Справа №2-331/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К
Р А Ї Н И

03 грудня 2008
року                                                                                         смт.
Любешів

Любешівський
районний суд Волинської області під головуванням

судді

Гапончука
В.В.

за участю

секретаря
судового засідання

Літвинчук
І.М.

представника
позивача

ОСОБА_1.

відповідача

ОСОБА_2.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в смт. Любешів Волинської області цивільну справу
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виселення з житлового будинку без надання
іншого жилого приміщення;

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3. звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2.,
в якій  вказує, що є власником житлового
будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1. У вказаному будинку проживає
відповідач, не сплачуючи при цьому будь-яких платежів. Зазначає, що має намір
продати вищевказаний будинок, в зв'язку з чим запропонував ОСОБА_2. виселитися
з будинку. Відповідач, в свою чергу, відмовилася виселятися.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 150, 169 ЖК
Української РСР просить виселити ОСОБА_2. із займаного нею  житлового будинку, який знаходиться за
адресою АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та представник
позивача ОСОБА_1 підтримали свої позовні вимоги повністю та дали пояснення,
аналогічні викладеним в позовній заяві. Крім того зазначили, що відповідач
безпідставно розпоряджається майном позивача, яке знаходиться в даному будинку,
та зловживає алкогольними напоями. Просили виселити ОСОБА_2. із займаного нею  житлового будинку.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала та вказала,
що проживає в даному будинку більше п'яти років. Вселилася в будинок в якості
члена сім'ї позивача, оскільки на той час проживала однією сім'єю з його сином,
але не перебувала з ним в шлюбі. Тривалий період часу допомагала вести домашнє
господарство та доглядала за хворими позивачем і його дружиною. Вже після
смерті сина позивача, а саме 20.03.2006 року, перед нею почали ставити вимоги
про виселення. Просила в позовних вимогах відмовити.

Заслухавши учасників процесу, свідків та дослідивши
матеріали справи суд приходить до висновку, що позов безпідставний та не
підлягає до задоволення.

Відповідно до довідки Люб'язівської сільської ради №51
від 26.11.2008 року житловий будинок по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3., згідно
даних погосподарських книг з 1986 року.

З свідоцтва про право власності від 05.08.2008 року
вбачається, що власником житлового будинку, який знаходиться за адресою
АДРЕСА_1, являється ОСОБА_3.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 дали
пояснення, що відповідач раніше проживала однією сім'єю з ОСОБА_6, який був
сином позивача, але не перебувала з ним в шлюбі. Приблизно в 2003 році
відповідач вселилася в жилий будинок в якості члена сім'ї позивача. Як
ОСОБА_3., так і його дружина, дали згоду на вселення ОСОБА_2. в належний їм
будинок. Тривалий період часу відповідач допомагала вести домашнє господарство
та доглядала за хворими позивачем і його дружиною. Вже після смерті сина
позивача, а саме 20.03.2006 року, від неї почали вимагати виселитися.

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 показали, що
відповідач дійсно проживає у вказаному жилому будинку приблизно з 2003 року.
Також підвердили факт вселення в 2003 році ОСОБА_2. в жилий будинок в якості
члена сім'ї позивача та факт спільного ведення ними господарства. Крім того
пояснили, що можливо раніше відповідач і доглядала за позивачем і його
дружиною, але на даний час ОСОБА_2. зловживає алкогольними напоями і будь-якої
допомоги ОСОБА_3. не надає.

Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК Української РСР до членів
сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій
статті 64 цього кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку
(квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Згідно ст.64 ЖК Української РСР до членів сім'ї наймача
належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути
визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть
спільне господарство. Якщо вказані особи перестали бути членами сім'ї наймача, але
продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і
обов'язки, як наймач і члени його сім'ї.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_2.
вселилася в жилий будинок зі згоди власника будинку - ОСОБА_3., оскільки
проживала однією сім'єю з ОСОБА_6., який був сином позивача. Взявши до уваги
даний факт, вище вказані показання свідків та керуючись положеннями ст.ст. 64,
156 ЖК Української РСР суд приходить до висновку, що відповідач постійно
проживала у вказаному будинку разом з позивачем та вела з ним спільне
господарство, внаслідок чого ОСОБА_2. являється членом сім'ї ОСОБА_3.

Крім того, відповідно до штампів в будинковій книзі на
вказаний жилий будинок та в паспорті відповідача вона зареєстрована за даною
адресою з 27.02.2007 року.

Як зазначено в ч.1 ст.156 ЖК Української РСР члени сім'ї
власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з
власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про
порядок користуванням цим приміщенням.

В ст.157 ЖК Української РСР вказано, що членів сім'ї
власника будинку жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках,
передбачених частиною першою статті 116 цього кодексу.

В своїй позовній заяві ОСОБА_3. вказує, що просить
виселити ОСОБА_2. на підставі ст.ст. 150, 169 ЖК Української РСР, в зв'язку з
тим, що має намір продати належний йому жилий будинок.

Згідно ст.150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у
приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, кристуються ним (нею)
для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати,
здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом
угоди.

Враховуючи вище викладені обставини та норми права суд
вважає, що ОСОБА_2. проживає та користується жилим будинком на законних
підставах в якості члена сім'ї ОСОБА_3. і вимоги позивача щодо виселення
відповідача з жилого будинку за адресою АДРЕСА_1, оскільки остання перешкоджає
розпорядитися належним йому майном, не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 64, 156, 150, 157 ЖК Української РСР,
ст.ст. 256, 259 ЦПК  України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виселення з жилого
будинку без надання іншого жилого приміщення відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви на апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не
було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна
скарга не була подана у 20 денний строк, встановлений Кодексом, рішення суду
набирає законної сили після закінчення цього строку.

На рішення може бути подано заяву про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду
Волинської області через Любешівський районний суд Волинської області.
Апеляційна скарга на дане рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду. Крім цього,
апеляційна скарга на дане рішення може бути подана без попереднього подання
заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений
для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя:    /підпис/
В.В. Гапончук

З  оригіналом
згідно.

Суддя

Любешівського
районного суду Волинської області                                                  В.В. Гапончук