Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

3  жовтня   2008 року                                                                            м.Ужгород.

Судова колегія судової
палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області   в складі:

головуючого - судді   Власова
С.0.,

суддів -
Кеміня М.П., Кожух О.А.,

при
секретарі  - Довбака Т.О.

розглянувши у  відкритому  судовому засіданні   цивільну справу за апеляційною скаргою  представника
відповідачки ОСОБА_1- ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного
суду від 1 грудня  2006 року  по справі за позовом ОСОБА_3,ОСОБА_4  до ОСОБА_1 про визнання  права власності на  нерухоме майно, -

В С Т А
Н О В И Л А :

30 червня  2004 року
ОСОБА_4, та  представник  за
дорученням   ОСОБА_3 та ОСОБА_4-
ОСОБА_5 звернулися  до суду із  позовною заявою до ОСОБА_1 та  виконавчого
комітету Великолучківсьої сільської ради
Мукачівського району  про визнання
недійсним  заповіту від 26 січня 2001
року,  який посвідчений виконавчим
комітетом Великолучківської  сільської
ради та зареєстрований в книзі для запису нотаріальних дій під №17, згідно
якого все своє майно ОСОБА_6 заповів ОСОБА_1.

31.08. 2003 р. в  віці 53 роки заповідач ОСОБА_6, який
приходиться  сином ОСОБА_4 та
батьком  ОСОБА_3 та ОСОБА_4 помер. Після
його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з житлового
будинкуАДРЕСА_1

Позивачі вважають, що
даний заповіт є недійсним, оскільки померлий ОСОБА_6 ніколи не говорив, що все
своє майно він заповів  ОСОБА_1 ( т. 1
а.с. 3-4 )

5 липня 2004 року  з метою забезпечення  позову
Мукачівський  міськрайонний суд
ухвалою заборонив  Мукачівській  районній нотаріальній конторі  видавати
ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом  на майно,
що залишив померлий ОСОБА_6 (т.1 а.с. 24)

22 липня 2004 року  мати померлогоОСОБА_6  -ОСОБА_4. подала до Мукачівського
міськрайонного суду заяву про свою відмову від позову до  ОСОБА_1 та виконкому Великолучківської
сільради в якій зазначала, що позовну заяву від 30 червня 2004 року вона не
підписувала і нікому не доручала діяти від свого імені  як стороні по справі, та що її  померлий син -ОСОБА_6 дійсно  у свій час виявив  свою власну волю, діяв свідомо та належним
чином її зафіксував у заповіті  від
26.01.2001 року  на користь ОСОБА_1, та
при житті він свій заповіт  не змінював (
т.1 а.с. 42).

-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------

Справа № 22ц-1169/08
Номер рядка статистичного звіту:5

Головуючий у першій інстанції: Куропятник О.М.

Доповідач: Власов С.О.

У лютому 2005
року  ОСОБА_5, яка діяла в інтересах
позивачів ОСОБА_4та ОСОБА_3 в порядку ст.103 ЦПК України змінила підстави
позову та просила суд визнати недійсним
заповіт від 26 січня 2001 року, посвідчений виконавчим комітетом  Великолучківської сільської ради в зв'язку з
підписанням його не заповідачем ОСОБА_6., а іншою особою (т.1 а.с. 71-72).

Ухвалою Мукачівського
міськрайонного суду від 9 березня 2005 року позовну  заяву в частині позову  ОСОБА_4 залишено без розгляду через її
повторну неявку в судове засідання (т.1 а.с.94).

По справі судом
призначалась судово - почеркознавча
експертиза підписів ОСОБА_6 в заповіті
від 26 січня 2001 року  за висновком  якої підписи що наявні в другому
примірнику  заповіту від 26.01.2001 р. та
в книзі запису нотаріальних дій виконкому Великолучківської  сільської ради в графі під № 17,
виконаніОСОБА_6, а не іншою особою (т.1 а.с.170-175).

Ухвалою Мукачівського  міськрайонного суду від 26 грудня 2005 року
позовну заявуОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання
недійсним заповітуОСОБА_6  було
залишено без розгляду через неявку в судове засідання цих позивачів та їх
представників, з якою представник позивачів не погодився  та подав на неї апеляцію.

Ухвалою апеляційного
суду Закарпатської області  від 16
березня 2006 року  ухвалу  про залишення позовної заяви позивачів без
розгляду скасовано, а справу направлено на новий розгляд до того ж суду іншим
складом.

У листопаді 2006 року
ОСОБА_7,  який по дорученню   представляє
у суді позивачівОСОБА_3 та ОСОБА_4в порядку ст. 31 ЦПК України подав до
суду заяву про зміну підстав та предмету позову в якому зазначав, що майже
через 4 місяці після складання першого заповіту на користь ОСОБА_1,  17 травня 2001 рокуОСОБА_6нотаріально в
США  зробив  другий
заповіт, яким  заповів будинок в
АДРЕСА_1 в пропорційних відсотках: 50 %
- синові  ОСОБА_3 та 50 % -
дочціОСОБА_4, який  по  відношенню до будинку має приоритетне  значення перед першим його заповітом  від 26 січня 2001 року зробленим на користь
ОСОБА_1, а тому просив визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право  власності на вказаний житловий будинок в
пропорційних відсотках.

Справа розглядалась судом
з ухваленням судових  рішень  неодноразово.

Останнім рішенням
Мукачівського міськрайонного суду  від 1
грудня 2006 року яке є предметом даного апеляційного розгляду  змінений
позов задоволено повністю.

Судом встановлено заОСОБА_4,ОСОБА_3право
власності на домоволодіння АДРЕСА_1 в рівних долях -  по 1/2 частині.

Стягнуто з ОСОБА_1 в
користь держави 1691 грн. 50 коп. державного мита. Знято арешт  з домоволодіння АДРЕСА_1, накладений ухвалою
Мукачівського міськрайонного суду від 5 липня 2004 року.

В апеляційній скарзі
представник відповідачки ОСОБА_1
-ОСОБА_2 просить скасувати рішення Мукачівського міськрайонного суду від
1 грудня 2006 року та ухвалити нове
рішення про відмову позивачам  в
задоволенні  позовних вимог  повністю, вказуючи, що  висновки
суду не відповідають обставинам справи та що рішення постановлено з
порушенням  норм матеріального та
процесуального права. При цьому
посилається на те, що  судом не
враховано той факт, що  представлений
позивачами заповіт від 17 травня 2001 року, складений у м. Манчестер США не
пройшов  відповідну процедуру   легалізації в консульстві України в США  та на ньому не проставлено  апостиля, а тому  такий заповіт немає юридичної   сили на території України. Крім того апелянт
зазначає, що попередній представник відповідачки  ОСОБА_1 у суді  першої інстанції ОСОБА_8визнавши змінений
позов  та не заперечував

проти його задоволення діяв  в
супереч інтересів  свого клієнта ОСОБА_1,
тому за заявою  ОСОБА_1 було  скасовано довіреність на представництво  її інтересів ОСОБА_8

У судовому засіданні  відповідачка ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали із зазначених в апеляційній скарзі
мотивів.

Представник
позивачівОСОБА_3 та ОСОБА_4- ОСОБА_7
апеляційну скаргу  не визнав
та  просив її відхилити, а рішення суду
залишити без змін

посилаючись на  його законність та
обґрунтованість.

Судова колегія, заслухавши
доповідь судді, пояснення сторін, які з'явилися, перевіривши матеріали
цивільної справи  й обговоривши доводи
апеляційної скарги, вважає, що апеляційна
скарга  представника відповідачки
ОСОБА_1 -ОСОБА_2підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні з
наступних підстав.

Приймаючи рішення про  задоволення позову    міськрайонний суд виходив з того, що
представник позивачів  у суді  належними доказами довів ті обставини які   зазначені зміненому позові, а саме:  що за
останнім  заповітомОСОБА_6, якого
було   складено 17 травня 2001 року в м.
Манчестер США, спірний будинок належить позивачам  в рівних долях, та що представник
відповідачки ОСОБА_1, який приймав участь в судовому процесі  визнав
змінений позов та не заперечував проти його задоволення. Тому   змінені позовні вимоги позивачів  на підставі ст.ст.328,331, 392  ЦК України
та Закону України '' Про власність '' підлягають  задоволенню.

Проте з таким
висновком  погодитись не можна, так як
такий  не відповідає обставинам справи,
суд неправильно застосував норми матеріального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК
України  обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які  були досліджені в судовому
засіданні. Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зазначених вимог
закону судом  ухвалено рішення всупереч
наявним в матеріалах справи доказам. Відповідно неправильно застосовано норми
матеріального права.

Як убачається  з
нотаріально посвідченого 26.01. 2001
року заповіту,  ОСОБА_6, на
випадок своєї смерті заповів все своє майно
ОСОБА_1 (т.1 а.с.65)

Згідно  вимог
чинного на час  відкриття спадщини
закону, який підлягає застосуванню до даних правовідносин,  зокрема, ст.525 ЦК України  / в редакції 1963 р./  встановлено, що  часом відкриття спадщини визнається день
смерті спадкодавця, а виконання заповіту
відповідно до  ст. 546 ЦК України
/1963 р./ покладається на призначених у ньому спадкоємців.

Відповідно до вимог ст. 549 ЦК
України  /1963 р./ дії, що свідчать про
прийняття спадщини визнається якщо спадкоємець:

1)   фактично  вступив в управління або володіння спадковим
майном ;

2)   якщо він  подав державній нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті
дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

В даному випадку
ОСОБА_1 після смертіОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1,  прийняла спадщину шляхом вступу у володіння
спадковим майном - житловим будинком АДРЕСА_1, в якому вона  зареєстрована   з 22.05.2001 р. і проживала з ОСОБА_6.аж до
його смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дана обставина
стверджується матеріалами справи та
пропискою ОСОБА_1 за вищевказаною адресою (т.2 а.с.7).

Щодо наданого  представником
позивачів ОСОБА_7  копії   заповіту
ОСОБА_6, якого було складено  17
травня 2001 року  в м. Манчестер США, як
доказ того, що він заповідав свій будинок АДРЕСА_1своїм дітям: сину ОСОБА_8та
доньці ОСОБА_4( т.1 а.с. 291, 292), то такий
не є належними та допустимим доказом чинності такого заповіту  в розумінні ст.ст. 57-59 ЦПК України,
оскільки оригіналу цього заповіту або належно завіреної копії такого заповіту
суду надано не було. Наявна в матеріалах справи   фотокопія
останнього  заповіту ніким не
завірена. Крім того

колегія суддів констатує, що  наданий
заповіт не пройшов відповідну процедуру легалізації  в консульстві України в США. Тому
останній  заповітОСОБА_6  не має
ніякої юридичної  сили на
території України,  а тому   у суду
не було достатніх правових підстав
встановлювати за позивачами право власності на спірний будинок в порядку
ст.ст. 328, 392,1254  ЦК України на
підставі ніким не завіреної на не легалізованої
копії  заповітуОСОБА_6 від
17.05.2001 р. складеного в м. Манчестер США, оскільки  такий правочин, за даних обставин справи, не
може скасовувати попередній  належним
чином оформлений  заповітОСОБА_6  та засвідчувати право власності позивачів на
нерухоме майно померлого за другим заповітом.

Доводи
представника  позивачів  у суді апеляційної інстанції про те, що
відповідачка ОСОБА_1 без поважних причин
пропустила строк  на апеляційне
оскарження судового рішення, а тому її апеляційна скарга не може розглядатися
по суті колегія суддів оцінює критично і не бере до уваги,  оскільки в матеріалах справи відсутні докази
того, що їй   було видано чи направлено
на її адресу  судове рішення згідно  поданої
ОСОБА_1  письмової заяви від
2.04.2007 р. (вх. № 13037  від 03.04.2007
р.) про видачу  копії рішення суду.

Крім того, ухвалою
апеляційного суду Закарпатської області
від 8 липня 2008 року  апелянту  поновлено строк на  оскарження рішення  Мукачівського міськрайонного суду від 1
грудня 2006 року (т.2 а.с. 31-32).

Як убачається з
матеріалів справи представник позивачів ОСОБА_7 який діє в інтересах  ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у суді першої інстанції
змінив предмет та підставу первісного позову позивачів і  просив визнати право власності за ними  на будинок
на підставі  ч.2 ст. 328, ст.ст.
331, 392 ЦК України (т.1 а.с.289-290). Саме це є предметом вимоги, а підстави
позову лежать в основі гіпотези норми права зазначеного матеріального закону.

Згідно ч.1 ст.60
ЦПК України  кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Доказування   не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Натомість,
позивачі та їх представник, як і суд першої інстанції, припустили, що
надана  позивачами ніким не завірена і не
легалізована  копія   заповітуОСОБА_6  зробленого 17.05.2001 року  в   м.
Манчестер США, відповідає будь яким вимогам законодавства, що не
відповідає  фактичним обставинам справи.

Як встановлено
Апеляційним  судом  такого належно оформленого,  легалізованого і завіреного  заповіту
на який посилаються позивачі у зміненому позові, який би породжував  для сторін по справі правові наслідки  в матеріалах справи немає, а апеляційним
судом  таких доказів  при розгляді справи не добуто.

За таких обставин
справи відсутні правові підстави визнавати за позивачами ОСОБА_3 та
ОСОБА_4право власності   на АДРЕСА_1  в пропорційних відсотках, тому рішення суду в
цій частині слід скасувати і  відмовити  позивачам
в позові за недоведеністю  вимог
належними і допустимими доказами.

Щодо визнання у
суді  попереднім представником
відповідачки ОСОБА_1 позову, на що посилається в рішенні  суд першої інстанції, то ця обставина
апеляційним судом  до уваги не береться,
оскільки  представник  відповідачки діяв всупереч інтересам  довірителя на що в  апеляції
посилається  апелянт.

В решті рішення
суду в частині зняття арешту  з
домоволодінняАДРЕСА_1 накладений ухвалою
цього ж суду від 5 липня 2004 року та стягнення судових витрат  залишити без змін, дозволивши  Мукачівській районній нотаріальній конторі
видати ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно, що
залишив їй померлий ОСОБА_6

Керуючись ст.ст.
301,303,304, п. 3 ч.1  ст. 307, пп.. 2,3,
4 ст. 309,313, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати ,-

В И Р
І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу
представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення  Мукачівського   міськрайонного суду  від 1 грудня
2006 року   в частині

задоволення зміненої  позовної заяви
ОСОБА_7, який діє в інтересах позивачів ОСОБА_4,  ОСОБА_3
до ОСОБА_1 про визнання за ними права власності на  житловий будинок АДРЕСА_1скасувати, та у
позові відмовити

В решті рішення суду  залишити без змін.

Рішення апеляційного
суду  набирає законної сили  з моменту його проголошення, однак може
бути  оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги протягом двох місяців з дня набрання законної сили до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя:

Судді колегії: