Справа № 22-ц-1235/2008 р.                              Головуючий у 1-й інстанції - Бурда Б.В.
Категорія - 41                                                       Суддя-доповідач - Ведмедь Н.І.
У Х В А Л А

і м е н е м     У к р а ї н и

11 листопада  2008 року колегія
суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Сумської області в
складі:

головуючого  -  Маслова В.О.,

суддів  :    Ведмедь Н.І., Семеній Л.І.,

з участю секретаря судового засідання
-  Пархоменко А.П.

та осіб, які приймають участь у справі -
представника ДВС та представника
ЗАТ АКБ «Промінвестбанк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу Зарічного районного
суду м. Суми від 20 серпня 2008 року

у справі за поданням державного виконавця Зарічного відділу Державної
виконавчої служби Сумського міського управління юстиції ОСОБА_1, заінтересовані
особа: ОСОБА_2, закрите акціонерне товариство акціонерний комерційний банк
«Промінвестбанк», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

про визначення частки майна боржника у майні, яким володіє спільно з іншими
особами, -

в с т а н о в и л а:

З вказаним поданням державний виконавець звернулась у липні 2008 року.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 20 серпня 2008 року подання
задоволено.

Визначено за ОСОБА_2 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 в м.
Суми в розмірі 1/4 частини.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на невідповідність висновків суду
обставинам справи і неправильне застосування норм матеріального права, просить
скасувати вказану ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити
державному виконавцю Зарічного ДВС СМУЮ в задоволенні подання про визначення
частки  майна боржника.

Судом першої інстанції було встановлено, що на виконанні  в Зарічному
ВДВС СМЮ знаходиться  зведене виконавче
провадження про стягнення з ОСОБА_2  на
користь  юридичних осіб 16891,80 грн.

Державним виконавцем було
запропоновано боржнику добровільно виконати рішення суду, однак   ці
вимоги боржником   не виконано.

Відповідно до довідки  КП «Суське
міське БТІ»   від   23.07.2008р.   боржнику
ОСОБА_2  на праві  спільної
сумісної власності   належить  квартира АДРЕСА_1  в м. Суми ( а.с. 4).

Колегія суддів перевіривши законність і обгрунтованість ухвали  суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь  у справі, вважає, що апеляційна скарга
підлягає  відхиленню, виходячи з
наступних   підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України,
питання про визначення частки майна
боржника у майні, яким він  володіє
з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця.

В даному випадку , боржник ОСОБА_2 є
співвласником квартири і державний виконавець може звернути на неї
стягнення  після визначення судом частки
боржника ( ч. 8  ст. 50 Закону України
«Про виконавче провадження»).

Відповідно  до ч. 2  ст. 370 ЦК України , у разі виділу частки із
майна, що є у спільній  сумісній  власності, вважається, що частки кожного із
співвласників у праві спільної сумісної
власності  є рівними, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що частки  кожного із співвласників  у праві спільної сумісної  власності є рівними  і
вважав, що кожний із власників має право
власності на 1/4  частку квартири
, в тому числі   і ОСОБА_2

Доводи апелянта  про  те, що боржник на даний час  не мешкає в зазначеній квартирі і в
подальшому вона не буде в ній проживати, оскільки  проживає
за іншою  адресою,  не спростовують висновків суду.

Крім  того,  ні в суді першої  інстанції, ні в апеляційному  суді  не
було  надано доказів на
підтвердження  доводів апелянта щодо
встановлення  домовленості  між співвласниками квартири  про
визначення часток.

Не заслуговують на увагу  і доводи
апелянта  про   укладення
04.01.2008 року  між  ним  та
банком   договору іпотеки, за яким
вищезазначена квартира передана кредитору, оскільки  відповідно до ст. 52  Закону України  «Про виконавче провадження» для задоволення
вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно
боржника може бути звернено у разі виникнення права застави після винесення
судом  рішення  про стягнення
з боржника коштів  і коли вартість
предмета застави перевищує розмір
заборгованості боржника заставодержателю.

За таких умов , колегія  суддів
вважає, що  доводи апеляційної
скарги  не спростовують висновків суду
першої інстанції,  ухвала    постановлена   з дотриманням норм процесуального права   і
підстав для   її скасування   не вбачається.

На підставі викладеного  та   керуючись ст. 303,   п. 1 ч. 2
ст. 307, ст. 308,  ст. ст.
313-315, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3  відхилити,
а   ухвалу Зарічного районного суду м.
Суми від 20 серпня 2008 року залишити без зміни.

Ухвала набрала законної сили з моменту проголошення і протягом двох місяців
з цього часу може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий :

Судді :