Справа № 2-
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2008р.           Дружківський  міський
суд  Донецької області

у складі:

головуючого-судді
Панової Т.Л.

при
секретарі
Костіній І.В.

з
участю позивача                                               ОСОБА_1

представника позитвача                                    ОСОБА_3.

відповідача
ОСОБА_2

адвоката
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у
місті Дружківка Донецької області у залі суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору дарування

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому зазначила, що
з відповідачем по справі вона знаходилася в фактичних
шлюбних відносинах з січня 2002року. В липні 2002р. вони на спільні кошти
придбали будинок АДРЕСА_1, але угода була укладена договором дарування будинку
на їх обох.

За сумісні кошти зробили ремонт будинку і стали мешкати в ньому. На той час
були гарні, довірливі взаємовідносини і він запропонував їй подарувати йому
свою частку будинку, щоб зареєструвати будинок на одного власника. Щоб зберегти
сім'ю вона не стала заперечувати в цьому і 11 лютого 2003року
подарувала відповідачеві свою Ѕ частку будинку з відповідною частиною надвірних
будівель.

11 липня 2003року з відповідачем зареєстрували шлюб у Дружківському відділі
РАЦС, актовий запис № 147.

В теперішній час відповідач вчиняє
скандали та сварки в сім'ї і виганяє її з будинку, кажучи, що він продасть
будинок і придбає собі автомобіль, а сам буде мешкати у своїй матері.

В зв'язку з тим, що відповідач створює загрозу безповоротної втрати
дарунку, вона бажає розірвати договір дарування і повернути собі свою частку
будинку. Іншого житла в м.Дружківка вона не має і бажає надалі мешкати в
спірному будинку.

Законодавством встановлений строк позовної давності щодо вимог про розірвання
договору дарування в один рік, але вона вважає, що нею цей строк пропущений з
поважних причин і порушення її права сталося в березні 2008року, коли
відповідач почав вимагати від неї виселення з будинку.

Просить поновити їй строк позовної давності для звернення до суду з
позовом; розірвати договір дарування Ѕ частки будинку АДРЕСА_1 від 11 лютого
20003року, укладеного між нею та відповідачем, зобов'язавши відповідача
повернути дарунок в натурі; стягнути з відповідача на її користь судові витрати
у загальній сумі 81грн та на оплату юридичної допомоги в сумі 500грн.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги.
ОСОБА_1 пояснила, що у лютому 2003року вона подарувала свою половину
будинкуАДРЕСА_1 відповідачу. Позивач вимусив її так зробити, оскільки посилався
на її дітей від першого шлюбу, що вони можуть претендувати на будинок. Для
збереження спокію в їх сім'ї вона
подарувала йому свою частку будинку. З весни 2003року вони разом почали будинок
перебудовувати, провели у дім воду, газ.

Весною 2008 року у відповідача помер батько. Він перстав в будинку
хозяйнувати, а все робив у своїй матері в с. Райське.

Приблизно у березні 2008року, вона випадково почула розмову відповідача з
його тіткою про те, що він не збирається з нею мешкати, будинок йому не
потрібен, він його продасть і допоможить своїй матері.

У квітні 2008 року він зареєстрував
всі будівлі в БТІ, хоча не все ще було зроблено і їй сказав, що нічого тут її
немає. Іншого житла у неї немає.

02 жовтня 2008року їхній шлюб було розірвано у суді.

Вважає, що з березня 2008року їй стало відомо про безповоротну втрату
дарунку, оскільки відповідач вирішив його продати.

Строк для звернення до суду просила в позові  поновити, оскільки гадала, що такий строк
відраховувався з дня укладання договору.

На час розгляду справи просить тільки розірвати договір дарування і зобов'язати повернути їй її частку будинку.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що оскільки про
порушення права стало відомо позивачу у березні 2008 року, після того як
відповідач їй повідомив про нарім продати будинок, вважає, що підстав для
поновлення строку давності не має і просить тільки розірвати договір дарування
і зобов'язати відповідача повернути дарунок позивачу.

Відповідач в судовому засідані позовні вимоги не визнав, та пояснив, що
дійсно він прийняв у дар від позивачки Ѕ частку будинку АДРЕСА_1. В липні
2003року вони зареєстрували шлюб з позивачем і почали перебудовувати будинок
разом. Посилання позивачки, що він збирається продавати будинок є
безпідставним. З будинку він її не виганяє. Він розуміє, що у перебудові
будинку є і її частка, тому не збирається її вигоняти. Шлюб вони дійсно
розірвали, однак не заперечує мешкати з позивачкою у цивільному шлюбі.

Просить в позові відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_4 вважає, що позивач неправильно розуміє
зміст ст. 727 ЦК, бо безповоротна втрата дарунку це тоді коли він буде
знищений, пошкоджений і при цьому дарунок для дарувальника повинен мати велику
немайнову цінність. Доказів таких обставин позивачка не надала. Крім того
вважає, що в данному випадку відносини повинні регулюватися ЦК України, який
діяв на час укладання договору, то б то ЦК 1963року, який не передбачав норму
розірвання договору дарування. За цим кодексом, договір дарування є  безоплатним. Тому вважає, що позов
задоволенню не підлягає.

Суд дослідивши докази по справі вважає, що позовні вимоги позивачки
задоволенню не підлягають.

Згідно п.4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003року,який
набрав чинності з 01 січня 2004року, цей кодекс застосовується до цивільних
відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним
кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Судом встановлено, що 11 лютого 2003року позивачка передала в дар  відповідачу Ѕ частку жилого будинку з
відповідною частиною надвірних будівель, що розташований в м.Дружківка
Донецької області по вулиці Сурікова,9, що підтверджується договором дарування,
витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.6,7) та
поясненнями сторін.

Оскільки договір дарування укладався до набрання чинності ЦК України 2003р.,
суд вважає, що в даному випадку відносини регулюються ЦК 1963року.

Згідно ст. 243 ЦК 1963р за договором дарування одно сторона передає
безоплатно другій стороні майно у власність.

Договір дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому.

То б то в рамках договору дарування передається річ і право власності на
неї , але на підставі якого не виникає зобов'язання.

Норми права, які б передбачали позовну давність і підстави до вимог про
розірвання договору дарування даним кодексом не передбачені.

Тому суд вважає, що вимоги позивачки щодо розірвання договору дарування є
такими, що не грунтуються на законі, а посилання на норми, які передбачені ЦК
2004р.не можуть бути прийняті до уваги судом, оскільки на дані відносини не
розповсюджуються.

В судовому засіданні в якості свідків були допитані ОСОБА_5, ОСОБА_6., які
тільки охарактеризували відповідача і пояснили, що їм відомо про неприязні
взаємовідносини між сторонами у справі, що суд вважає не може бути прийнято до
уваги, оскільки  таке не стосуються
предмета даного позову.

Обставини, на які посилається позивачка щодо можливості її виселення
відповідачем з будинку,  відсутності у
неї іншого майна, наявності її частки в будинку у зв'язку з його перебудовою,
суд вважає не можуть бути предметом розгляду даної цивільної справи, а
підлягають з'ясуванню судом тільки у випадку звернення позивачки з відповідними
позовними вимогами.

Керуючись
ст. ст. 10, 11, 60, 88, 131, 209, 210, 212 - 215, 223  ЦПК України, на  підставі ст. ст.ст. 243,244 ЦК України
(1963р), суд -

В И Р І Ш И
В:

В
задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору дарування  відмовити.

Рішення  набирає законної сили через десять днів з дня
його  проголошення, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано, або через двадцять днів після подання
заяви про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга не була подана у цей
строк, або  після розгляду справи
апеляційним судом, якщо його  не
скасовано.

Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд Донецької
області через Дружківський міський суд протягом десяти днів з дня його
проголошення, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано, або протягом
двадцяти  днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя: