Справа № 22ц-1775/2008
Головуючий у першій інстанції БЕЧКО
Категорія - цивільна
Доповідач - бойко о.в.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2008 року

м. Чернігів

Апеляційний
суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді:

бойко
о.в.,

суддів:

лазоренка
м.і., зінченко с.п.,

при секретарі:

пільгуй
н.в., Зіньковець О.О.,

за участю:

третьої особи ОСОБА_1, її
представника ОСОБА_2, позивачки ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4, прокурора
ОСОБА_5,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною
скаргоюОСОБА_1на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 червня
2008 року по справі за позовом ОСОБА_6 в інтересах
недієздатногоОСОБА_7доОСОБА_8, ОСОБА_9про визнання права власності, вселення,
встановлення порядку користування квартирою, усунення перешкод у користуванні
власністю,

в с т а н о в и в:

В
жовтні 2007 року ОСОБА_3 в інтересах недієздатногоОСОБА_7звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_9 в якому просила визнати за ОСОБА_7право власності
на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1, вселити його в квартиру, усунути перешкоди у її
володінні та користуванні; надати у володіння та користування ізольовану
кімнату житловою площею 12,4 кв.м., а відповідачам  - ізольовану кімнату житловою площею 10,1
кв.м.;  зал, кухню, коридор, ванну
кімнату та вбиральню залишити у загальному користуванні; зобов'язати ЖЕК № 2
розділити особові рахунки відповідно на кожного із співвласників; стягнути з
відповідачів матеріальну шкоду в сумі 722 грн. 66 коп. та моральну шкоду в сумі
10000 грн.

В березні 2008 року ОСОБА_3 збільшила
позовні вимоги (а.с.67), просила зобов'язати відповідачів усунути перешкоди в
користуванні житловим приміщенням шляхом передачі оригінала або дубліката
ключів від вхідних дверей квартири, та звільнити кімнату 12,4 кв.м від речей
відповідачів.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3
зазначала, що на підставі свідоцтва про право власності в порядку приватизації
від 13.07.2005 року ОСОБА_7є власником Ѕ частини трикімнатної квартири
АДРЕСА_1, а інша Ѕ частина вказаної квартири на праві власності
належалаОСОБА_10, потім ОСОБА_1, яка подарувала свою частину ОСОБА_9таОСОБА_10

Позивачка зазначає, що на даний час
відповідачі перешкоджаютьОСОБА_7 у користуванні
квартирою, ключів не дають, чим порушують його право власності,  в зв'язку з чим він вимушений проживати у
неї. Також позивачка зазначає, що неодноразово вимушена була звертатися до
правоохоронних органів з цього питання, але незважаючи на це відповідачі
продовжують порушувати права та інтересиОСОБА_7в користуванні його
власністю.

Крім того, позивачка зазначає, що вона
понесла матеріальні збитки на суму 722 грн. 66 коп. по оплаті за квартиру
(згідно квитанцій), якою не користуються.

Також зазначає, що у зв'язку з  перешкодами у користуванні житломОСОБА_7  завдана моральна шкода, яку вона оцінює в 10
000 грн.

Оскаржуваним рішенням Деснянського
районного суду м. Чернігова від 03 червня 2008 року позовні вимоги ОСОБА_3 в
інтересахОСОБА_7 задоволено частково, а саме:

- визнано за ОСОБА_7право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1;

- вселеноОСОБА_7в квартиру АДРЕСА_1

- встановлено порядок користування вказаною квартирою між співвласниками,
згідно якого виділено у користуванняОСОБА_7ізольовану кімнату площею 12,4
кв.м.; виділено у користування ОСОБА_8, ОСОБА_9ізольовану кімнату площею 10,1
кв.м.; залу, кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор залишено в спільному
користуванні співвласників;

- зобов'язано ОСОБА_8, ОСОБА_9усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_7жилим
приміщенням у квартирі шляхом передачі оригіналів або дублікатів ключів від
вхідних дверей вказаної квартири та звільнення виділеної кімнати від належних
їм речей;

- стягнуто солідарно з ОСОБА_8, ОСОБА_9на користьОСОБА_71000 грн. у
відшкодування моральної шкоди;

- стягнуто солідарно з ОСОБА_8., ОСОБА_9 68-00 грн. судового збору та 30-00
грн. збору на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду на користь
держави.

В решті вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі третя особа ОСОБА_1
просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 03
червня 2008 року та відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі,
посилаючись на те, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для
справи, які суд вважав встановленими, суд неправильно застосував норми
матеріального права, що призвело неправильного вирішення справи.

Апелянт зазначає, що відповідачі не
заперечували і не заперечують, що ОСОБА_7є власником Ѕ частини квартири,
оскільки таке право підтверджується свідоцтвом про право власності і тому у
суду не було правових підстав задовольняти позовні вимоги щодо визнання права
власності, так як це ніким не оспорюється.

Апелянт не погоджується з висновком суду
про те, що позивач має право на вселення в кімнату площею 12,4 кв.м., лише на
підставі пояснень позивачки, оскільки обставини, на які вона посилається,
необґрунтовані та спростовуються тим, що позивач перестав проживати в квартирі
з 1990 року і відповідно не міг займати в таких умовах, при такій кількості
проживаючих осіб та з урахуванням малолітнього віку, окрему кімнату площею 12,4
кв.м.

Також апелянт не погоджується з висновком
суду про відшкодування моральної шкоди, оскільки рішенням суду від 10.09.2007
рокуОСОБА_3 в інтересахОСОБА_7було відмовлено в задоволенні позовних вимог про
стягнення матеріальної та моральної шкоди. Апелянт зазначає, що вказаним
рішенням встановлено, що позивачем не доведено факт спричинення моральної шкоди
- втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних йому відповідачами у зв'язку зі сплатою
комунальних послуг позивачем в добровільному порядку та не проживанням  в спірній квартирі.

В письмових заперечення на апеляційну
скаргу позивачка ОСОБА_3 просить відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_1, а рішення
Деснянського районного суду м. Чернігова залишити без змін, посилаючись на те,
що рішення суду є законним і обґрунтованим, а апеляційна скарга є
необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її
представник ОСОБА_2 підтримали
апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

ОСОБА_3, її представник ОСОБА_4, прокурор
ОСОБА_5 апеляційну скаргу не визнали, просили в її задоволенні відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, дослідивши  матеріали
справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 213 ЦПК України
рішення суду має бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень,
підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_7відповідно до
свідоцтва про право власності на житло від 13 липня 2005 року є власником Ѕ
частини квартириАДРЕСА_1 (а.с.4,5)

ОСОБА_3 відповідно до рішення Деснянського
районного суду м. Чернігова від 14 червня 2006 року є опікуном над ОСОБА_7,
який визнаний недієздатним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова
від 14 лютого 2006 року.

Відповідачі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є
власниками (кожний з них) 1/4 частини спірної квартири.

ОСОБА_3 звернулась до суду в інтересах
недієздатногоОСОБА_7з метою захисту його права власності на спірну квартиру, а
саме просила: визнати за ним право власності на частину квартири, визначити
порядок користування нею, зобов”язати відповідачів не чинити перешкоди в її
користуванні, стягнути матеріальну та моральну шкоду.

При розгляді даної справи ухвалою
апеляційного суду Чернігівської області від 24 листопада 2008 року закрито
провадження по справі в частині позовних вимог про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди.

Задовольняючи  позов в частині визнання права власності, суд
першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_7на підставі свідоцтва про право
власності у порядку приватизації є власником Ѕ частини квартириАДРЕСА_1, а тому
за ним слід визнати право власності на цю частину квартири, оскільки
приватизація квартири є підставою для набуття права власності громадян.

Проте, з таким висновком не може
погодитись апеляційний суд, оскільки у суду 1 інстанції не було необхідності ще
раз визнавати за ОСОБА_7право власності на частину квартири, так як свідоцтвом
про право власності на житло від 13 липня 2005 року визнано, щоОСОБА_10 та
ОСОБА_7 дійсно на праві приватної власності належить спірна квартира в рівних
частинах (а.с.4).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред”явити позов про визнання його права власності, якщо це не
оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право власності.

У даному ж випадку право
власностіОСОБА_7на Ѕ частину квартиру ніким не оспорюється, визнається
відповідачами, третьою особою, документ, який засвідчує його право
власності,  у нього є.

При вирішенні питання встановлення порядку
користування спірною квартирою, суд 1 інстанції виходив з положень ст. 358 ЦК
України, якою передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому
у володіння та користування в натурі тієї частини спільного майна, яка
відповідає його частці,  а тому прийшов
до висновку, що позовні вимоги щодо виділення у користуванняОСОБА_7 кімнати
площею 12,4 кв.м., підлягають задоволенню.

Проте і з таким висновком не може
погодитись апеляційний суд, оскільки звертаючись з такими позовними вимогами до
суду, позивачка посилалась на норми ст. ст. 64, 103, 104 Житлового кодексу
України, які регулюють порядок та умови зміни договору найму житлового
приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду, а дана
квартира перебуває у спільній частковій власності і ОСОБА_7не є членом сім”ї
відповідачів. В зв”язку з цим не можуть бути задоволені позовні вимоги і про
розподіл особових рахунків на кожного співвласника.

Посилання на ч.2,3 ст. 358 ЦК України у
даному випадку також є безпідставним, оскільки ч.3 даної статті регулює порядок
виділення частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві
спільної часткової власності, а у даному випадку об”єктом спільної часткової
власності є квартира, частка в якій не може виділятись в натурі із-за
неможливості облаштування окремого входу. У таких випадках відповідно до норм
даної статті співвласник має право вимагати від інших співвласників, які
володіють і користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Крім того, при такому порядку користування
житлом, як визначив суд 1 інстанції, будуть порушуватись умови проживання інших
власників, оскільки Дроб”язку В.В. та ОСОБА_9
в користування виділена тільки кімната 10,4 кв.м.  Зал - є прохідною кімнатою, в зв”язку з чим
залишений в спільному користуванні сторін.

Позовні вимоги про вселенняОСОБА_7в спірну
квартиру суд обґрунтовано задовольнив, оскільки це є способом захисту права
власності на квартиру. Неможливість визначення порядку користування жилим
приміщенням між його співвласниками не може бути підставою для відмови в задоволенні
позову про вселення у це жиле приміщення.

Підлягають частковому задоволенню позовні
вимоги про усунення перешкод в користуванні спірною квартирою, з урахуванням
того, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про визначення порядку
користування житлом. Дані позовні вимоги слід задовольнити тільки в частині
зобов”язання відповідачів не чинити перешкоди в користуванні квартирою шляхом
передачі ключів від вхідних дверей квартири, оскільки позивачка в інтересах
недієздатногоОСОБА_7дійсно неодноразово зверталась до правоохоронних органів з
приводу того, що його не впускають квартиру та не дають ключів від квартири.

З приводу вселенняОСОБА_7в квартиру та
надання йому ключів від квартири не заперечувала у судовому засіданні
представник відповідачів та третя особа - ОСОБА_1

За таких обставин рішення суду 1 інстанції
підлягає частковому скасуванню:  в
частині задоволення позовних вимог про визнання права власності на частину
квартири, визначення порядку користування квартирою, усунення перешкод в
користуванні, стягнення судових витрат. Рішення суду 1 інстанції в частині
вселенняОСОБА_7в квартиру слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316,
317, 319, 324 ЦПК України,  ст.ст. 358,
386, 392 ЦК України,  апеляційний суд,

В И
Р І Ш И В :

Апеляційну скаргуОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 03 червня 2008 року скасувати в частині визнання права власності
на Ѕ частину квартири, встановлення порядку користування квартирою, усунення
перешкод в користуванні квартирою, стягнення судових витрат.

ВідмовитиОСОБА_6в задоволенні позовних
вимог в інтересахОСОБА_7доОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання права власності на Ѕ
частину квартириАДРЕСА_1, визначення порядку користування квартирою.

Позовні вимоги Голобурди В.І. в частині
зобов”язання усунути перешкоди в користуванні квартирою задовольнити частково.
Зобов”язати ОСОБА_7, ОСОБА_9 усунути перешкоди в користуванні
ОСОБА_7квартироюАДРЕСА_1 шляхом передачі ключів від вхідних дверей квартири.

Рішення суду в частині вселення - залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту
його проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий                                    Судді: