Справа № 22-ц-1712/2008
Головуючий у першій інстанції
Категорія - цивільна
Доповідач - лазоренко м.і.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада  2008 року

м. Чернігів

Апеляційний
суд Чернігівської області у складі:

Головуючого-судді:

бойко
о.в.,

суддів:

лазоренка
м.і., мамонової о.є.,

при секретарі:

пільгуй
н.в.

за участю:

ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_6,
ОСОБА_7

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 07 серпня 2008 року по справі за позовом ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Новозаводської районної у м. Чернігові
ради, ЧМВ УМВС України в Чернігівській області, комунального підприємства „ЧМБТІ”
про усунення перешкод у користуванні своєю приватною власністю та відшкодування
моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

У
2007 році позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, виконкому  Новозаводської  районної у м. Чернігові ради,  Чернігівського  міського
відділу УМВС України  в
Чернігівській  області, комунального
аідприємства ЧМБТІ про усунення перешкод в користуванні своєю приватною
власністю, в якому, з урахуванням
змін  та доповнень  до позовних
вимог, викладених в заявах від 18.06.2007 року / т.1 а.с.21/, 20.07.2007
року.  /т.1 а.с.143/,  12.09.2007 року /т.1 а.с.197/, 22.10.2007
року /т.1 а.с. 217/ , 28.05.2008 року
/т.3 а.с. 6-11/  15.07.2008 року
/т.3 а.с. 46-48/,  просили:

- визнати дії та бездіяльність відповідачів  неправомірними, зобов'язати  відповідачів
припинити чинити  перешкоди у
користуванні їх власністю, а саме гаражем
"З-1" (З) , сараєм "Д-1" (Д), землею;

- визнати недійсними рішення виконавчого
комітету Новозаводської районної в м. Чернігові ради  № 136 від 08 вересня 1997 року,  в частині надання дозволу  на експлуатацію гаража ОСОБА_3  та    №
38 від 09 березня 1998 року,   в частині
надання дозволу  на будівництво  прибудови ОСОБА_3 по  АДРЕСА_1 в м. Чернігові;

- визнати право власності на гараж
"З-1"  за ОСОБА_1 в розмірі 2/3
частин, за ОСОБА_2 - 1/3 частини;

-
зобов'язати ОСОБА_3 знести
незаконно збудовані споруди: прибудову „А7-1” з мансардною, східці  до неї, незаконно збудовані сантехнічні комунікації,
сарай „3-1”, сарай побудований   на
місці  колишнього  сараю „Д-1”(Д), сарай   між гаражами „К” і „З-1”, поновити або
перебудувати дах над кімнатою „3-5”(2-6);

- встановити  порядок
користування  присадибною  земельною
ділянкою  площею 1013 кв.м.,  яка
знаходиться  по АДРЕСА_1  в м. Чернігові,   між
позивачами, яким  виділити  в користування земельну ділянку  площею 883 кв.м.,  та
відповідачем  ОСОБА_3, якому   виділити в користування  земельну
ділянку площею 130кв.м.;

-
визнати  дії та бездіяльність   Чернігівського  міського
відділу УМВС України  в
Чернігівській  неправомірною;

- стягнути з відповідачів ОСОБА_4
та  Чернігівського  міського
відділу УМВС України  в
Чернігівській  області матеріальну шкоду
за розбиту огорожу у  розмірі  встановленого судовим експертом;

-
зобов'язати  Чернігівській  міській
відділ УМВС України  в
Чернігівській  області зняти з
постійної  реєстрації  по АДРЕСА_1 м. Чернігова ОСОБА_3 та  ОСОБА_4;

-
зобов'язати  ОСОБА_3  знятись
з постійної реєстрації   по домовій
книзі  ОСОБА_2;

-
визнати  незаконною  постійну
реєстрацію  відповідачів ОСОБА_3
та ОСОБА_4 в буд. АДРЕСА_1 в м. Чернігові та зобрв”язати відповідачів знятись з
постійної  реєстрації за вказаною
адресою;

-  визнати
відповідність  позначень будинку
АДРЕСА_1 в м. Чернігові, його частин  і
господарських  будівель в
правовстановлюючих   документах  позивачів
Генеральному  плану (схемі)
присадибної  ділянки  в технічних
паспортах.

Зобов'язати
Комунальне  підприємство  Чернігівське
міжміське  бюро  технічної
інвентаризації:

- закрити існуючий реєстр прав на
будинок АДРЕСА_1  у м. Чернігові, як на
спільне  майно з ОСОБА_3, ліквідувати
існуючий  кадастровий  номер;

- відкрити для власника  окремої
частини  домоволодіння  ОСОБА_3 та
власників  іншої  окремої частини  домоволодіння   ОСОБА_1, ОСОБА_2  нові
розділи  державного  реєстру
прав  на  нерухоме
майно і оформити  нові  реєстраційні
справи.   Кожному із окремих
частин  домоволодіння  присвоїти нові  кадастрові
номери;

- завершити інвентаризації домоволодіння №АДРЕСА_1
в м. Чернігові, які  проведені    за період з квітня 2006 по  червень 2008 року.

- виключити з Генерального  плану (схеми) технічного  паспорта домоволодіння  літеру „Д” яка відображає  будівлю.
Відобразити  на схемі  техпаспорта
самовільно збудовані будівлі  та
огорожі;

Також позивачі просили стягнути  з відповідачів моральну шкоду в розмірі  20 000 грн. в частинах, в залежності  від ступеня
вини кожного з відповідачів  і
понесені  судові витрати   та  визначити  порядок
виконання  рішення суду.

Наведені  вимоги
позивачі  обґрунтовували  тим,
що вони є власниками 7/8 частин
домоволодіння по  АДРЕСА_1 в м.
Чернігові, але  ОСОБА_3, який
являється  власником   1/8 частини домоволодіння   та
відповідачі  ОСОБА_4, ОСОБА_5  чинять перешкоди у    користуванні їх власністю: сараєм „Д”
(Д-1), який  належав  їм  з
23.08.2006 року   і до  його
зносу - 01.07.2007 року,
гаражем  „ З” (З-1)  та
частиною  присадибної
земельної  ділянки.  Відповідачі
без погодження  з ними  проектів
перебудували  та частково  пошкодили
будинок,  проживають  не  за
місцем  реєстрації.

Виконавчий комітет Новозаводської райради м.
Чернігова сприяв відповідачам у порушенні
їх  прав власників, прийняв  незаконне
рішення  № 136 від 08.09. 1997
року, яким  дозволив  ОСОБА_6, всупереч прийнятого  раніше
рішення, експлуатацію гаража „3”
та   рішення №38  від 09.03.1998 року, яким дозволив  ОСОБА_3
будівництво прибудови  до
будинку.  На їхні звернення  виконком
не приймає заходів  по  усуненню
порушення  прав  позивачів.

Чернігівській  міській
відділ УМВС України  в
Чернігівській  області  покриває
та  підтримує  самоуправні
дії  відповідачів. Працівники
відділу   міліції сприяли відповідачам
у  будівництві сараю на території
їхнього  двору  та знесенню
побудованого ними паркану. Також дільничним  інспектором міліції   12.10.2007р,
28.02.2008 р. та 24.03.2008р.
були неправомірно   складені   протоколи
про  порушення   ОСОБА_1
ст. 154 КУпАП.

Чернігівське МБТІ   після
проведення поточної  інвентаризації  у 2006 році
не  відобразило  в Генеральному  плані
домоволодіння  самовільно
збудовані  споруди, не  надало
ОСОБА_1 інвентарну  справу для
ознайомлення та не надало  необхідні
документи.

Зазначеними  діями відповідачі    заподіяли
позивачам моральну  шкоду.

Оскаржуваним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07
серпня 2008 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено в
повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять скасувати рішення суду першої
інстанції і винести нове рішення, яким задовольнити  їхні позовні вимоги в повному обсязі,
посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що  суд безпідставно об'єднав  в одне
провадження    вимоги про
встановлення порядку землекористування з іншими
позовними  вимогами.

Неповно  з'ясував   обставини
справи, які  мають  значення
для  справи. Зокрема,  суд
не  викликав  і не допитав
в якості свідка ОСОБА_8,  не  проглянув та
не  прослухав  відео
та  аудіо записи. Не взяв до уваги  та проігнорував велику кількість наданих
письмових доказів. Належним  чином не
дослідив  письмові  докази .

Також на  думку
апелянта, суд  безпідставно не
притягнув    відповідача -ЧМБТІ до  відповідальності за ненадання для огляду
інвентарної справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення сторін,  перевіривши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд  вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2, суд першої
інстанції виходив  з того, що  позов
є  неконкретним, необґрунтованим,
недоведеним  та  надуманим. Позивачі не довели факти
порушення, невизнання або оспорювання відповідачами  їх законних прав, свобод чи інтересів  відповідно до заявлених позовних вимог
та  заподіяння  їм
матеріальної чи  моральної  шкоди,
а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Апеляційний  суд з наведеними
висновками  суду  1 інстанції погоджується в частині  відмови
у задоволенні  позову  ОСОБА_1 та
ОСОБА_2  до  ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Новозаводської
районної у м. Чернігові ради,
комунального підприємства „ЧМБТІ” про усунення перешкод у користуванні
своєю приватною власністю та відшкодування матеріальної і моральної шкоди,
оскільки  позивачі  на порушення вимог  ст.ст. 10, 60 ЦПК  України, відповідно  до
яких,  кожна  сторона
повинна  довести  ті
обставини, на  які  вона
посилається,  як  на
підставу  своїх  вимог
або  заперечень,   не довели, що  відповідачі
чинять перешкоди  у
користуванні  їх  власністю та
заподіяли   позивачам  матеріальну
чи  моральну  шкоду.

Зазначений  висновок
суду  1 інстанції  узгоджується
з   матеріалами  справи, з яких    вбачається, що після смерті  ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9    між
ОСОБА_3 та  ОСОБА_8  виник
спір  про    спадкове
майно.

Відповідно  до   рішення Новозаводського районного суду м.
Чернігова від 11 липня 1997 року  за    ОСОБА_3 визнано  право
власності на 1/4 частини
квартири №2  в будинку №АДРЕСА_1 в м.
Чернігові  й виділено   кімнату площею 13,7 кв.м.. На підставі  рішення
апеляційного  суду  Чернігівської
області від 07.05.2002 року  за
ним також визнано  право  власності
на 1/3 частини сараю "Д"(Д-1) і виділено  в користування  приміщення колишньої літньої кухні.

Наведеними рішеннями  судів
за ОСОБА_8 визнано право власності на 3/4 частини квартири №2  будинку й виділено  кімнату площею 12,1 кв.м., коридор площею 5,8
кв.м, кладову площею 2, 5 кв.м., кухню площею 11,4 кв.м., кімнату площею 8,9
кв.м,  погріб,  сарай
„Б-1”, 2/3 сараю "Д" (Д-1) та
виділено їй в користування
прибудову  площею 6,6 кв.м.   / т.1 а.с. 31-36/.

Рішення
судів  набрали  законної
сили  і є преюдиціальними  при
розгляді  даної  цивільної
справи.

На той час власниками  іншої
частини житлового  будинку по
АДРЕСА_1 в м. Чернігові  були ОСОБА_2  та
ОСОБА_1.

30.09. 1996 року  ОСОБА_8
звернулась  до виконкому
Новозаводської районної ради м. Чернігова з проханням узаконити самовільно
збудований  гараж  3-1, який
знаходиться  по АДРЕСА_1 у м.
Чернігові.  Рішенням виконкому №194 від
25 листопада 1996 року  їй було надано
дозвіл  на експлуатацію цього гаража.

27 серпня 1997 року до  виконкому Новозаводської районної ради м.
Чернігова із заявою про  узаконення  цього
самовільно  збудованого гаража
звернувся ОСОБА_3, який своє
прохання  мотивував тим, що  він побудував гараж  і  він
є  його фактичним власником.

Проти оформлення гаража на ім'я
ОСОБА_3 не заперечували ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
зазначаючи, що  ОСОБА_3  його збудував і є його фактичним власником.
(т.1а.с. 50, 51)

Рішенням
виконавчого комітету Новозаводської районної ради м. Чернігова від 08 вересня
1997 року було дозволено експлуатацію гаража ОСОБА_3. /т.1 а.с.38/

У березні 1998 року ОСОБА_3 звернувся
до Новозаводської районної ради м. Чернігова з проханням дозволити йому
здійснити прибудову до будинку по АДРЕСА_1 в м. Чернігові. Проти  будівництва
прибудови  не заперечувала
ОСОБА_2   ( т.1 а.с. 44, 45).

Рішенням виконавчого комітету
Новозаводської районної ради м. Чернігова від 09 березня 1998 року ОСОБА_3 було
дозволено будівництво прибудови до будинку розміром 6х5м., де буде розміщено
кухню, ванну, туалет, коридор та веранду, без згоди одного із
співвласників  ОСОБА_8, згідно висновків
комісії.

Відповідно до  договору купівлі - продажу   від
23.08.2006 року ОСОБА_2  купила у  ОСОБА_8
3/8  частки  у праві спільної  часткової
власності житлового будинку по АДРЕСА_1 в м. Чернігові  з надвірними
будівлями та  спорудами, які  відповідно
до п.3 зазначеного  договору  складаються з житлових  кімнат та
погреба , крильця,  сараю „Д”
(Д-1)  / т. 1 а.с. 101/

Вказаний договір рішенням
Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 лютого 2008 року, в частині
купівлі-продажу сараю "Д", був визнаний недійсним, оскільки ОСОБА_8
не  вправі  була
відчужувати ОСОБА_2 сарай  „Д” в
цілому, оскільки вона є власницею лише частини
цього сараю./т.3 а.с.72-76/

Відповідно до  вище наведених судових   рішень
та правовстановлюючих  документів,
при  вирішенні  спору між
ОСОБА_3  та  ОСОБА_8
про  спадкове  майно,
самовільно збудований  гараж - „3”
(3-1)  не
входив  до  спадкового
майна  і не був  предметом
поділу   між  сторонами. Зазначений  гараж
також не  був  предметом
договору  купівлі - продажу
3/8  частини будинку  укладеного 23.06.2006 року між ОСОБА_8  та ОСОБА_2.      Крім
того, позивачі   раніше не заперечували
проти надання дозволу  на  експлуатацію зазначеного гаража  ОСОБА_3 та підтверджували, що  саме він
його  збудував,  а тому
відсутні будь-які  правові  підстави
для  визнання  за ОСОБА_2 та ОСОБА_1,  права
власності  на  зазначений
гараж.

Також
відсутні  підстави  для
задоволення    вимог  позивачів,
щодо  усунення  перешкод
у користуванні  сараєм -Д
(Д-1),  чи зобов'язання відповідача  знести
незаконно збудований сарай побудований
на місці  колишнього  сараю „Д”(Д-1), оскільки, відповідно до
наведених вище рішень суду, ОСОБА_3
є  власником  1/3 частини сараю "Д", а  відповідно
до   ч.1 ст. 317 та  ч.1,2
ст.319 ЦК України  власник має
право   володіти,  розпоряджатись  своїм
майном  на  власний
розсуд.     Доводи  позивачів, що
належна ОСОБА_3  частина  сараю - Д
була  ним знесена, не  підтверджена
належними  доказами. В той же
час,  з матеріалів  справи, зокрема  ухвали
апеляційного  суду  від 11 липня 2008 року вбачається, що
сарай  Д -1  знесений саме позивачами. / т.3 а.с.76/

Не можуть буди  задоволені
й вимоги  позивачів про
зобов'язання ОСОБА_3 знести   прибудову „А7-1” з мансардною та  східцями
до неї,  сантехнічні комунікації
та  вимоги  про поновлення  або перебудову даху над кімнатою
„3-5”(2-6),  оскільки  будівництво
зазначеної прибудови
проводилось  з дозволу  уповноваженого  органу, на підставі акта комісії  від 19.02.98 року / т. 1 а.с.47, 109/,
узгоджувалась  з позивачкою ОСОБА_2 та не
порушує  прав  позивачів.
Доводи   позивачів, що  відповідачі
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 самовільно перебудували   будинок, частково  його
зруйнували, порушили його цілісність, що
привело  до  пошкодження
їхньої  кімнати,  не
підтверджені  доказами.

Також, апеляційний   суд вважає, що  суд
першої  інстанції  обгрутовано
не  взяв  до
уваги   акт та протокол санітарно
- епідеміологічного  обстеження кімнати
1-6, яка  знаходиться  в кв. 1 по
АДРЕСА_1 в м. Чернігові  від  19 жовтня 2007 року, згідно  з яким
встановленню, що рівень природного
освітлення  в  кімнаті
не відповідає  вимогам  ДБН В 2.5-28-2006 ”Природне і штучне  освітлення”, так як   із  зазначеного  дослідження
не  вбачається, що причиною  не
відповідності рівня природного
освітлення  в  кімнаті
є   прибудова, яка належить  ОСОБА_3. / т.1 а.с.242, 243/.

Відповідно  до  ч.1
ст. 393 ЦК України  правовий акт
органу  державної  влади, або
органу  місцевого  самоврядування , який  не відповідає
законові  і порушує  права
власника, за  позовом  власника
майна  визнається  судом
не законним  та  скасовується.

Враховуючи, що
рішення виконавчого комітету Новозаводської районної в м. Чернігові
ради  № 136 від 08 вересня 1997
року,  в частині надання дозволу  на експлуатацію гаража,  та    №
38 від 09 березня 1998 року,   в частині
надання дозволу  на будівництво  прибудови,
прийняті уповноваженим
органом  та не порушують  прав  позивачів,
апеляційний  суд вважає, що суд 1
інстанції обґрунтовано    відмовив  позивачам
у задоволенні   позову   до виконавчого комітету Новозаводської
районної в м. Чернігові ради.

Вірними є висновок  суду 1 інстанції про відмову   позивачам
у задоволенні  їх вимог  до ОСОБА_4
про стягнення матеріальної
шкоди  за пошкоджену огорожу,
оскільки   вони  не
підтверджені  належними  доказами.

Також є вірним висновок суду  1 інстанції про відмову   позивачам
у задоволенні  їх вимог  про визнання     незаконними   реєстрації
Назаренка О.М. та ОСОБА_3 в буд. АДРЕСА_1 в м. Чернігові, оскільки   з матеріалів
справи  вбачається, що  зазначені
відповідачі   проживають  за
вказаною  адресою, а  докази, що
відповідачі постійно проживають
за  іншими  адресами
в  матеріалах  справи
також  відсутні.

Оскільки  позивачам
обґрунтовано  відмовлено  в задоволенні   вимог
про  встановлення  права власності  на окремі надвірні будівлі та усунення
перешкод  у користуванні  приватною власністю,  тому
відсутні   підстави  для
задоволення їх    вимог  до комунального  підприємства
Чернігівське  міжміське  бюро
технічної  інвентаризації.

За таких обставин  не підлягаю й задоволенню й вимоги  позивачів
про  стягнення з відповідачів  моральної
шкоди, а тому  суд 1
інстанції  обґрунтовано відмовив  позивачам
у  їх задоволенні.

Проте
апеляційний  суд  не
може  погодитись    з
висновками  суду 1 інстанції, в
частині  відмови позивачам  у задоволенні їх  вимог
до Чернігівського міського  відділу  УМВС України в Чернігівській  області
про  визнання  його
дій  та  бездіяльності
неправомірними, стягнення матеріальної
та  моральної  шкоди.

З
вимог  позивачів  вбачається, що  вони
просять  визнати  дії та бездіяльність  Чернігівського  міського
відділу УМВС України  в
Чернігівській  області
Чернігівського   неправомірною,
зобов'язати  відділ міліції зняти з
постійної  реєстрації відповідачів по
АДРЕСА_1 м. Чернігова  та  стягнути
з цього  органу  матеріальну
та  моральну  шкоду.

Відповідно  до
ст.1 Закону  України  „ Про міліцію” міліція  є органом
виконавчої влади  України.

За змістом ст. 3 Кодексу
адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це
переданий на вирішення адміністративного суду
публічно-правовий спір,  у якому
хоча б однією із сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який
здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Згідно з ст. 17 КАС України компетенція
адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи
бездіяльності.

За вищевказаних обставин вимоги  позивачів до
Чернігівського міського
відділу  УМВС України в
Чернігівській  області не підлягають
розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому  відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України,
провадження  по справі, в цій
частині,   підлягає закриттю.

Крім того, з  позовних
вимог  ОСОБА_1 та ОСОБА_2  вбачається,
що  позивачі  просили встановити  порядок
користування  присадибною  земельною
ділянкою  площею 1013 кв.м.,  яка
знаходиться  по АДРЕСА_1  в м. Чернігові  й
виділити  їм у користування земельну
ділянку  площею 883 кв.м.,  а
відповідачу ОСОБА_3   виділити у
користування  земельну  ділянку площею 130кв.м..   Від
наведених вимог  позивачі  не
відмовлялись і така відмова не приймалася судом,  але  як
видно   з вступної  та
резолютивної  частини  оскаржуваного
рішення,  суд  1
інстанції  зазначені  вимоги
позивачів  не  розглянув.
У зв'язку  з викладеним,
апеляційний  суд  вважає, що
відповідно до  п. 5 ч. 1 ст. 311
ЦПК України,  справу  в частині позовних  вимоги ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 до
ОСОБА_3  про встановлення  порядку
користування  земельною ділянкою,
слід    направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги  не спростовують правильності висновків суду
першої інстанції про відмову  у
задоволенні  вимог позивачів про усунення
перешкод у користуванні своєю приватною власністю та відшкодування шкоди    та
не  дають підстав  для
скасування  рішення  суду.

Керуючись ч.1 п.5 ст. 307, п.1,ч.1 ст.205, ч.1
ст. 310  та  ст.ст. 303,
307, 308 311, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК
України,  апеляційний  суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу
ОСОБА_1  та ОСОБА_2 - задовольнити
частково.

Рішення Новозаводського
районного суду м. Чернігова від 07 серпня 2008 року, в частині  відмови
у задоволенні  позову  ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 до  ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, Новозаводської районної у м. Чернігові ради,  комунального підприємства „ЧМБТІ” про
усунення перешкод у користуванні своєю приватною власністю та відшкодування
моральної шкоди - залишити  без  змін.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 07 серпня 2008
року, в частині   позовних вимог  ОСОБА_1 та
ОСОБА_2  до Чернігівського
міського  відділу  УМВС України в Чернігівській  області
про  визнання    дій
та  бездіяльності  неправомірними, стягнення матеріальної  та
моральної  шкоди - скасувати .

Провадження  у справі  за позовом
ОСОБА_1 та ОСОБА_2  до
Чернігівського міського  відділу  УМВС України в Чернігівській  області
про  визнання   дій
та  бездіяльності  неправомірними, стягнення матеріальної  та
моральної  шкоди - закрити.

Позовні  вимоги ОСОБА_1 та  ОСОБА_2
до  Зуб  Володимира Андрійовича  про встановлення  порядку
користування  земельною
ділянкою   -  направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили
з моменту його проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий                                                     Судді: