Справа № 22-1895/2008
Головуючий у 1-й інстанції: Яковлєва С.В.
Категорія:  44                                     Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

25 листопада 2008
року             Колегія суддів судової
палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

Белінської
І.М.(головуючої),

Гайсюка О.В.,

Чорнобривець О.С.,

при секретарі - Шевченко Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кіровограді справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Знам”янського міськрайонного суду від 6
травня 2008 року в цивільній справі за позовом Селянської спілки приватних
власників ( далі ССПВ) “Зоря України”, третя особа без самостійних вимог на
предмет спору ОСОБА_1, до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2007
року  ССПВ “Зоря України” звернулась до
суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_2, як наймач, а інші
відповідачі, як члени її сім”ї, більше шести місяців не проживають у квартирі
АДРЕСА_1 у с.Суботці Знам”янського району без поважних причин. Внаслідок
тривалої відсутності відповідачів квартира зазнала значної руйнації,
знаходиться у непридатному для проживання вигляді, на протязі двох років не
сплачується квартирна плата.

Останнім рішенням
Знам”янського міськрайонного суду від 6 травня 2008 року ССПВ “Зоря України” в
позові відмовлено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду через невідповідність висновків
суду обставинам справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими,
порушення норм матеріального права. Вказується на те, що висновок суду першої
інстанції про відсутність передбачених ст.71 ЖК України підстав для визнання
відповідачів такими, що втратили право користування спірною квартирою не
грунтується на повному та всебічному з”ясуванні обставин, що мають значення для
справи, суперечить наданим позивачем та нею доказам, які свідчать про
відсутність відповідачів у спірній квартирі без поважних причин на протязі двох
років.

Заслухавши
пояснення ОСОБА_1, запереченняОСОБА_2 та її представникаОСОБА_8, дослідивши
наявні в матеріалах справи докази, обговоривши доводи скарги, колегія суддів
вирішила, що підстави для скасування рішення суду відсутні,  в зв”язку з чим апеляційна скарга підлягає
відхиленню.

Відмовляючи в
задоволенні позову, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_2, її син ОСОБА_3
та дочка ОСОБА_4 набули права користування спірною квартирою на підставі
ордера, виданого правлінням колгоспу ім.Леніна у грудні 1991 року. В квартирі
також проживали троє неповнолітніх дітей ОСОБА_4 У 2005 році у зв”язку із
скрутним матеріальним становищем ОСОБА_2 тимчасово виїхала на роботу до
м.Миколаєва, ОСОБА_4 з дітьми залишилась проживати у спірній квартирі і
проживала там до грудня 2006 року, після чого переїхала до матері у м.Миколаїв.
Встановлено, що протягом 2006-2007 років ОСОБА_2 періодично приїзжала додому,
проживала в цей час в своїй квартирі. В квартирі постійно знаходились речі
домашнього вжитку відповідачів. За таких обставин, суд дійшов висновку про
недоведеність позивачем підстав, якими він обгрунтовував позовні вимоги про
визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Колегія суддів
вважає, що такий висновок суду відповідає долученим до справи доказам, яким суд
дав правильну правову оцінку.

Відповідно до ст.71
ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім”ї за ними
зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Частиною 3 цієї статті
передбачено випадки, коли жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім
наймачем або членами його сім”ї понад шість місяців. Так, п.2ч.3ст.71 ЖК
встановлено, що жиле приміщення зберігається у випадку тимчасового виїзду з
постійного місця проживання за умовами і характером роботи - протягом усього
часу виконання цієї роботи. Надані позивачем та третьою особою докази не
спростовують поясненьОСОБА_2 про те, що її відсутність у квартирі була по”язана
з тим, що місце її роботи знаходилось у м.Миколаєві. Акти обстежень квартири
від 15.08.2006 року та від 21.02.2007 року, які є ідентичними за формою та
змістом, складом комісій та написані в одному стилі,   що вже викликає сумнів у достовірності у
всякому випадку одного з актів, не доводять тієї обставини, що на час
обстеження  спірна квартира знаходилась у
непридатному для проживання стані, оскільки таких даних не містять взагалі.
Крім того, свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтвердили той факт, що ОСОБА_2
періодично (1 раз на два місяці) приїзжала у село Суботці, проживала у спірній
квартирі, а її дочка з неповнолітніми дітьми постійно проживала там до грудня
2006 року.

Доводи апеляційної
скарги щодо неповного з”ясування судом обставин про наявність чи відсутність у
спірній квартирі газу, води, світла, боргу по оплаті комунальних послуг та
квартирній платі не можна визнати обгрунтованими, оскільки відповідно до ст.60
ЦПК України обов”язок доказування обставин, якими  обгрунтовуються позовні вимоги, покладається
на позивача або іншу особу, яка бере участь у справі на боці позивача, у даному
випадку. До того ж сам по собі факт відсутності в квартирі газу чи світла не
доводить обставин, які за законом є підставою для позбавлення наймача та членів
його сім”ї права користування жилим приміщенням.

Матеріали справи не
містять також відомостей про те, що неповнолітні діти ОСОБА_4, зареєстровані у
спірній квартирі як такі, що постійно там проживають, мають інше місце
проживання.

Наведене свідчить
про те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дедержанням норм
матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись
ст.ст.303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу
ОСОБА_1 відхилити, а рішення Знам”янського міськрайонного суду від 6 травня
2008 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду
України на протязі двох місяців з дня набрання нею законної сили.

ГОЛОВУЮЧА:                                              Белінська І.М.

СУДДІ:
Гайсюк О.В.

Чорнобривець О.С.