Справа №2-166/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

11 лютого 2008 рік                                                                                      м.
Білогірськ

Білогірський
районний суд Автономної Республіки Крим у складі:

Головуючого                                                                                   -
судді Чубабрія В.А.

при секретарі                                                                                   -
Фоломеєвій В.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті
Білогірську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на будинок,

В
С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку від 08.09.2006
р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3, визнання за ним права власності  на житловий будинок, який розташовано АДРЕСА_1.

Свої вимоги
мотивує тим, що 08.09.2006 р. відповідно до взаємної домовленості з ОСОБА_2,
яка діяла за довіреністю ОСОБА_3 від 03.05.2006 року, вони узгодили питання
щодо купівлі-продажу житлового будинку, розташованого АДРЕСА_1. Домовились вони
й про ціну житлового будинку - 9000 доларів США (45450 грн.). Позивачем було
сплачено завдаток ОСОБА_2 за будинок у суму 2500 доларів США, а іншу суму
грошей він повинен був сплатити при підготовці відповідачем документів на
житловий будинок та здіснення правочину купівлі-продажу у Державній нотаріальній
конторі. Відповідач, отримавши завдаток, передав у власність житловий будинок
та ключі від нього, позивач
вселився та користується ним. Однак відповідач умисно ухиляється від
нотаріального оформлення договору купівлі-продажу житлового будинку. Позивач володіє
та розпоряджається придбаним ним житловим будинком та не має можливості ним
розпоряджатися. Таким
чином, позивач просить  визнати договір
купівлі-продажу дійсним та визнати за ним право власності на зазначений
будинок.

У судовому
засіданні  позивач на позові наполягав,
просив суд задовольнити його у повному обсязі, пояснив, що він володіє
будинком, проживає там з дозволу
відповідачів, сплатив завдаток з наміром купівлі цього будинку.

Представник
позивача за усним клопотанням ОСОБА_4 у судовому засіданні позов підтримав,
пояснив, що правочин частково виконано, завдаток сплачено, позивач володіє та
користується будинком, тому правочин повинен бути визнаний дійсним. Крім того,
пояснив, що ОСОБА_2 укладала правочин на підставі довіреності від ОСОБА_3 на
продаж житлового будинку.

Відповідачка
ОСОБА_2у судовому засіданні проти позову заперечувала, пояснила, що вони мають
намір повернути позивачу гроші, оскільки вже не мають наміру продавати будинок,
а позивача туди впустили, щоб він наглядав за будинком.

Представник
відповідачки ОСОБА_3 за довіреністю -
ОСОБА_5 проти позову також заперечував, пояснив, що ОСОБА_3 не має
наміру продавати будинок.

Заслухавши
сторін, їх доводи, розглянувши матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов
висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Судом
встановлено, що 08.09.2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено письмовий
договір про тимчасове проживання та подальший викуп будинку АДРЕСА_1 (а.с.34).
Відповідно до розписок ОСОБА_2 отримала від квартиронаймача ОСОБА_1 у якості
застави 1000, 500, 1000 доларів США (а.с.35-37).

Відповідно до
наявної у матеріалах справи довіреності  ОСОБА_3 уповноважує ОСОБА_2 вести справи по оформленню
спадщини та отриманню свідоцтва про право на спадщину (а.с.38).

Відповідно до
ст. 245 ЦК України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій
відповідно до закону має вчинятися правочин. Договір купівлі-продажу земельної
ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному
посвідченню та державній реєстрації (ст. 657 ЦК України).

Отже,
довіреності на укладення договору купівлі-продажу житлового будинку ОСОБА_2не
мала.

Також відповідно
до ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.3
ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Не додержання в
момент вчинення стороною вимог, які встановлені чч.1-3,5,6 ст. 203 ЦК України є
підставою недійсності правочину. Недійсним є правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого
правочину недійсним судом не вимагається (ст. 215 ЦК України).

Судом
встановлено, що ОСОБА_3, як власник будинку, не мала наміру на укладення
договору купівлі-продажу. Тобто правочин, на якій посилається позивач, є
нікчемним.

Таким чином,
доводи позивача та посилання на ч.2 ст. 220 ЦК України є необґрунтованими,
оскільки договору між сторонами (продавцем (власником) та покупцем) укладено не
було, отже не було  його повного або
часткового виконання. Крім того, суд бере до уваги, що житловий будинок
АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 з 07.02.2008
(а.с.11-12,30,52).

За такими обставинами, суд вважає необхідним
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним
та визнання права власності на будинок - залишити без задоволення.

На підставі ст.ст.202,203,220,245,657 ЦК
України, керуючись ст.ст. 10,11,60,169,212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу будинку від
08.09.2006року дійсним та визнання права власності на будинок АДРЕСА_1 - залишити
без задоволення.

Рішення
може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до
Апеляційного суду АР Крим, шляхом подання заяви про оскарження або апеляційної
скарги до Білогірського районного суду АР Крим.

Головуючий: