Цивільне судочинство
категорія - на вимогу, яка ґрунтується
на правочині, вчиненому у
письмовій формі - 1.1.1.                                                                                     Справа № 2-н-104
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07
жовтня 2008 року                                                                    м. Любомль.

Суддя Любомльського районного суду Волинської
області Дорош П.І., розглянувши заяву ЗАТ «Приватбанк» про видачу судового
наказу,--

встановив:

У Любомльський районний суд з заявою про видачу судового наказу
звернулось ЗАТ КБ «Приватбанк» з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 2615,64
гривень кредитного боргу.

Представник
заявника Янсон Є.В. вказує, що ОСОБА_1 10 травня 2006 року отримав кредит в
розмірі 4 тисячі гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у
розмірі 48,00 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії картки. Кредит був наданий у вигляді
встановлення кредитного ліміту на платіжну картку відповідно до умов укладеного
договору. Договір складається з заяви позичальника, Умов надання банківських
послуг та Правил користування платіжною карткою.

Вивчивши
та проаналізувавши подані матеріали, приходжу до висновку, що у прийнятті даної
заяви слід відмовити.

У
доданих до заяви документах дійсно міститься заповнений від імені ОСОБА_1
формуляр заяви. Однак у ньому не вказано жодної з перелічених заявником  умов договору ( відсотки за користування
кредитом, порядок його погашення тощо). Умови надання банківських послуг та
Правила користування платіжною карткою також не містять таких даних. Крім того,
невідомо чи позичальник дійсно ознайомлювався з ними.

Згідно
ч.1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі, а у
ч.1 ст. 1054 цього ж Кодексу вказано, що за кредитним договором  банк або інша фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит
та сплатити проценти.

Таким
чином, не вирішуючи наперед питання обґрунтованості вимог заявника, приходжу до
висновку, що з поданих документів вбачається спір про право, а вимоги заявника
не прописані в укладеному між сторонами договорі.

Згідно
п.2 ч.1 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу
судового наказу якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Враховуючи
наведене, керуючись ст. 100 ЦПК України, --

ухвалив:

Відмовити
у прийнятті заяви ЗАТ КБ «Приватбанк» про видачу судового наказу про стягнення
з ОСОБА_1 2615 (двох тисяч шістсот п'ятнадцяти) гривень 64 копійок кредитного
боргу, оскільки з заяви та  поданих
документів вбачається спір про право.

Копію даної ухвали надіслати заявнику разом
із заявою та всіма доданими до неї документами. Оригінал даної ухвали разом з
копією заяви про видачу судового наказу та копіями доданих до неї документів
залишити при справі.

Роз'яснити заявнику, що у відповідності до
ч.2 ст. 101 ЦПК України він має право звернутися з тими самими вимогами у
позовному порядку.

Ухвала
набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження, якщо
заяву про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної
скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду
Волинської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з
дня винесення ухвали заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 10 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя Любомльського
районного суду

Волинської області                                                                                   П.І.
Дорош