Справа
№2-910-2008
Рішення

іменем
України

14 серпня 2008 року                                    Горохівський
районний суд

Волинської
області

в складі:

головуючого         -                                                        Адамчук
Г.М.,

при секретарі        -                                                        Домбровській
З.П.,

за участю позвича -                                                        ОСОБА_1,

представника
позивача -                                               ОСОБА_2,

відповідачів          -                                                        ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

розглянувши у
відкритому судовому заpсіданні в місті Горохові цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення 14 000 тисяч гривень та зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про визнання договору дійсним,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3
та ОСОБА_4про стягнення 14 000 (чотирнадцяти тисяч) гривень та судових витрат.

Мотивує свій позов тим, що 25 травня
2008 року він заплатив відповідачам по справі 19 000 гривень з наміром придбати
незакінчений житловий будинок в с.Шклинь. Договору в письмовій формі укладено
не було. Після того, як вони разом з спеціалістом подилися цей будинок,
вирішили його не купувати і через шість днів після того, як заплатили 19 000
гривень попросили у відповідачів їх повернути. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повернули 5
тисяч гривень, пообіцяли повернути решту коштів після того, як продадуть
житловий будинок комусь іншому. Оскільки ніякого договору купівлі продажу не було,
ОСОБА_6 просить стягнути з відповідачів в його користь 14 000 гривень боргу та
судові витрати.

ОСОБА_3 звернувся з зустрічним позовом
до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового
будинку в с.Шклинь, який належить його батькові ОСОБА_7, який було укладено
25.05.2008 року від його імені, між ним та ОСОБА_1, ОСОБА_5, посилаючись на те,
що 25 травня 2008 року між ним та відповідачами було узгоджено усі істотні
умови договору купівлі-продажу житлового будинку, який належть його батькові
ОСОБА_7. Відповідачі оглянули житловий будинок та погодилися заплатити за нього
19 000 (дев»ятнадцять тисяч) гривень. ОСОБА_3 пропонував посвідчити даний
договір нотаріально, однак відповідачі заявили, що угода між ними фактично
відбулася і вони заплатять відразу всю суму коштів. Договір вони мали намір
посвідчити нотаріально після виготовлення всіх необхідних правовстановлюючих
документів на будинок. Приблизно через тиждень відповідачі приїхали та
повідомили, що не хочуть купляти житловий будинок та почали вимагати повернути
їм сплачені кошти. Він віддав 5000 гривень, решту суми пообіцяв віддати після
того, як продасть будинок комусь іншому. Враховуючи, що відповідачі сплатили
повну вартість житлового будинку, ухилилися від нотаріального посвідчення
договору купівлі-продажу просить визнати цей договір купівлі-продажу дійсним.

Відповідач по первісному позову
ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що віддасть ОСОБА_1 решту суму сплачених
ним коштів за житловий будинок після того, як його продасть.

Відповідач по первісному позову
ОСОБА_4 в судовому засіданні позову не визнала, пояснила, що вона ніякого
відношення до договору купівлі-продажу не мала, оскільки будинок належить
батькові чоловіка, житловий будинок продавав чоловік. Отримані кошти від
продажу житлового будинку нею були потрачені на потреби родини.

Відповідач у зустрічному позові
ОСОБА_1 позову не визнав, пояснив, що договору купівлі-продажу укладено не
було, будь-якої письмової угоди вони не укладали. Просить в задоволенні
зустрічного позову відмовити.

Відповідач у зустрічному позові
ОСОБА_5 просить в задоволенні позову відмовити.

Суд вважає, що первісний позов ОСОБА_1
до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення 14 000 гривень боргу та судових витрат
підлягає до задоволення, а в зустрічному позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_5
про визнання договору купівлі-продажу дійсним слід відмовити.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно з ст.1049 ЦК України,
позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядок,
що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення
позики або цей строк визначений моментом пред»явлення вимоги, позика має бути
повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред»явлення
позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Розпискою ОСОБА_3 стверджується, що
він 25.05.2008 року отримав гроші в сумі 19 000 гривень від ОСОБА_1.

З розписки, складеної ОСОБА_4 видно,
що вона зобов»язується повернути гроші в сумі 14 000 (чотирнадцять тисяч)
гривень ОСОБА_1, коли продасть даний будинок.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 отримали від ОСОБА_1 за житловий будинок 19000 гривень, з яких на
виомогу останнього повернули 5000 гривень та зобов»язалися повернути решту суму
коштів, про що ОСОБА_3 сам ствердив в судовому засіданні, а ОСОБА_4 склала
відповідну розписку.

Посилань ОСОБА_4 про те, що вона не
має ніякого відношення до даного правочину, так як будинок за дорученням свого
батька продавав її чоловік, розписка була нею написана під психологічним тиском
суд до уваги не приймає, оскільки отримані кошти за будинок подружжя ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 витрачали спільно, про що самі ствердили в судовому засіданні, змісту
розписки ОСОБА_4 не оспорює, будь-яких доказів психологічного тиску на неї з
вимогою скласти розписку ОСОБА_4 суду надано не було.

Відповідно до ст.215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину
стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п»ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.203 ЦК України,
волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутріншій
волі.

Відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України, у
разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору
такий договір є нікчемним.

Згідно з ч.1 ст.216 ЦК України,
недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з
його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути
другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в
разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість
того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Свідоцтвом про право власності не
нерухоме майно, який було видано виконавчим комітетом Шклинської сільської ради
26.05.2008 року стверджується, що житловий будинок АДРЕСА_1 на праві приватної
власності належить ОСОБА_7.

З довідки Шклинської сільської ради
від 11.08.2008 року № 291 вбачається, що доручення ОСОБА_7 на продаж житлового
будинку АДРЕСА_1 станом на 25.05.2008 року не посвідчувалось.

Враховуючи, що договір купівлі-продажу
житлового будинку нотаріально повідчено не було, ОСОБА_3 мав намір продати
належний його батькові ОСОБА_7 житловий будинок без належним чином засвідчених
повноважень, пояснення ОСОБА_3, який не наполягав на визнанні договору
купівлі-продажу дійсним, суд вважає, що в позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_5
про визнання договору купівлі-продажу дійсним слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 215 ЦПК
України

ст.ст. 215, 203,
220, 216 ЦК України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4про
стягнення 14 000 гривень та судових витрат задовольнити повністю.

Стягнути
з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 14 000 (чотирнадцять тисяч) гривень, 140
гривень державного мита та 30 гривень витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи, всього 14 170 (чотирнадцять тисяч сто сімдесят)
гривень.

В
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про визнанння
договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею
294 цього Кодексу, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього
строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заяву про апеляційне оскарження
рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий                                                                   Г.М.
Адамчук