Справа
№2- 4506/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 серпня 2008р.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді
-   Кисельова В.К.

при секретарі               -   Голованець Н.Б.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2,
ОСОБА_4 про визнання угоди купівлі-продажу дійсною, про визнання право
власності на майно, що було придбане в шлюбі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3
звернулась з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання угоди купівлі-продажу
дійсною, про визнання право власності на майно, що було придбане в шлюбі.
Первісні позовні вимоги були обґрунтовані тим, що сторони одружені з грудня
1994р.. За час шлюбу сторони придбали наступне майно, а саме телевізор „LG”, вартістю
1450 гривень,  холодильник „Nord”, вартістю
1600 гривень, пральну машину „Вятка”, вартістю 1950 гривень,  меблі вартістю 2500 гривень, кухню „Рабицу”,
вартістю 1500 гривень, прихожу, вартістю 1000 гривень. Позивачка вважає розділити
вищевказане  майно нажите та виділити їй
телевізор „LG”, вартістю
1450 гривень,  холодильник „Nord”, вартістю
1600 гривень, пральну машину „Вятка”, вартістю 1950 гривень, а відповідачу
меблі вартістю 2500 гривень, кухню „Рабицу”, вартістю 1500 гривень, прихожу,
вартістю 1000 гривень. Крім того, позивачка стверджує, що відповідач вигнав її
з будинку АДРЕСА_1 у зв'язку з чим, просить вселити її у вищевказаний будинок.

Під час
розгляду справи, позивачка змінила позовні вимоги та просила визнати дійсним договір
купівлі-продажу будинку, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в силу якого ОСОБА_4
продала, а ОСОБА_3 придбала будинок АДРЕСА_1. Вищевказані позовні вимоги
обґрунтовані тим, що ОСОБА_4 на земельній ділянці площею 488 кв.м. побудувала
житловий будинок з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1. Вищевказаний
будинок ОСОБА_5 придбала у ОСОБА_4 за 3000 руб., що підтверджується
розпискою.  Однак оформити договір
купівлі-продажу нотаріально позивачка не має можливості, оскільки місце
проживання ОСОБА_4 їй невідомо.

На
підставі викладеного, позивачка просить визнати дійсним вищевказаний договір
купівлі-продажу, а також визнати за нею право власності на будинок АДРЕСА_1.

В
судовому засіданні представник позивачки підтримав уточнені позовні вимоги.

Відповідач
позовні вимоги визнав та пояснив, що визнає за позивачкою  право власності на будинок АДРЕСА_1.

ОСОБА_4
в судове засіданні не з'явилась, про розгляд справи була повідомлена через
оголошення в пресі.

Вивчивши
матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають частковому  задоволенню на
підставі фактів, встановлених в судовому засіданні.

Так,
судом встановлено, що 03.12.1994р. між ОСОБА_6 та  ОСОБА_3 зареєстрований шлюб, актовий запис
НОМЕР_1, зареєстрований відділом РАГС Київської районної ради народних
депутатів м. Одеси.            В судовому
засіданні встановлено, що до укладення шлюбу між сторонами,  між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був вчинений
правочин,  в силу якого ОСОБА_4 продала,
а ОСОБА_3 придбала будинок № 38  у
АДРЕСА_1, що підтверджується розпискою від 01.03.1990р.. ОСОБА_4 зобов'язалась
договір оформити нотаріально, однак до теперішнього часу угода не оформлена.
Позивачка вселилась в будинок, зареєстрована в ньому з 04.05.1990р. та
займається його обслуговуванням. Таким чином, позивачка фактично прийняла у
власність будинок.

Після оформлення предмет угоди фактично перейшов в
користування позивачки, однак, сторонами був порушений обов'язок нотаріального
посвідчення вказаного договору, передбачений ст. 244 ЦК України в редакції 1963р.,   і на теперішній час неможливе нотаріальне
посвідчення угоди, оскільки місце проживання відповідачки невідомо.

Таким чином, позивачка не може фактично розпоряджатися
спірним будинком,  що порушує її    права і законні інтереси. У
відповідності  з вимогами ч. 2 ст. 47 ЦК
України в редакції 1963 р.,  якщо одна із
сторін повністю або частково виконала
угоду,  яка  потребує нотаріального посвідчення, а друга
сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу
сторони, яка виконала угоду, визнати
угоду   дійсною.

На підставі викладеного, суд вважає, що необхідно визнати
за позивачкою право власності на вищевказане домоволодіння, оскільки право
власності виникло на підставі ст. 12 Закону України „Про власність”.

Суд також вважає, що оскільки право власності на будинок
виникло до реєстрації шлюбу між сторонами, то будинок є особистою приватною
власністю подружжя.

Керуючись ст. ст.
10, 11, 209, 212-215 ЦПК України,
ст.  ст. 47 ч. 2, 244 ЦК України в редакції 1963р.,  суд -

ВИРІШИВ:

1.   Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4
про визнання угоди купівлі-продажу дійсною, про визнання право власності на
майно, що було придбане в шлюбі - задовольнити частково.

2.   Визнати дійсним договір
купівлі-продажу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в силу якого ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_3
придбала будинок АДРЕСА_1.

3.   Визнати за ОСОБА_3 право
власності будинок АДРЕСА_1, що складається

з житлового будинку літ. „А", загальною площею 38,6 кв.м., з них жилою
24,2

кв.м., гаражу літ. „Д", 1-2 огорожа, розташовані на земельній ділянці
площею

488 кв.м.

Рішення
суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд
м. Одеси шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження рішення суду і
поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, або в
порядку п. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя