справа №2-910/08
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

07 листопада 2008 року.

Великоновосілківський районний суд Донецької області у
складі:

головуючого: судді Єфименко В.І.,

при секретарі: Тахтаровой Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
смт Велика Новосілка цивільну справу за позовом ОСОБА_1( його представник-ОСОБА_2) до
ОСОБА_3 про витребування безпідставно набутого майна (грошей),-

встановив:

Громадянин
Іспанії ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про витребування безпідставно набутого
майна (грошей). В обгрунтування  позовних
вимог позивача його представник ОСОБА_2 зазначив у позовній заяві, що в квітні
2007 року позивач приїхав в Україну з туристичною метою. Для пересування
територією України  він взяв на прокат у
ТОВ “Перша прокатна компанія”  автомобіль
марки “МАЗДА-3”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на підставі договору
оренди за  НОМЕР_3 від 5 квітня 2007
року. Того ж дня, рухаючись в районі 593 км
траси Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, зі сторони селища Мангуш в напрямку
м. Бердянська, позивач не впорався з керуванням, виїхав на зустрічну полосу
руху, скоївши зіткнення з автомобілем КАМАЗ державний реєстраційний номер
НОМЕР_2 з вантажним причепом НОМЕР_4 державний реєстраційний номер НОМЕР_5,
яким керував відповідач і який йому належить на праві приватної власності.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди значних ушкоджень зазнали обидва
автомобілі, а позивачу були спричинені тілесні ушкодження. Після скоєння  дорожньо-транспортної пригоди позивач
ОСОБА_1, перебуваючи в лікарні  м.
Маріуполь, в присутності своєї рідні
розмовляв з відповідачем про відшкодування спричиненої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди шкоди ОСОБА_3, тоді ж між ними було досягнуто
домовленісті про відшкодування цієї шкоди. За цією домовленістю позивач
зобов'язувався по прибуттю до Іспанії в рахунок відшкодування завданої шкоди
відповідачу перерахувати на його ім'я
15000 доларів США, а коли страхова компанія здійснить страхову виплату,
то відповідач поверне позивачу  страхову
виплату. Після того, як страхова компанія ЗАТ АСК “Інго Україна” здійснила
страхову виплату, відповідач перерахував на ім'я позивача лише
5000 доларів США. За таких обставин позивач вважає, що ОСОБА_3 діяв
відносно нього нібито недобросовісно, порушив їхню домовленість та заволодів
грошима без достатньої правової підстави, і
вимагає стягнути з відповідача
45800 грн. основного боргу, суму індексу інфляції - 8951,15 грн. та 3 %
річних - 909,92 грн.

У
судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги та
просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач
ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 позовні вимоги не визнали і в судовому
засіданні пояснили наступне. 5 квітня
2007 року дійсно  внаслідок того,
що позивач грубо порушив  Правила дорожнього
руху, виїхавши на смугу зустрічного руху, сталася дорожньо-транспортна пригода. Від зіткнення
належні відповідачу на праві приватної власності автомобіль КАМАЗ  державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та
вантажний причіп НОМЕР_4 державний реєстраційний номер НОМЕР_5  перекинулися на узбіччя та зазнали значних
механічних ушкоджень, тим самим відповідачу була спричинена значна майнова шкода.  ОСОБА_3  є
приватним підприємцем і того дня на своєму автомобілі він перевозив вантаж
ОСОБА_5  22 120 кг посівного матеріалу
ячменю, як вказано в накладній ПП “Кірей”. Внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди було знищено 16820 кг з 22 120 кг посівного матеріалу ячменю. ОСОБА_3
компенсував власнику ячменя ОСОБА_5 його втрату, сплативши під розписку 33 640
грн. за 16 820 кг знищеного посівного матеріалу за ціною 2 грн. за 1 кг. Для
транспортування з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця призначення 5180
кг ячменю, який не втратив своєї придатності, відповідач  за свій рахунок сплатив послуги вантажників
та послуги з траспортування. Крім того, відповідач також зазнав значних витрат,
пов'язаних з транспортуванням свого пошкодженого автомобіля та причепу з місця
дорожньо-транспортної пригоди, які складаються з послуг крану для завантаження
та розвантаження автомобіля та причепу - 1200 грн., послуг вантажників - 1000
грн., втрати дизельного пального при зіткненні автомобілів - 4000 грн., послуг
автомобіля з платформою  - 5000 грн., а
також послуги з транспортування ячменю - 1000 грн., витрати на бензин - 6000
грн., оплата експертизи - 1000 грн. на загальну суму 52840 грн. Внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав можливості шість місяців
працювати, втратив свій заробіток за півроку, декілька місяців витратив на те,
щоб відремонтувати свій автомобіль з причепом, тим самим, був порушений його
звичний уклад життя. Таким чином, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди
відповідачу було завдано майнової  шкоди
на значну суму, яка перевищує оспорювану суму. 11 квітня 2007 р. начальнику
10-го  МРО при УДАІ ГУ МВС України у
Донецькій області було відправлено постанову для притягнення ОСОБА_1 до
адміністравної відповідальності, однак позивач ухилився від явки до
відповідного органу, що значно ускладнило та подовжило процедуру страхового
відшкодування, також вимагаючи від відповідача додаткових витрат. Коли
позивач  знаходився в лікарні,  ОСОБА_3
в присутності  ОСОБА_6 та рідних
позивача через перекладача  розмовляв з
ОСОБА_1 про дорожньо-транспортну пригоду та про відшкодування спричиненої йому
майнової шкоди, внаслідок скоєної з
вини позивача дорожньо-транспортної пригоди. Тоді сторони домовився
залагодити все за взаємною згодою, щоб відповідач не звертався  до суду з позовною заявою про відшкодування
заподіяної йому шкоди. Позивач сам запропонував відповідачеві, що він
добровільно відшкодує йому в повному обсязі завдану з його вини майнову  шкоду та оплатить всі понесені відповідачем
витрати у зв'язку з відшкодуванням заподіяної шкоди. Визначення суми
відшкодування  позивач запропонував
зробити відповідачу, а сам зобов'язався по прибуттю до Іспанії перерахувати
йому відповідну суму грошей. Відповідачем було визначено розмір компенсації за
заподіяну  шкоду в сумі 15000 доларів
США. Позивач погодився з такою сумою відшкодування, проти неї не заперечував і
на виконання їхньої домовленості здійснив переказ відповідної суми грошей в
рахунок відшкодування заподіяної відповідачу шкоди.  Цією ж домовленістю також передбачалось, якщо
страхове відшкодування  покриє всі
збитки, то гроші, що залишаться,
відповідач поверне позивачеві.
Після отримання страхового відшкодування
ОСОБА_3 згідно домовленості з позивачем перерахував на його ім'я  5000 доларів США як отриману ним надлишкову
суму. А сам факт прийняття позивачем такого виконання усної домовленості
підтверджує сутність самої домовленості. Твердження позивача про те, що
відповідач діяв відносно нього недобросовісно та заволодів його грошима без
достатньої правової підстави, не
відповідає дійсності, оскільки гроші від позивача він отримав виключно в
рахунок відшкодування заподіяної йому шкоди діями останнього за усною
домовленістю між ними. Відповідач не зловживав довірою позивача, а добросовісно
виконав їхню домовленість з позивачем, і тому вважає позовні вимоги ОСОБА_1
незаконними та необгрунтованими.
Представник відповідача також вказала на те, що представником позивача
безпідставно був нарахований на суму боргу індекс інфляції, так як норми
Цивільного кодексу не передбачають його нарахування в такому випадку. Крім
того, представник позивача на свій розсуд, без належного обгрунтування визначив
період застосування індексів інфляції та нарахування відсотків на суму боргу.

В судовому засіданні були досліджені матеріали перевірки,
проведеної слідчим управлінням ГУ  МВС
України в Донецькій області за фактом
дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини позивача, листи
відправлені електронною поштою через Інтернет перекладачем рідним позивача від
імені ОСОБА_3, допитані свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які підтвердили

3

витрати відповідача на компенсанцію втраченого ячменя та
понесені відповідачем витрати на транспортні послуги.

Заслухавши
пояснення і доводи представників сторін, відповідача ОСОБА_3, допитавши
свідків, проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку про
відмову у задоволенні позовних вимог  з
наступних підстав.

Згідно зі ст.
1188  Цивільного кодексу України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою. Як встановлено в судовому засіданні,  5 квітня 2007 року  поблизу
593 км  траси Одеса-Мелітополь-Новоазовськ
внаслідок грубого порушення позивачем Правил дорожнього руху сталася
дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої відповідачу була спричинена  майнова шкода, значних  механічних ушкоджень зазнав його автомобіль
та вантажний причіп, доведено до непридатності для використання за призначенням  16820 кг ячменю, який відповідач перевозив,
відповідач також поніс витрати, пов'язані з транспортуванням з місця події
транспортних засобів та  інші витрати
на  суму, яка значно перевищує отриману
ним компенсацію. Ці витрати підтверджуються поясненнями самого відповідача ОСОБА_3,
показаннями свідка ОСОБА_5, його розпискою від 17 квітня 2007 р. про отримання
від ОСОБА_3 компенсації за знищений ячмінь у сумі 33 640  грн., показаннями свідка ОСОБА_8 про те, що
ОСОБА_3 оплатив йому  послуги
транспортування у сумі 5000 грн., копією фототаблиці з місця
дорожньо-транспортної пригоди. Усною домовленістю між собою у квітні 2007 року
сторони визначили умови відшкодування майнової шкоди. На виконання цієї
домовленості позивач платіжним дорученням від 18 квітня 2007 р. добровільно
перерахував ОСОБА_3 15000 доларів США в рахунок відшкодування завданої з його
вини шкоди. Цей факт представник позивача визнає і не заперечує. Той факт, що
ця грошова сума була перерахована позивачем ОСОБА_3 саме в рахунок
відшкодування завданої шкоди, підтверджується
платіжним дорученням від 18.04.07 р., в графі “деталі платежу” якого зазначено
ціль платежу як “аварія 05.04.07” . З огляду на те, що представник
позивача  не надав суду жодних доказів,
що спростовують твердження відповідача про відсутність заборгованості, суд
дійшов висновку, що відповідачем грошова сума в розмірі 15000 доларів США була
отримана на цілком достатніх та законних підставах як відшкодування спричиненої
шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а відповідно посилання позивача
на безпідставність отримання грошей відповідачем не відповідає фактичним
обставинам справи і не підтверджується ніякими належними доказами. Таким чином,
порушуючи вимоги ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України щодо
обов'язка сторони довести ті обставини, на які вона покладається в
обгрунтування своїх заявлених позовних вимог,
позивач не довів, що ОСОБА_3 безпідставно отримав від нього оспорювану
суму грошей.

Крім того, страхова сума, виплачена  відповідачу страховою компанією, належить
йому особисто, оскільки він відповідно до Закону України “Про обов'язкове
страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних
засобів” є потерпілим.  А відтак у
позивача немає  ніяких договірних чи
інших підстав, які випливають з норм закону,
вимагати розподілу цієї суми.

Відповідно до вимог ст. 1166 Цивільного кодексу
України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала. Разом з тим ст.1194 Цивільного кодексу
України предбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну  відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої
нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди
і страховою виплатою. Як встановлено судом, після отримання страхової виплати
відповідач повернув позивачеві 5000 доларів США як надлишкову суму, і таким
чином, ніякого боргу у відповідача перед громадянином Іспанії  ОСОБА_1 немає.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 1166, 1188, 1194 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 60, 209, 212, 213, 214, 215 і 218 Цивільного процесуального кодексу
України, суд,-

вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3

про витребування безпідставно набутого майна (грошей) у
сумі 55661,07 грн. відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду
Донецької області через Великоновосілківський районний суд шляхом подання в
10-денний строк з дня його проголошення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.
295 ЦПК України.

Суддя
В.І. Єфименко