Справа № 2-26608
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

2 червня 2008 року
м. Дніпропетровськ

Самарський районний суд м.
Дніпропетровська у складі:

головуючої судді           Петешенковій М.Ю.

при  секретарі                Ніколайчук Ю.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третіх осіб: Восьмої Дніпропетровської
державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 про визнання права власності, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до
ОСОБА_2, за участю третіх осіб: Восьмої Дніпропетровської державної
нотаріальної контори, ОСОБА_3 про визнання права власності.

В обґрунтуванні позовних вимог вона
посилається на те, що в червні 1974 року вона познайомилася із ОСОБА_4. Вони
почали проживати однією сім'єю без шлюбу, вести спільне господарство, на
сумісні гроші купували необхідні речі. 1 квітня 1975 року вони придбали
квартиру АДРЕСА_1. Правоустановчі документи на право приватної власності були
оформлені на ім'я ОСОБА_4. Після придбання квартири вони вселилися в неї та
прописалися. В період спільного проживання у 1977 році вони за спільні грошові
кошти почали будівництво добудови до вищевказаної квартири. У зв”язку з добудовами,
рішенням виконавчого комітету Самарської
районної ради м. Дніпропетровська від 23 серпня 1989 року за № 386/1 був
затверджений акт про поділ частин співвласників домоволодіння АДРЕСА_1,на
підставі якого їх частина складає 62/100, тобто вказана частина будинку
належить їм на праві спільної сумісної власності у рівних долях по 31100
частині.

ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_4 помер. Відповідач по справі ОСОБА_2 є рідним сином померлого ОСОБА_4 і
являється спадкоємцем першої черги за законом.

З
метою прийняття спадщини вона звернулася до восьмої Дніпропетровської Державної
нотаріальної контори, але їй було відмовлено у прийнятті заяви, оскільки
спадщину прийняв син спадкодавця - ОСОБА_2

Позивач
вважає, що будучі фактичною дружиною ОСОБА_4., померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
проживала на день його смерті з ним однією сім”єю, має право на 1/2 частину
спадщини, що відкрилася після його смерті, тобто на половину 31/100 частини
спірного домоволодіння. Позивач просить визнати за нею право власності на
93/200 частини спірного домоволодіння.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_5 позовні
вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі на підставі
обставин, викладених у позовній заяві.

Відповідач
ОСОБА_2, представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні  позовні вимоги визнали частково та не
заперечували проти визнання за ОСОБА_1 права власності на 31/100 частини
спірного домоволодіння АДРЕСА_1, набутого за час спільного проживання. В іншій частині позовних вимог заперечували, оскільки син
є єдиним спадкоємцем першої черги.

Представник Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори, в
судове засідання не з”явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся
належним чином. На
адресу суду надійшли письмові пояснення третьої особи, відповідно до яких
остання просила суд розглянути справу за відсутності її представника (а.с.
а.с. 172, 187).

В
судове засідання третя особа ОСОБА_3 не з'явилася, про час та місце розгляду
справи повідомлялася належним чином, причина не явки суду не відома (а.с. а.с.
192, 208).

Вислухавши
сторони, представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що на підставі
свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 11 жовтня 1989
року, виданого Самарським районним відділом комунального господарства, 62/100
частини жилого будинку АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4 (а.с. 20).

Квартира № 1 в
будинку АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3.

Як вбачається із
матеріалів справи, а саме довідки голови квартального комітету Плахот ник Л.П.
від 19 лютого 2006 року, ОСОБА_1 починаючи з 1975 року мешкалаАДРЕСА_1(а.с.
19).

Рішенням
Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2007 року, встановлено,
що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали однією
сім”єю з серпня 1974 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 без шлюбу (а.с. 133-135).

Відповідно
до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не
перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання,
належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено
письмовим договором між ними.

Судом
встановлено, що квартира № 2 в будинку АДРЕСА_1 належала
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності, оскільки була придбана
під час спільного проживання.

Враховуючи
вищевикладене, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 має право на майно, спільно
нажите з ОСОБА_4, а саме на 31/100 частину квартири № 2 в будинку АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_4 помер. (а.с. 21).

Після
його смерті відкрилася спадщина, яка складається з: домоволодіння АДРЕСА_1.

Згідно
із ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування мають діти
спадкодавця, той з подружжя, який його пережив.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, якій
постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається
таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК
України, він не заявив про відмову від неї.

Згідно
ст. 1264 ЦК України  у четверту чергу на
право спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією
сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Враховуючи наведені норми, співвідношуючи їх зі встановленим в засіданні
обставинами, суд доходить висновку про те, що після смерті ОСОБА_4, залишилося
два спадкоємці його майна: відповідач ОСОБА_2, який є його сином та відноситься
до першої черги спадкоємців за законом та позивач ОСОБА_1 - четверта черга
спадкоємців за законом.

З
метою прийняття спадщини позивач звернулася до Восьмої дніпропетровської
Державної нотаріальної контори, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, оскільки протягом шести
місяців з дня його смерті до Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної
контори з заявою про прийняття спадщини звернувся син померлого ОСОБА_2, який
відноситься до першої черги спадкоємців за законом згідно ст. 1261 ЦУ
України.(а.с. 25).

Відповідно
до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування
почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на
спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від
права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Оскільки
ОСОБА_2 є рідним сином померлого ОСОБА_4 і являється спадкоємцем першої черги
за законом, а ОСОБА_1 є особою, яка проживала зі спадкодавцем однією сім'єю і
являється спадкоємцем четвертої черги за законом, суд вважає, що відповідач має
першочергове право на спадщину за законом.

Судом
роз”яснювались позивачу положення ст.ст. 10, 11, 18, 57-60 ЦПК України та
наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, а також те, що суд
розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих
доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому суд приймає
до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі.

Аналізуючи факти, встановлені судом в їх сукупності, співвідношуючи їх зі
змістом приведених норм, суд вважає, що позовна вимога ОСОБА_1 про визнання за
нею права власності на 93/200 будинку АДРЕСА_1
підлягає частковому задоволенню, в частині визнання за нею права власності на
31/100 частину спірного будинку, як придбану під час спільного приживання з
ОСОБА_4

Керуючись ст.ст. 1258, 1261, 1264, 1268, 1270, Цивільного кодексу
України, ст.ст. 4 - 8, 10, 11, 18, 57 - 60, 169, 174, 208, 209, 212 - 215, 218
Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов  ОСОБА_1  задовольнити частково.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на 31100 частину
домоволодіння АДРЕСА_1.

Рішення
суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Головуючий  суддя
М.Ю. Петешенкова