РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1
грудня  2008р.                           Ленінський районний
суд м. Харкова в складі:

головуючого
судді                     Терентьєва П.П.

при
секретарі
Безбородовій О.Л. , Ашурової К.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про визнання втратившим право користування жилим приміщенням, 3я особа:
Виконком Ленінської районної Ради у м. Харкові, зустрічного позову ОСОБА_4 до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відновлення порушеного права, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі
звернулися до суду з позовом і просять визнати відповідача втратившим право
користування житловим приміщенням у квартирі посилаючись на те, що він тривалий
час без поважних причин у ній не мешкає.

У судовому засіданні вони пояснили, що з
2002 року відповідач мешкає у квартирі батьків.

Відповідач проти позову заперечував,
звернувшись до суду з зустрічним позовом і просить поновити його порушене
житлове право.

Представник 3ї особи Виконком Ленінської
районної Ради м. Харкова просив розглядати справу на розсуд суду.

У двокімнатній ізольованій не
приватизованій квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1, її син - ОСОБА_2 та
онук - ОСОБА_5 1993 року народження, а також колишній чоловік - відповідач по
справі. Крім того, у ній мешкає також і донька позивачки  - ОСОБА_3, яка була залучена до справи в
якості співпозивачки.

Рішенням суду від 12 серпня 2002 року
шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був розірваний, про що свідчать матеріали справи
за  № 2-125502, яка належними чином
досліджена у судовому засіданні..

Після розірвання шлюбу відповідач
дійсно не мешкає у спірному житловому приміщенні і цього факту не заперечує
жодна із сторін у судовому засіданні.

У відповідності ст. 72 ЖК України
визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок
відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому
порядку.

Доводи позивачів про те, що відповідач
тривалий час не мешкає у квартирі АДРЕСА_1 без поважних причин необґрунтовані,
так як він не може у війти до помешкання, оскільки змінені замки на дверях.
Більш того, як встановлено у процесі розгляду справи позивачі усі речі, які
належали ОСОБА_4 віднесли у квартиру АДРЕСА_2, де в наступний час вимушений
мешкати відповідач ( раніше у цій квартирі мешкали батьки відповідача, а в
наступний час там проживає його рідна сестра з сім*єю), при чому жоден із
позивачів не заперечував проти того, що замки на дверях дійсно змінені.

ОСОБА_4 по характеру роботи частіше
знаходився у відрядженнях, про що свідчать надана до суду (арк..спр 103-104)
довідка і безумовно з поважних причин не міг знаходиться у спірному житловому
приміщенні.

Більш того, як вбачається з матеріалів
справи про розірвання шлюбу, яка належним чином була досліджена у судовому
засіданні відповідач написав відклик на позов про розірвання шлюбу ( арк..спр.
9 справа за № 2-125502) де вказав, що позивачка бажає закріпити за собою усю
житлову площу у спірній квартирі у зв*язку з чим і звернулася до суду з
позовом.

Після реєстрації шлюбуОСОБА_4 та
ОСОБА_1 мешкали у квартирі батьків відповідача, але через деякий час вони змінили
постійне проживання і стали мешкати у квартирі батьків позивачки, які отримали
пізніше окрему квартиру і цього факту жодна із сторін також не оспорювала у
судовому засіданні, тобто після того, як відповідач був зареєстрований у
спірній квартирі батьки позивачки мали право на поліпшення житлових умов ( в
наступний час у квартирі, яку отримали батьки позивачки зареєстрована ОСОБА_3 -
донька позивачки.

Доводи позивачів про те, що відповідач
має житлову площу також не  знайшли свого
підтвердженні при розгляді справи, бо в дійсностіОСОБА_4 не має свого
житла.

Таким чином, у судовому засіданні
встановлено, що відповідач після розірвання шлюбу був вимушений мешкати у своїх
родичів, бо не міг у війти до спірної квартири, усі його речі без його відома
були звезені у квартиру, де раніше мешкали батьки, а оскільки до наступного
часу він не має свого житла, а у спірній квартирі йому чинять перешкоди, - суд
вважає, що позов необхідно залишити без задоволення, а зустрічний позов
необхідно задовольнити.

Керуючись ст.ст. 10,11,209,212,214-215
ЦПК України, ст.ст.71,72 ЖК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позові  ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4  про визнання втратившим право користування
жилим приміщенням відмовити.

Зустрічний позов задовольнити.

Відновити ОСОБА_4 право користування
житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Харківської області через Ленінський райсуд м. Харкова шляхом
подачі в десятиденний строк з дня проголошення
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, або у порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя