АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-518                                                    Головуючий
2008 р.                                                                            Матяш
Суддя-доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2008 року                                                                                           м.
Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:
Боєвої В.В.

Суддів :                                 Полякова
О.З.

Бабак A.M. При секретарі:
Винник І.С.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

Закритого
акціонерного товариства (надалі ЗАТ) "Український мобільний зв'язок"
в особі Запорізької філії ЗАТ "УМЗ"

на
заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2007 року по справі
за позовом ЗАТ "Український мобільний зв'язок" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за послуги мобільного зв'язку, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2007 року ЗАТ
"УМЗ" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за послуги мобільного зв'язку.

Позивач
зазначав, що 28.02.2006 року між
ним та відповідачем було укладено договір №
2737830 про надання послуг мобільного зв'язку. В цей же день було
укладено додаткову угоду, згідно якої строк дії договору зазначено в 365 днів. Згідно з
п.3.1. Договору рахунки за послуги Абонент повинен сплачувати у строк до 15 числа кожного
місяця, наступного за розрахунковим. Також абонент повинен сплачувати збір на
обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 6 % від вартості мобільного
зв'язку одночасно з оплатою рахунків за послуги зв'язку.

Відповідно
до п.п.1.1. Додаткової угоди у випадку тимчасового обмеження надання послуг з
ініціативи УМЗ на підставах, обумовлених Основним Договором, або за заявою
абонента в період строку, встановленого цим пунктом, період дії даної
Додаткової

2

угоди продовжується на весь
строк, протягом якого надання послуг було призупинено. На
підставі п.5.2 Дговору у звязку з несплатою абонентом наданих йому послуг
звязку, відповідач повинен сплатити договірну санкцію у розмірі 2, 74  грн. за кожний день, що залишився до кінця
строку дії Додаткової угоди. Оскільки рахунки за період з 01.05.2006 р. по 27.08.2006 р. не оплачені
відповідачем до теперешнього часу, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на
користь ЗАТ «УМЗ» суму в розмірі 846,
90  грн.
за послуги мобільного зв'язку.

Заочним
рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2007 року позовні
вимоги ЗАТ "УМЗ" задоволено частково.

Стягнуто
з ОСОБА_1 на користь ЗАТ "УМЗ" 58,
31  грн.
в рахунок заборгованості за послуги мобільного зв'язку за період з 01.05.06 р. по 27.08.06 року, а також
витрати по оплаті державного мита в сумі 51
грн.
та 30  грн.  - витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього стягнуто 139, 31  грн.

В іншій частині
позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі на це рішення суду ЗАТ "Український мобільний
зв'язок" в особі Запорізької філії ЗАТ "УМЗ", посилаючись на
порушення судом норм матеріального то процесуального права, просить рішення
скасувати в частині відмови в стягнені договірної санкції та пені за
невиконання грошових зобов'язань в розмірі 2, 21  грн.  та ухвалите нове, яким стягнути з відповідача
786, 38  грн.
договірної санкції.

Вислухавши
доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з
п. 3 та п. 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення суду є невідповідність висновків суду обставинам
справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального чи
процесуального права.

Суд
першої інстанції, ухваливши заочне рішення і задовольнивши позов частково,
невірно застосував норми матеріального права, що потягло за собою
невідповідність висновків суду обставинам справи.

Так, суд
першої інстанції виходив з того, що є безпідставним посилання позивача на п.1.1. та 1.2 Додаткової угоди
про зобов'язання відповідача сплатити договірну санкцію за час, коли договір
було розірвано.

Проте,
статтею 204 ЦК України
передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не
встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Як
вбачається з матеріалів справи, 28
лютого 2006 року між
ЗАТ "УМЗ" та відповідачем було укладено Договір № 2737830 про надання
послуг мобільного зв'язку ьа Додаткову угоду до нього про надання послуг
мобільного зв'язку (а.с. 8), згідно з якими на абонента (тобто, ОСОБА_1 )
покладено певні грошові зобов'язання у вигляді сплати договірної санкції та
пені у разі порушення Договору та Додаткової угоди до нього. Таким чином,
правочин, укладений між сторонами є правомірним, даний право чин є
зобов'язанням, а правові наслідки порушення зобов'язання встановлено статтями 549-551, 611, 623-624 ЦК України.

Відповідно
до ст.. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності
таких умов і вимог - відповідно
до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В
частині 1 статті 624 ЦК України
зазначено: якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона
підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Враховуючи
вищевикладене, судова колегія вважає, що в частині відмови в задоволені позову
щодо стягнення договірної санкції і пені висновки суду першої інстанції не
відповідають обставинам справи та вимогам матеріального права, тому

3

рішення суду
першої інстанції на підставі п.3 та п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає
скасуванню в цій частині з ухваленням нового рішення про задоволення позовних
вимог про стягнення договірної санкції і пені.

Керуючись ст.
ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ЗАТ "Український мобільний зв'язок" в особі Запорізької філії
ЗAT "УМЗ" задовольнити.

Заочне
рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 листопада 2007 року по цій
справі в частині відмови в задоволені позову щодо стягнення договірної санкції
і пені скасувати та ухвалите в цій частині нове рішення наступного змісту:

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь ЗАТ "Український мобільний зв'язок" договірну
санкцію у сумі 786, 38  грн.  та
пеню за невиконання грошового зобов'язання в розмірі 2, 21  грн.

В іншій частині
заочне рішення залишити без змін.

Рішення
набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.