№  2-449/08
Е М     У К Р А Ї Н И
районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:
судді                      Попової С.А.,
секретарі                   Ченгал О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, що діє в своїх інтересах і
інтересах неповнолітнього ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про визнання таким, що втратив право користування жилим
треті особи -  Житлово-комунальне підприємство "Житло Схід",
листопаді 2007 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до
відповідача ОСОБА_3, що є її сином, про визнання таким, що втратив право
користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1. В обгрунтування заявлених
позовних вимог посилається на наступні обставини. У вказаній трикімнатній
квартирі зареєстровані: вона, дочка ОСОБА_4, неповнолітній син ОСОБА_2 і син
ОСОБА_3. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від
13.12.2004р. змінено умови найму жилого приміщення, в результаті чого
призведено розподіл особистих рахунків: за особистим рахунком № 8027 наймачем є
вона, разом з нею зареєстровані як члени її сім”ї - дочка ОСОБА_4 і
неповнолітній син ОСОБА_2; за особистим рахунком № 8047 наймачем є відповідач
ОСОБА_3., який проживав в ізольованій кімнаті площею 10кв.м. Посилаючись на
добровільне залишення відповідачем квартири у кінці липня 2006 року і вибуття
на постійне проживання до іншого жилого приміщення - до своєї дружини ОСОБА_5
АДРЕСА_2, непроживання ним у спірній квартирі понад 6 місяців, просила визнати
ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.
судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги і надала пояснення
аналогічнні тим, що викладені в позові.
у якості третьої особи ОСОБА_4, підтримала позовні вимоги, і приєдналась до
пояснень своєї матері.
в судовому засіданні, заперечуючи проти позову, пояснив, що перейшов тимчасово
проживати до дружини внаслідок конфліктних відносин і неприязні в сім”ї, речі
частково залишились в спірному помешканні. Мати одразу поставили нові двері, а
ключі від нових замків не видала, виключивши таким чином можливість його
користування спірним жилим приміщенням. У зв”язку з тим, що він тимчасово був
відсутній в квартирі через сварки в родині, відсутністю можливості потрапляння
до житла, закріпленого йому в користування, просив відмовити в задоволенні
третьої особи ЖКП “Житло Схід” в судове засідання не прибув, надавши лист про
розгляд справи у його відсутність.
позивачку, відповідача, третю особу, свідка, дослідивши письмові докази, суд
вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
справи встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Рішенням
Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 12.11.2004р., що набрало
чинності, за позовом ОСОБА_1 змінено умови найму жилого приміщення: в
користування ОСОБА_1 із донькою ОСОБА_4 і неповнолітнім сином ОСОБА_2 виділено
дві суміжні жилі кімнати площами 16,9кв.м. і 9кв.м., а у користування ОСОБА_3
виділено жилу кімнату площею 10кв.м., підсобні приміщення залишені в загальному
користуванні сторін (а.с. 59).

На
підставі судового рішення призведений розподіл особистих рахунків.

Так, з
довідки ЖКП “Житло Схід”, особового рахунку № 8027 вбачається, що наймачем
частини квартири, що складається з двох кімнат жилою площею 25,9кв.м. (кв.
АДРЕСА_1), є ОСОБА_1, разом з якою значаться зареєстрованими донька ОСОБА_4 і
неповнолітній син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 68-69). Наймачем іншої частини
даної квартири, що складається з однієї жилої кімнати жилою площею 10кв.м. (кв.
АДРЕСА_3) є ОСОБА_3. за окремо укладеним із ним особистим рахунком № 8047 (а.с.
5, 7, 70).

Згідно з
актом Житлово-комунального підприємства «Житло Схід» від 16.11.2007р.,
ОСОБА_3., 1977р.н., не проживає в квартирі АДРЕСА_3 - з серпня 2006 року (а.с.
6).

Відповідно
до ст. 107 ч. 2  ЖК, на яку в обгрунтування
заявлених вимог посилається позивачка, у
разі  вибуття  наймача та
членів його сім'ї  на постійне
проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле  приміщення в тому ж населеному пункті договір
найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого
приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не
розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим
приміщенням з дня вибуття.

Зважаючи на принцип змагальності
сторін, відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень.

Втім, позивачка,
посилаючись на вимоги ст. 107 ЖК України, не надала жодного належного і
допустимого доказу в сенсі ст.ст. 58-59 ЦПК України з приводу вибуття ОСОБА_3
на постійне місце проживання до іншого жилого приміщення, у зв”язку з чим не
довела підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування
жилим приміщенням.

Однак, не змінюючи правові підстави своїх позовних вимог
(ст. 107 ЖК України), позивачка фактично обгрунтовувала свої вимоги відсутністю
відповідача в місці постійного проживання понад 6 місяців, а саме з вересня
2006 року, без поважних причин, що визначено в ст.ст. 71, 72 ЖК України.
Перевіряючи доводи тимчасової відсутності відповідача в спірному помешканні суд
з”ясував наступне.

В ході судового
розгляду справи знайшли своє підтвердження доводи відповідача щодо тимчасового
залишення спірного житла внаслідок конфліктних відносин в родині, що
підтверджується довідкою Орджонікідзевського РВ ММУ (а.с. 49). Також на
конфлікти і неприязнені відносини посилалась
в своєму позові у 2004р. і ОСОБА_1 (а.с. 559).

Як встановлено і підтверджено матеріалами справи,
позивачкою у вересні 2006 року змінено вхідні двері до квартири і замки (а.с.
50-53), і нею не оспорюється факт ненадання відповідачеві ключів від нових
замків.

Допитана
в судовому засіданні свідок ОСОБА_6, що товаришує із позивачкою, пояснила, що
бачила, як відповідач вибивав двері своєї квартири у вересні 2006р.

У змісті позову
позивачка зазначила, що у 2006 році відповідач забрав речі, необхідні для
щоденного користування. Разом з тим, в ході судового розгляду ОСОБА_1 не
заперечувала, що інші речі відповідача залишились в його кімнаті, закріпленій
за ним в користуванні за судовим рішенням .

Відповідно
до ч. 1 ст. 61 ЦПК
України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню.

Крім того,
доводи позивачки з приводу непроживання відповідача у спірному жилому
приміщенні з серпня 2006 року спростовуються квитанціями щодо часткової оплати
відповідачем за цей період часу квартплати (а.с. 54-57).

В судовому засіданні позивачка не спростовувала
відсутності правових підстав для її зобов”язання сплачувати комунальні послуги
за особистим рахунком сина. Враховуючи самостійні зобов”язання наймачів із
своїми повнолітніми членами сім”ї за розподіленими особистими рахунками
оплачувати житлово-комунальні послуги, на підставі окремих договорів про
надання послуг з утримання будинку, споруд і придомової території по кв.
АДРЕСА_1 із ОСОБА_1 і АДРЕСА_3 з ОСОБА_3, відсутність в цій частині зобов”язань
солідарної відповідальності позивача і відповідача, суд вважає, що ОСОБА_1,  здійснюючи за ОСОБА_3 часткову оплату
житлово-комунальних послуг, діяла на свій ризик (а.с. 8-9, 10-33, 43-44).

І в
решті, судовим розглядом не встановлено порушень відповідачем житлових прав
позивачки і зареєстрованих разом з нею за окремим особистим рахунком членів сім”ї,
в тому числі неповнолітнього сина ОСОБА_2.

Таким
чином, встановлено, що зареєстрований в спірному помешканні - ОСОБА_3., з
серпня 2006 року по день постановлення даного судового рішення не втрачав
зв”язку зі спірним жилим приміщенням, позивачем не доведено добровільне
залишення відповідачем спірного житла і виїзд на постійне місце проживання в
інше помешкання, а з”ясовано, що тимчасова відсутність ОСОБА_3 була пов”язана
із конфліктними відносинами в сім”ї, відсутністю ключів, що виключало його
потрапляння до свого житла, і дані обставини враховуються судом як поважні
причини відсутності в місці постійного проживання.

Тому суд, виходячи з принципу
недоторканості житла, зважаючи на положення ст.ст. 9 ч. 3 ЖК України, вважає,
що в позові ОСОБА_1 щодо втрати ОСОБА_3 права користування жилим приміщенням
слід відмовити.

На підставі
ст.ст. 9 ч. 3, 107 ЖК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218
ЦПК України, -

В И Р І
Ш И В:

В
задоволенні позову ОСОБА_1, що діє в своїх інтересах і інтересах
неповнолітнього ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням
- відмовити.

Рішення
суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької
області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі в
десятиденний строк з дня його проголошення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги або в порядку ч.
4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя
________________________________