Апеляційний суд
Кіровоградської області
Справа № 22 -  2221
Головуючий у 1-й інстанції -
Доповідач - Сукач  Т.О.
РІШЕННЯ

Іменем України

2 грудня 2008 року
колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області в складі :

головуючої судді - Бубличенко В.П.

суддів                       Сукач Т.О.

Фомічова С.Є.

при секретарі           Савченко
Н.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.
Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою
відповідальністю ««Підйомно-транспортне устаткування»  про поновлення на роботі, стягнення заробітної
плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,  за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на рішення Олександрійського міськрайонного
суду  Кіровоградської області від  2 вересня 2008 року і

в с т а н о в и
д л а :

26
травня 2008 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою
відповідальністю «Підйомно-транспортне устаткування» про поновлення на роботі,
стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної
шкоди. В обґрунтування позову зазначав, що з 8 липня 2005 року він прийнятий на
роботу слюсарем-збиральником металоконструкцій 4 розряду.

Наказом
директора ТОВ «Підйомно-транспортне устаткування»  від 7 травня 2008 року № 45 він звільнений з
роботи за ст.38 КЗпП України. Однак, 7 травня 2008 року  заяви про звільнення він не писав.Така заява
від його імені була написана його дружиною,
але в 2007 році і без дати.

Вважаючи
звільнення з роботи незаконним, просив поновити його на роботі, стягнути
заробітну плату за час вимушеного прогулу та на відшкодування моральної шкоди,
завданої порушенням його трудових прав, стягнути з відповідача  2 000 грн.

Рішенням
Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 2 вересня
2008 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить
питання про скасування рішення суду як такого, що ухвалене з порушенням норм
матеріального і процесуального права і просить ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його позов.

В
запереченнях на апеляційну скаргу відповідач вказує на те, що рішення суду  на його думку є законним і обґрунтованим.

Заслухавши
доповідача, пояснення ОСОБА_1та його представника, які підтримували доводи
апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла
висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню
з таких підстав.

Відмовляючи
в задоволенні позову суд виходив з того, що звільнення позивача з роботи за
власним бажанням проведене згідно його заяви та з дотриманням вимог  трудового законодавства.

Проте з таким висновком суду
погодитися не можна.

Відповідно
до ст.38КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений
на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган
письмово за два тижні. Якщо працівник після закінчення строку попередження про
звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору,
власник  або уповноважений ним орган не
вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його
місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може
бути відмовлено в укладенні трудового договору.

Зміст
зазначених положень закону свідчить про те, що власник або уповноважений  ним орган не вправі звільнити працівника  до закінчення строку попередження, якщо той
цього не просить, крім випадків зазначених у ч.2 ст.38 КЗпП України.

Як видно
із заяви ОСОБА_1про звільнення з роботи за власним бажанням та наказу про
його  звільнення, він був звільнений в
день подання такої заяви,  хоча він про
це адміністрацію ТОВ ««Підйомно-транспортне устаткування»  не просив (а.с.4,14).

Крім
того, позивач посилається на те, що 7 травня 2008 року він заяву про звільнення
не писав. Така заява була написана у 2007 році,
але без дати.

На
спростування цих доводів позивача відповідач оригінал заяви  ОСОБА_1до суду не надав.

Відмовляючи
в задоволенні позову, суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені
обставин та дав неправильну оцінку поясненням сторін, доказам, що є в
матеріалах справи, а тому дійшов помилкового висновку про законність звільнення
позивача.

Неправильне
застосування судом норм матеріального права, відповідно до ст.309 ЦПК України є
підставою для скасування рішення суду в апеляційному порядку і ухвалення нового
рішення про поновлення позивача на роботі.

Згідно
ч. 2 ст. 235 КЗпП України  при винесенні
рішення  про поновлення на роботі  орган, який
розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення  про виплату працівникові  середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

Розмір
середнього заробітку визначається відповідно до Порядку обчислення
середньої  заробітної плати,
затвердженого постановою  Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 із наступними  змінами .

Згідно
довідки ТОВ ««Підйомно-транспортне устаткування» про робочі дні та заробітну
плату позивача за два місяці до звільнення, його  середньоденна заробітна плата складає (1
545,00 грн. + 1 545,00 грн.) : 41 робочий день = 75 грн.37 коп. (а. с. 5).

Вимушений прогул
ОСОБА_1становить 143 дні. Розмір середньої заробітної плати за час вимушеного
прогулу складає 10 779 грн. 91 коп. Зазначена сума середньої заробітної
плати  за час вимушеного прогулу
обрахована без утримання  прибуткового
податку та інших обов'язкових платежів і підлягає  стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того,
підлягають частковому задоволенню вимоги позивача про відшкодування моральної
шкоди, відшкодування якої передбачено ст. 237-1 КЗпП України.

З урахуванням
обставин справи, характеру  та обсягу
душевних страждань, яких зазнав позивач внаслідок його незаконного звільнення з
роботи, колегія суддів визначає розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 500
грн.

Згідно ч.5
ст.235 КЗпП України та ст.367 ЦПК України рішення в частині поновлення ОСОБА_1
на роботі та стягнення на його користь заробітної плати у межах суми стягнення
за один місяць підлягає негайному виконанню.

Відповідно до
положень ст.ст. 81, 88 ЦПК України з товариства з обмеженою відповідальністю
«Підйомно-транспортне устаткування» підлягає стягненню 30 грн. витрат з
інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ та у доход
держави  116 грн.30 коп.  (107,80 грн.+8,50 грн.) судового збору.

Керуючись ст.ст. 307,309,313,314,316,367 ЦПК
України, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області, -

в и р і
ш и л а :

Апеляційну  скаргу ОСОБА_1   задовольнити частково.

Рішення
Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 2 вересня 2008 року  скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1слюсарем-збиральником
металоконструкцій  4 розряду у товаристві
з обмеженою відповідальністю «Підйомно-транспортне устаткування».

Стягнути з
товариства з обмеженою відповідальністю «Підйомно-транспортне устаткування» на
користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 10 779
(десять тисяч сімсот сімдесят дев'ять) грн. 91 коп. (сума обрахована без
утримання  прибуткового податку та інших
обов'язкових платежів) та 500 грн. на відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Рішення в
частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення на його користь заробітної
плати у межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з
товариства з обмеженою відповідальністю «Підйомно-транспортне устаткування» 30
грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ та
у доход держави  116 грн.30 коп. судового
збору.

Рішення
апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом
двох місяців.

Головуюча :

Судді :