Справа
№2-174808
10 грудня 2008 року.                                                                         м.Тячів
Тячівський районний суд
Закарпатської області в складі головуючого судді Розман М.М., при секретарі Цех
Г.М. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду           м. Тячів цивільну справу за
позовомОСОБА_1до ОСОБА_2 , Великоуглянської сільської ради про визнання
державного акту на право приватної власності на землю частково недійсним ,
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , Великоуглянської сільської ради про
визнання державного акту на право приватної власності на землю частково
недійсним. Позовні вимоги мотивує тим , що частина земельної ділянки площею
0,2073 га в с. АДРЕСА_1, площею 0,05 га була закріплена за будинком 164, в
якому по 1998 рік проживали його батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які цією частиною
земельної ділянки і користувалися. Після смерті батька він з сім'єю в 1998 році
перейшов проживати в батьківський будинок і з того часу постійно користується
цією ділянкою. Після смерті матері в 1999 році він за її заповітом від
20.03.1996 року отримав свідоцтво про право на спадщину і вже став офіційно
користуватись цією частиною ділянки , а ОСОБА_2 цією частиною ділянки ніколи
фактично не користувався.
стверджує також тим, що рішенням від 11.01.2007 року № 73 сільрада надала
дозвіл на приватизацію, крім інших, і ділянки площею 0,05 га в урочищі Монащур
йому. В пункті цього ж рішення відносно ОСОБА_2 вказано лише про надання йому
дозволу на приватизацію земельної ділянки площею 0,50 га для ведення особистого
селянського господарства. Це стверджує актом обстеження земельної ділянки
заступника начальника Тисянського міжрайвідділу з контролю за використанням та
охороною земельОСОБА_5від 25.07.2008 року. Площа 0,05 га виходить за рамки
площі 0,50 га, відносно якої дано дозвіл на збір матеріалів про передачу її в
цього, рішенням Великоуглянської сільської ради від 11.01.2007 року відповідачу
надано дозвіл на приватизацію земельних ділянок загальною площею 0,50 га, що
розташовані за адресою АДРЕСА_1 А оскільки будинок АДРЕСА_1 ОСОБА_2 подарував
своїй дочці ОСОБА_5, то рішенням від 30.10.2007 року № 91 йому було передано у
приватну власність лише 0,21 га, які нібито повністю розташовані біля будинку
АДРЕСА_1, з 0,50 га, а ОСОБА_5 біля отриманого нею в дар будинку АДРЕСА_1
передано 0,25 га для обслуговування будинку і 0,1479 - для ведення особистого
селянського господарства, всього - 0,3979 га, що разом з ділянкою, переданою в
приватну власність ОСОБА_2 складає 0,6079, а не 0,50.
що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 безпідставно і незаконно приватизували земельні ділянки,
загальна площа яких на 0,1079 га перевищує ту площу, на яку видавався дозвіл і
охоплює 0,05 га, якими позивач фактично користувався з 1998 року і дозвіл на
приватизацію яких рішенням від 11.01.2007 року сільрадою був наданий саме йому,
визнати державний акт серії ЗК № 039281, виданий 22 січня 2008 року
Великоуглянською сільрадою відповідачу ОСОБА_2 на право власності на земельну
ділянку площею 0,2073 в АДРЕСА_1, в частині права власності на 0,05 га
судовому засіданні позивач позов підтримав повністю посилаючись на викладені у
письмовій позовній заяві обставини і просить позов задовольнити.
Великоуглянської сільської ради в судовому засіданні позов не визнав і пояснив
, що спірна земельна ділянка була у фактичному користуванні батьків сторін , а
в подальшому у користуванніОСОБА_2. Урочище «Монащур» має площу в декілька
гектарів і в цьому урочищі позивач має також в користуванні земельну ділянку.
При постановленні рішення за №43 від 11.01.2007 року про надання дозволу
ОСОБА_1 на приватизацію земельної ділянки 0.05 га. в ур. «Монащур» сільська
рада мала на увазі не ту спірну земельну ділянку площею 0.05 га. , що перебуває
у користуванні відповідача ОСОБА_2, а іншу , тобто якою користується позивач.
Спірне питання між сторонами вже розглядалося на сесії Великоуглянської
сільської ради 01.07.2007 року. Просить в задоволенні позову відмовити.
ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав і пояснив , що спірну земельну
ділянку він використовує з 1996 року , а в 2008 році отримав державний акт на
право приватної власності на землю. Однак позивач самовільно зайняв належну
йому земельну ділянку , через що він змушений був звернутися в суд з позовом
про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Вважає , що доводи
позивача не відповідають дійсності і просить в задоволенні позову відмовити.
пояснення сторін , дослідивши всі обставини справи , суд дійшов наступного
судовому засіданні встановлено , що позивач ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_2 є
суміжними землекористувачами.
до рішення Великоуглянської сільської ради від 11.01.2007 року за № 43
позивачуОСОБА_1 було надано дозвіл на приватизацію земельної ділянки для
ведення особистого селянського господарства , в тому числі в урочищі «Мана щур»
рішенням цієї ж ради від 30.10.2007 року за № 91 відповідачу передано у
власність земельну ділянку площею 0.21 га. для будівництва і обслуговування
житлового будинку в с. АДРЕСА_1

На
підставі вказаного рішення відповідачу ОСОБА_2 виготовлено державний акт серії
ЗК № 039281, виданий 22 січня 2008 року Великоуглянською сільською радою на
право власності на земельну ділянку площею 0,2073 в АДРЕСА_1 , в площу якої
входить також земельна ділянка в урочищі «Монащур « розміром 0.05 га..

З акту
перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 25 липня 2008 року №05
Річансько-Тисянського відділу з контролю за використанням та охороною земель
встановлено , що частина земельної ділянки ,
яка включена до державного акту на право приватної власності на землю
відповідача , тобто площею 0.05 га. в ур. Монащур» є тією ж земельною ділянкою
, на яка рішенням Великоуглянської сільської ради від 11.01.2007 року за № 43
надано дозвіл на приватизацію ОСОБА_1.

СвідокОСОБА_6в
судовому засіданні ствердив , що при складанні вказаного акту він обстежував
земельну ділянку , яка була огорожена і на яку вказав йому позивачОСОБА_1.Про
проведення обстеження він виконком сільської ради не повідомляв , так як це
його право.

У
відповідності до ст.. 81 ч.1 ЗК України громадяни України набувають права
власності на земельні ділянки в тому числі шляхом приватизації земельних
ділянок , що були раніше надані їм у користування.

Підстави
та порядок набуття права на землю , а також порядок передачі земельних ділянок
визначено у ст..ст. 116 , 118 ЗК України.

Із
зазначених норм випливає , що отримання земельної ділянки у власність або в
користування супроводжується різними діями зацікавленої особи , прийняттям
відповідних рішень органу місцевого самоврядування ( щодо дачі згоди на
розроблення проекту відведення земельної ділянки , про затвердження проекту
відведення та про передачу земельної ділянки).

Згідно
до ст.152 ЗК України захист прав на земельні ділянки здійснюється в тому числі
шляхом визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування.

Підставами
для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного
законодавства та ( або) визначеній законом компетенції органу , який видав цей
акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з
прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів особи.

Згідно
до ст.60 цього Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

А згідно
до ст. ст.. 58 , 59 цього Кодексу докази повинні бути належними і допустимими.

Оцінивши
в сукупності зібрані по справі наведені докази , суд вважає , що позивачем в
судовому засіданні не доведено , що дозвіл на приватизацію був наданий йому
саме на спірну земельну ділянку.

Доводи
позивача з посиланням на акт перевірки дотримання вимог земельного
законодавства від 25 липня 2008 року №05 Річансько-Тисянського відділу з
контролю за використанням та охороною земель і зроблені в ньому висновки не
можна визнати беззаперечними , оскільки обстеження було проведено тільки земельної
ділянки , на яку вказав позивач і без врахування наявних у виконкомі сільської
ради даних поземельного обліку , що підтвердив в судовому засіданні свідок
ОСОБА_6

Враховуючи
наведене , суд вважає , що в задоволенні позову ОСОБА_1до ОСОБА_2 , Великоуглянської
сільської ради про визнання державного акту на право приватної власності на
землю частково недійсним слід відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Керуючись ст..ст. 3 , 4 , 10 , 11 ,
60 , 209-215 ЦПК України ,  ст. ст. 12 ,
81 ,  116 , 118, 152 , 158 ЗК України ,

Р  І  Ш
И  В:

В задоволенні позовуОСОБА_1до
ОСОБА_2 , Великоуглянської сільської ради про визнання державного акту на право
приватної власності на землю частково недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд шляхом
подання заяви про його апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня його
проголошення , з наступним поданням апеляційної скарги протягом 20 днів.

Головуючий:                                                                                      М.М.Розман