
підтверджується  довідкою  ПП “Таран” (а.с.16).

Відповідно  до ст. 115 КЗпП України
заробітна плата  виплачується  робітникам в робочі  дні у
строки, встановлені колективним договором, але не рідше 2-х разів на
місяць через  промежуток  часу,
що  не  перевищує
16  календарних  днів.

Оскільки  відповідач   своєчасно
не  розірвав  з
позивачкою  трудовий  договір
і  не  вніс
відповідно  запис  в
її  трудову  книжку
про  звільнення,  то
позивачка  до  цього
часу   не  має
можливості
працевлаштуватись,  що  відповідно
призвело  її  до
скрутного  матеріального  становища,
втрати  нею  нормальних
життєвих  зв'язків, у  зв'язку
з  чим  вона
перенесла   моральні  страждання
та  переживання.  Заподіяну
моральну  шкоду  позивачка
оцінює  в  1000 гр.

У
судовому  засіданні  позивачка
частково  змінила  свої
позовні  вимоги,  уточнивши
вимоги  в  частині
розірвання  трудового  договору
з  відповідачем  на
підставі  ч.3 ст.38 КЗпП України,  тобто
розірвання  трудового  договору
за  власним  бажанням
у  зв'язку  з
невиконанням  відповідачем  законодавства
про  працю -  невиплата
заробітної  плати. Відповідач  згоден
з  зміненими  позивачкою
в  цій  частині
позовними  вимогами.

Оцінивши  надані  суду
докази,  суд  приходить
до  висновку, що  несвоєчасна
виплата  заробітної  плати
позивачці  призвела  до
порушення  законодавства   про
працю,  у  зв'язку
з  чим  у
позивачки є  підстави  для
розірвання  з  відповідачем
трудового  договору  відповідно
до ч.3 ст. 38  КЗпП України  і, згідно
наданих  суду  доказів,
позовні  вимоги  в
цій  частині  підлягають
задоволенню. Виходячи  з  наданих
суду  доказів, розірвання  трудового
договору  за  ініціативою
позивачки  за  власним
бажанням,  у  зв'язку
з  невиконанням   відповідачем   законодавства  про
працю,   слід  вважати
з  01.08.2008 р.

Підлягають  також  задоволенню
позовні  вимоги  позивачки
в  частині  стягнення
заборгованості , яка  склала  на
01.08.2007  р.  2565,87 гр.

Згідно
ст.116 КЗпП  України при  звільненні
працівника виплата  всіх  сум, що
належать  йому  від
підприємства,  проводиться в
день  звільнення. Якщо  працівник
в  день  звільнення
не  працював , то зазначені  суми мають
бути  виплачені  не
пізніше  наступного  дня
після  пред'явлення  звільненим
працівником  вимоги   про
розрахунок.

Відповідно  до ст. 117 КЗпП  України
в разі  невиплати  з вини
власника або  уповноваженого  ним
органу  належних  звільненому
працівникові  сум  у
строки,  зазначені  в ст.116 КЗпП
України, при відсутності  спору  про їх
розмір  підприємство повинне  виплатити
працівникові  його  середній
заробіток  за  весь
час  затримки по  день
фактичного  розрахунку.

Оскільки  з  01.08.2007
р.  і  на
день  розгляду  справи
в  суді   позивачка
не  звільнена  і
не  працевлаштована,  відповідно
до  ст.ст. 116, 117  КЗпП
України,  відповідач  зобов'язаний
виплатити їй  середній  заробіток
за  весь  час
затримки  по  день
розгляду  справи  в
суді,   а    саме
з  01.08.2008 р.  по
10.11.2008 р.  включно.

Згідно  довідки  ПП. “ Таран”
середній  заробіток  позивачки
складає  471,50  гр (а.с. 17).

Враховуючи  скрутне  матеріальне
становище  ПП “Таран”,  підлягає
частковому  задоволенню   завдана
позивачці   моральна  шкода, яку суд  вважає
доцільним  стягнути  з
позивача  на  користь
позивачки  у  розмірі
300 гр.

Таким
чином,  підлягають  задоволенню
вимоги  позивачки про  розірвання
трудового  договору  за
ініціативою  позивачки  за
власним  бажанням,  у  зв'язку
з  невиконанням   відповідачем   законодавства  про
працю,  з  01.08.2008 р.,  про
стягнення  заборгованості  по
заробітній  платі  за
станом  01.08.2007  р. у
розмірі   2565,87 гр.,   про стягнення  середнього
заробітку  за час  затримки
розрахунку   за  3 м-ці
і  6  робочих днів
( з 01.08.2008 р. по 10.11.2008 р.)
в розмірі 1549,20 гр.,  про  відшкодування
моральної  шкоди   в
розмірі  300 гр.

Відповідно  до ст.ст. 81, 88  КЗпП України підлягають  стягненню з відповідача судові  витрати
по  сплаті  держмита
в розмірі  51 гр.,  за
надання  правової  допомоги
400 гр. і  витрати  на
інформаційно-технічне
забезпечення  розгляду  справи
в суді  30 гр.

На підставі
викладеного і керуючись  ст.ст. 10,30,
60, 81, 88, 212-215, 292,294, 296, 367 ЦПК України, ст.ст. 21, 38 ч.3, 115
-117, 237-1  КЗпП України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні  вимоги  ОСОБА_1до
Приватного  підприємства  “Таран” с. Почотне,  Красноперекопського  р-ну
про  розірвання   трудового
договору  і  внесення
запису  в  трудову
книжку  про  звільнення,
про  стягнення  заборгованості  по
заробітній  платі, середнього  заробітку за
затримку розрахунку  при  звільненні,
відшкодування  моральної  шкоди,
задовольнити  частково.

Укладений  трудовий  договір за № 431  від 17.12.2007  р. між ОСОБА_1 і  Приватним
підприємством  “Таран” с.
Почотне,  Красноперекопського  р-ну,
зареєстрований в
Красноперекопському
міськрайонному  центрі  зайнятості,
розірвати  за  власним
бажанням  ОСОБА_1,  згідно
ч.3  ст. 38  КЗпП
України  з  01.08.2008 р.,   у
зв'язку  з  невиконанням
відповідачем  законодавства  про
працю -  невиплата  заробітної
плати,   про  що
внести  відповідний  запис
в  трудову  книжку
ОСОБА_1.  про  її
звільнення “звільнена  за  особистим
бажанням  за ст. 38  ч.3 КЗпП України  з
01.08.2008  р”.

Стягнути
з Приватного  підприємства  “Таран” с. Почотне,  Красноперекопського  р-ну
на користь  ОСОБА_1заборгованість
по заробітній платі  в розмірі  2565,87 гр.,
середній  заробіток  за
час  затримки  розрахунку
в розмірі  1549,20  гр.,
моральну  шкоду  в
розмірі  300  гр., за
надання  правової  допомоги
400 гр. , а  всього  4815.07 гр.,
в  решті  позову -
про  відшкодування  моральної
шкоди,  відмовити.

Рішення  суду  в
межах  стягнення   середньої
заробітної  плати за  один
місяць в  розмірі  471,50
гр.  допустити  до
негайного  виконання.

Стягнути з
Приватного  підприємства  “Таран” с. Почотне,  Красноперекопського  р-ну
на користь  держави  державне мито у розмірі  51 грн. і витрати на інформаційно-технічне
забезпечення  у розмірі  30 грн..

Рішення
може бути оскаржене в  Апеляційний суд АР
Крим через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження  і поданням після  цього протягом  20 днів апеляційної скарги, з подачею  її копії до апеляційної інстанції або в
порядку  ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя