Справа № 2-28/2008
е м        У к р а ї н и
Балаклавський  районний  суд міста Севастополя у складі:
головуючого            -                судді Гавури О.В.,
при секретарі           -                          Лесіній Т.Ю.,
за участю представника позивача -
представника відповідача               - ОСОБА_2,
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Державного комунального підприємства „Ремонтно-експлуатаційне підприємство
№12” про визнання права користування жилим приміщенням та зобов”язання укласти
договір найму жилого приміщення, зустрічного позову Державного комунального
підприємства „Ремонтно-експлуатаційне підприємство №12” до ОСОБА_3 про
ОСОБА_3. в січні 2007 року звернувся до суду з позовом до Державного
комунального підприємства «Ремонтно-експлуатаційне підприємство №12» про
визнання права користування жилим приміщенням та зобов'язання відповідача до
укладення договору найму жилого приміщення за адресою АДРЕСА_1, мотивуючи свої
вимоги тим, що він мешкав за цією адресою на момент смерті свого батька
ОСОБА_4., який був наймачем вказаної кімнати, а тому має право на користування
спірною жилою кімнатою.
«РЕП №12», не погоджуючись з позовними вимогами, звернулося із зустрічним
позовом про виселення ОСОБА_3. з самовільно зайнятого жилого приміщення,
мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_3. вибув зі спірного приміщення, а після
смерті ОСОБА_4. самовільно протиправно його зайняв.
судовому засіданні ОСОБА_3. та його представник посилалися на те, що починаючи
з 1999 р. та на час звернення позивачем до суду з зазначеною позовною заявою,
він постійно мешкає за адресою АДРЕСА_1, мешкав за цією адресою і на момент
смерті свого батька ОСОБА_4., який був наймачем вказаної кімнати, а тому має
право на користування спірною житловою кімнатою, при цьому мотивував свої
вимоги ст.29 Цивільного кодексу України, а також  ч.ч. 2, 3 ст.64 та ч.2 ст.65 Житлового
кодексу України. Зустрічний позов ОСОБА_3. та його представник не  визнали.
ДКП «РЕП №12» позовні вимоги ОСОБА_3. не визнав, вважає їх необгрунтованими, на
задоволенні зустрічного позову наполягав, пояснивши, що правові підстави для
зайняття спірного житла у позивача ОСОБА_3. відсутні.
Суд,
вислухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача,
свідків, дослідивши матеріали справи,
приходить до наступного.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Кімната АДРЕСА_1 перебуває в комунальній власності та знаходиться на
балансі ДКП „РЕП №12”. Наймачем даної кімнати був ОСОБА_4., який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.   ).
Судом
встановлено, що в 1995 році, ОСОБА_3. зі своєю матір'ю - ОСОБА_5., та сестрою
ОСОБА_6., були зняті з реєстрації та вибули зі спірного житла на постійне
проживання у знов отримане жиле приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2.
Ці обставини підтверджуються ордером на жиле приміщення №169 серія Б (а.с.   ), довідкою (витягу з домової книги про
склад сім'ї, та прописку) від 08.05.07р. (а.с.
), архівним витягом № 55/з від 07.05.07р. (а.с.     ).
Цього факту також не заперечував і позивач ОСОБА_3.
матеріалів справи ОСОБА_3. був зареєстрований за адресою АДРЕСА_2, до
23.03.07р., після чого він був знятий з реєстрації у м. Чернівці.
справи свідчать, що починаючи з 1999р. та до досягнення ОСОБА_3. повноліття,
його батько ОСОБА_4. не вчиняв дій спрямованих на реєстрацію свого сина за
адресою АДРЕСА_1, з моменту досягнення ОСОБА_3. повноліття, не вчиняв таких дій
і сам позивач. Тобто ОСОБА_4. не вчиняв будь-яких формальних правових дій, що
свідчили б про те, що він бажає, щоб його син ОСОБА_3. був вселений у його
помешкання на постійне проживання. В матеріалах справи також відсутні докази,
що ОСОБА_3. вчиняв будь-які формальні правові дії, до смерті свого батька, що
підтверджували б його намір постійного проживання у спірному жилому приміщенні.
того, з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_3. або ОСОБА_4. повідомляли
відповідні водо- енергопостачаючі підприємства про вселення у спірне помешкання
яких-небудь осіб, що необхідно для перерахування тарифів з водо- та
своєму позові ОСОБА_3., стверджує, що проживав у спірному помешканні на момент
подачі позовної заяви, проте це спростовується матеріалами справи, про що
свідчить власноручно підписана ним заява (а.с.
) на ім'я голови Севастопольської міської Ради, як мешканця АДРЕСА_2
щодо житлових проблем мешканців цього дому. Це підтверджується і іншими
письмовими доказами (довідка з лікарні, копія особистої справи з місця роботи,
копії актів ДКП «РЕП №12»), зі змісту яких слідує, що на момент звернення
ОСОБА_3. до суду, він не мешкав у спірному жилому приміщенні.
довідки Севастопольського ОМВК ОСОБА_3. з 15.05.02р. по 22.03.07р. перебував на
військовому обліку за адресою: АДРЕСА_2.
позивачем квитанції про сплату комунальних послуг, відносяться до періоду часу,
вже після смерті ОСОБА_4., тому не можуть підтверджувати факт проживання
позивачем у спірній кімнаті, на момент смерті його батька.
стосується пояснень свідків, слід зауважити, що з них неможливо зробити
висновки щодо проживання чи непроживання ОСОБА_3. у спірному житловому
приміщенні, з огляду на їх неоднозначність.
свідок ОСОБА_7. в судовому засіданні пояснила, що неодноразово бачила ОСОБА_3.,
який відвідував свого батька, оскільки вони з сином були дуже дружні, але не
змогла однозначно підтвердити постійне мешкання його в кімнаті АДРЕСА_1,
оскільки не мала сумісних місць загального користування (кухні, ванної кімнати,
убиральні, загального коридору). В основному всі обставини про мешкання
ОСОБА_3. в спірному житлі за її словами дізналася від сусідів. Сама часто була
відсутня вдень за адресою свого мешкання, оскільки є приватним підприємцем. Їй
також достовірно було відомо, що з моменту отримання нової квартири
ОСОБА_5,  неповнолітній ОСОБА_3. виїхав
разом матір'ю в іншу квартиру.
ОСОБА_8., мешканка кімнати АДРЕСА_3, також
не мала місць загального користування з мешканцями спірної кімнати
НОМЕР_1, бачила як ОСОБА_3. відвідував свого батька, разом з тим
висновок про те, що позивач проживав якийсь час в спірному житлі зробила зі
слів третіх осіб. При цьому свідок знала, що разом з ОСОБА_4. проживала спільно
ОСОБА_9, пояснила, що позивач ОСОБА_3. був відсутній на час, коли його батько
отримав травму, та з'явився через 2-3 дні після смерті ОСОБА_4.
ОСОБА_10. заявила, що вона підтримує
ОСОБА_3., пояснила, що вона мешкала в іншій частині будинку, тому не
знає багатьох обставин.
ОСОБА_11., пояснила, що була подругою матері позивача, дала суперечливі
свідчення відносно мешкання ОСОБА_3., які відомі їй зі слів померлого
ОСОБА_4.  Вона підтвердила, що заходила в
гості в кімнату АДРЕСА_1, проте після розлучення ОСОБА_5. та ОСОБА_4. взагалі
не заходила. Іноді бачила позивача в загальному коридорі. Але сама свідок не
має місць загального користування з кімнатою НОМЕР_1 і за яких обставин вона
бачила позивача не пояснила.
ОСОБА_9. пояснила, що ОСОБА_3. дійсно мешкав, з батьком, але не змогла чітко
пояснити, як він ночував у батька, коли у тій же кімнаті в той же час ночувала
вона, посилалася на те, що ОСОБА_3. ночував у кімнаті її дочки ОСОБА_12., що
протирічить показам самої ОСОБА_12.
ОСОБА_12., що є дочкою свідка ОСОБА_9. та мешкала у кімнаті, що знаходиться
навпроти спірної кімнати, пояснила, що ОСОБА_3. не мешкав разом з його батьком,
спільного господарства не вів, не сплачував за кімнату за життя ОСОБА_4., та ніколи
не ночував у її кімнаті.
ОСОБА_5. та ОСОБА_13. суд не бере до уваги, у зв'язку з тим, що ОСОБА_5. є
матір'ю позивача, тому не може бути неупередженою, а ОСОБА_13. є зацікавленою
особою, бо претендує на спірне житло.
до ч.2 ст.65 Житлового кодексу України, на яку посилався позивач  «особи, що вселяються у житлове приміщення
наймача у якості членів сім'ї наймача набувають рівне з іншими членами сім'ї
право користування житловим приміщенням…». Але зі змісту зазначеної норми
слідує, що право на проживання набувається не кожним членом сім'ї, а саме тим,
що вселився у житлове приміщення у якості члена сім'ї наймача.
не містить визначення терміну «вселення», але під вселенням у контексті ч. 2
ст. 65 Житлового кодексу України, що призводить до настання правових наслідків
в особи, що вселилася у частині набуття нею права на проживання у помешканні, і
настання відповідних обов'язків у інших осіб, слід розуміти виключно правомірні
дії, бо неправомірні дії не можуть породжувати правових наслідків окрім тих, що
спричинені їх неправомірністю.
викладеного слідує, що ОСОБА_3. та його батько не вчиняли будь-яких правомірних
дій, що свідчили б про вселення ОСОБА_3. до спірного помешкання, а тому
будь-які дії ОСОБА_3. спрямовані на проживання у спірному житловому приміщені,
не є вселенням у розумінні ст. 65 Житлового кодексу України.
суд, виходячи з досліджених матеріалів справи та пояснень свідків, вважає що
позивач ОСОБА_3. не зміг довести факт свого постійного проживання у спірному
жилому приміщенні в період з 1999р. до 2003р. та у наступний час.
за змістом статей 64, 65 ЖК України наймач і члени сім”ї, що проживають разом з
ним, набувають права користування даним жилим приміщенням у будинку державного
або громадського житлового фонду, особа, яка вселилась до наймача як член
сім”ї, не набуває права користування займаним ним жилим приміщенням, якщо вона
зберігає за собою право користування іншим жилим приміщенням у будинку
державного чи громадського житлового фонду, або якщо є інші докази того, що
вона при цьому не змінювала свого постійного місця проживання.
до ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» при зміні місця проживання в межах
адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюється повноваження органу
реєстрації, особа,  яка зареєструвала
місце проживання, або її законний представник повинні письмово повідомити про
це відповідний орган реєстрації протягом семи днів.
таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3. не
обгрунтовані, ним не надано належних доказів постійного проживання в спірному
жилому приміщенні, тому його позовні вимоги слід залишити без задоволення, а
зустрічний позов ДКП „РЕП №12” - задовольнити.
підставі викладеного, відповідно до ст.107, ч.3 ст.116  Житлового Кодексу України, керуючись ст.
ст.60, 88, ст.213-215, 218 ЦПК України, суд -
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3
до Державного комунального підприємства
„Ремонтно-експлуатаційне підприємство №12” про визнання права користування
жилим приміщенням та зобов”язання укласти договір найму жилого приміщення - в
вимоги Державного комунального підприємства „Ремонтно-експлуатаційне
підприємство №12” до ОСОБА_3 про виселення - задовольнити.
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2., з кімнати АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.
з ОСОБА_3 на користь Державного комунального підприємства «Ремонтно-експлуатаційне
підприємство №12» судові витрати в розмірі 16 грн.
Рішення
суду може бути оскаржене до апеляційного суду
міста Севастополя шляхом подання в 10-ти денний термін з моменту
проголошення рішення, заяви про апеляційне оскарження рішення суду й подання в
термін 20 днів після цього апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295
Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя: