Справа № 22ц - 1970                              Головуючий у 1
інст. - Бараненко С.М.
Доповідач - Хромець Н.С.
05 грудня 2008 року апеляційний суд Чернігівської області у складі:
Головуючого - судді
Суддів -  Демченко Л.М., Острянського В.І.
Зіньковець О.О., Вареник О.М.
З участю представника позивача -
ОСОБА_1, представника відповідача - ОСОБА_2
Розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Чернігові справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 і
Новгород-Сіверської міської ради на рішення Новогород-Сіверського районного
суду від 24 вересня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 і
Новогород-Сіверської міської ради про визнання недійсним державного акту на
право приватної власності на земельну ділянку та визнання права користування
У травні 2008 р. ОСОБА_4 заявила
позов до ОСОБА_3 про визнання права користування земельною ділянкою площею
„приблизно 2 м кв.”, розташованою під належною їй будівлею, а саме, тамбуром до
квартириАДРЕСА_1, та визнати частково недійсним державний акт на право
приватної власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_3 на підставі рішення
Новгород-Сіверської міської ради від 19 жовтня 2007 р.
За клопотанням відповідачки
ОСОБА_3 до участі у справі в якості відповідача залучена Новгород-Сіверська
Позивачка обґрунтовувала свої
вимоги тим, що відповідачка за сприяння міської ради незаконно приватизувала
земельну ділянку, яка не перебувала у користуванні відповідачки, а перебувала у
користуванні позивачки, оскільки на цій ділянці, площею приблизно 2 м кв.,
розташований тамбур квартири, яка є власністю позивачки.
Відповідачі позов не визнавали, посилаючись
на законність приватизації земельної ділянки відповідачкою ОСОБА_3 та
узгодження меж при приватизації з позивачкою. Крім того, ОСОБА_3 посилається на
те, що за час між складанням технічної документації та отримання державного
акту сама позивачка самовільно перебудувала свій коридор, збільшила його
площу,  захопивши при цьому більше 4 кв.
м її (відповідачки) земельної ділянки.
Рішенням Новгород-Сіверського
районного суду від 24 вересня 2008 р. позов ОСОБА_4задоволено. Суд визнав
недійсним в частині належності ОСОБА_3 земельної ділянки, розташованої під
належним ОСОБА_4 тамбуром кв.АДРЕСА_1,
державний акт серії  ЯГ   № 810723 на право власності на земельну
ділянку, виданий ОСОБА_3 на підставі рішення Новгород-Сіверської міської ради
від 19 жовтня 2007 р. За ОСОБА_4 визнане право користування земельною ділянкою
приблизно 2 м кв., розташованою під належним їй на праві власності тамбуром
кв.АДРЕСА_1 та відмежовану від земельної ділянки ОСОБА_3 парканом. З
відповідачів солідарно стягнуто на користь позивачки 16 грн. у повернення
судових витрат.

У апеляційних скаргах ОСОБА_3 та
Новгород-Сіверська міська рада просять рішення місцевого суду скасувати і
закрити провадження у справі, посилаючись на невідповідність висновків суду
обставинам справи. Відповідачі вважають, що суд не застосував матеріальний
закон, який належало застосувати, а саме ст.ст. 118, 120 ЗК України, а також
вказують на те, що по справі доведено факт самовільного будівництва  позивачкою коридору та захват у зв'язку з
цим  частини земельної ділянки
відповідачки, чого суд необґрунтовано не взяв до уваги.

Вислухавши доповідь судді,
пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що скарги є  обґрунтованими і підлягають задоволенню
частково, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у
позові у зв'язку з невідповідністю висновків суду встановленим обставинам та недоведеністю
обставин , що мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суд
виходив з того що приватизацією ОСОБА_3 частини земельної ділянки порушується
законне право позивачки на обслуговування своєї частини будинку.

Такі висновки суду не ґрунтуються
на матеріалах справи .

З матеріалів справи вбачається,
що межі земельних ділянок сторін були визначені у березні 2006 року, що
підтверджено актом про узгодження меж
(а.с. 79) та даними планів зовнішніх меж земельної ділянки ОСОБА_3
(а.с.71-82). Крім того, по справі доведено, що позивачка незаконно, без  відповідного дозволу органу місцевого
самоврядування, розширила прибудову (яку вона називає тамбуром чи коридором) до
своєї частини будинку, збільшивши її площу з 8,2 м2 до 12,32 м2.
Ця обставина підтверджена належними і допустимими доказами, а саме актом
обстеження прибудинкової території від 28 лютого 2008 р.(а.с.121), рішенням
виконкому Новгород-Сіверської міської ради від 17 липня 2008 р. про відмову у
наданні дозволу на перебудову коридору (а.с. 123) та даними повідомлення про
таке рішення позивачки (а.с. 124). Заперечення позивачки про те, що розширення
коридору вона здійснила відповідно до плану, викресленого на її заяві до
виконкому від 30 листопада 2006 р. про надання дозволу на розширення коридору
нічим не підтверджені. Представник позивач у судовому засіданні пояснив, що
будівництво позивачка здійснювала фактично у 2007-2008 роках. В матеріалах
справи існує лише акт від 28 лютого 2008 р. про самовільне розширення коридору.
Достовірних даних, які підтверджували б пояснення позивачки та її
представника  про те, що частина
земельної ділянки, приватизованої відповідачкою знаходилась під будівлями
позивачки  на час приватизації у справі
нема.  Пояснення позивача в цій частині
не узгоджуються з  доказами про які
йшлося вище. Навпаки, пояснення відповідачки підтверджуються копією її заяви
ОСОБА_4 до виконкому міськради про надання дозволу на розширення існуючого
коридору, яка подана нею лише 30 листопада 2006 р., тобто після  виготовлення технічної документації на
земельну ділянку ОСОБА_3 і узгодження меж (а.с. 160) та даними технічного
паспорта на будинок, з якого вбачається, що на час придбання позивачкою площа
прибудови (коридора) становила 8,2 м2. Та обставина, що виконком
тривалий час не розглядав дану заяву позивачки, не означає, що здійснювати
роботи по розширенню своєї частини будинку вона мала право без належних
дозволів.

Достовірних доказів про те, що
відповідачкою приватизована частина земельної ділянки, яка на час оформлення
документів для приватизації знаходилась під будівлею позивачки по справі не
добуто. Висновок суду про чітке відображення цього на схемі у державному акті
на ім'я ОСОБА_3 не можна визнати обґрунтованим. Сторони  по даній справі не надали суду безспірних
доказів про неналежне відображення дійсного розташування будівель на час
приватизації та у теперішній час, а  тому
суд не мав підстав для висновку про порушення прав позивачки.

Таким чином,
висновок суду про незаконність приватизації відповідачкою частини земельної
ділянки є необґрунтованим. Натомість, підтверджені доводи відповідачки про
самовільне розширення позивачкою своєї частини будинку.

Зважаючи на наведене вище,
апеляційний суд вважає, що у позові ОСОБА_4 слід відмовити з у зв'язку з
його  недоведеністю.

Керуючись ст.ст.
303, 307, 309 п.п. 2, 3 ,  313, 314, 315,
317, 319 ЦПК України, ст.ст.125, 126 ЗК України, апеляційний суд

в
и р і ш и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 і
Новгород-Сіверської міської ради
задовольнити частково.

Рішення Новгород-Сіверського
районного суду від 24 вересня 2008 року скасувати.

У позові ОСОБА_4 до ОСОБА_3 і
Новгород-Сіверської міської ради про визнання недійсним державного акту на
право приватної власності на земельну ділянку та визнання права користування
земельною ділянкою відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту
його проголошення і може бути оскаржене до Верховного Суду України у
касаційному порядку протягом двох місяців.

Головуючий:                                         Судді: