Справа
№22-ц-5162/2008р.                                     Головуючий
1-ї інстанції Костенко Т.М.
Доповідач: Довгаль Г.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

09 грудня
2008 року
судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

головуючого
-  судді Овсяннікової А.І.

суддів
- Бурлака І.В., Довгаль Г.П.

при
секретарі - Ніколаєнко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1на рішення Жовтневого районного
суду м. Харкова від 21 серпня 2008 року по справі за позовом ОСОБА_1до
Харківського приладобудівельного заводу ім. Т.Г. Шевченка, колективного
підприємства - молодіжний житловий комплекс „Моноліт” про зобов'язання надання документів та виділення у власність двокімнатної квартири,
-

в с т а н о в и л а:

У
січні 1997 року ОСОБА_1звернулася до суду з позовом  до виконкому
Жовтневої районної ради м. Харкова, 3-х осіб: профкому
Харківського приладобудівельного заводу ім. Т.Г. Шевченка, ОСОБА_2., в якому
просила визнати недійсним ордер №093962 від 10.08.1994р., виданий на ім'я
ОСОБА_2. на зайняття її сім'єю квартири АДРЕСА_1, зазначивши, що у порядку
черговості вказана квартира повинна бути надана її сім'ї.

В  подальшому ОСОБА_1неодноразово доповнювала,
уточнювала та змінювала заявлені вимоги, а саме змінила коло відповідачів та їх
процесуальне положення, залучила до участі у справі в якості співвідповідачів
Харківський приладобудівельний завод ім. Т.Г. Шевченка, (далі ХП „завод ім.
Т.Г.Шевченка” - відповідач-1), колективне підприємство молодіжний житловий
комплекс „Моноліт” (далі - КП МЖК „Моноліт” - відповідач-2) і  в кінцевому варіанті позовної заяви просила
винести рішення, яким зобов'язати відповідача-2 подати документи у відношенні
неї, як такої, що повністю виконала трудову програму, для виділення їй
квартири  та зобов'язати відповідача-1
купити і надати їй у власність двокімнатну ізольовану квартиру (а.с.11, 180-181
том 1, а.с.10-15, 125-127 том 2).

Справа
розглядалася судами неодноразово.

При
новому розгляді справи в судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1та її
представники заявлені вимоги підтримали і просили їх задовольнити з підстав,
визначених в кінцевому варіанті позовної заяви.

Представник
відповідача-1 позов не визнав, заперечуючи проти його задоволення, зазначив, що
адміністрація заводу ніяких порушень житлового законодавства при розподілу
житла у домах КП МЖК „Моноліт” не допускала, про що свідчать висновки
неодноразових перевірок з боку прокуратури щодо порядку розподілу житла.
Квартири бійцям будівельних загонів надавалися на підставі рішень, прийнятих
оргкомітетом МЖК, які в свою чергу з урахуванням виконання трудової програми,
за підсумками соціалістичних змагань усередині загону та з урахуванням складу
сім'ї, приймали  відповідні рішення.

Відповідач-2
у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому
законом порядку.

Рішенням
Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 серпня 2008 року в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1відмовлено.

В
апеляційній скарзі позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати і
постановити у справі нове рішення про задоволення позовних вимог в повному
обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, на
невідповідність висновків суду обставинам справи та на неналежну правову оцінку
наданим сторонами доказам.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та
проаналізувавши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає,
що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно
до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у
випадку його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не суперечить загальним принципам цивільного
законодавства.

Згідно
п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Судом
першої інстанції повно та всебічно досліджені надані сторонами докази, їм дана
належна правова оцінка, правильно визначено природу спірних правовідносин і
закон, який їх регулює та на підставі встановленого ухвалене рішення, яке
відповідає вимогам ст.ст. 10, 60, 212, 214, 215 ЦПК України.

Так,
судовим розглядом встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи
доказами, що у 1986 році на Харківському приладобудівельному заводу ім. Т.Г.
Шевченко з метою реалізації соціальної програми будівництва житла для молоді,
на підставі постанови Ради Міністрів СРСР від 05 липня 1986 року №628 „Про
додаткові заходи по будівництву молодіжних житлових комплексів і кооперативних
будинків для молоді”, були розпочаті підготовчі організаційні  роботи зі створення МЖК ВО „Моноліт” на
даному підприємстві.

Згідно
із Положенням „Про створення, функціонування молодіжних житлових комплексів і
порядку надання житлової площі в будинках МЖК
м. Харкова”, затвердженого постановою виконкому Харківської міської Ради
народних депутатів і Харківської обласної ради професійних союзів від
11.03.1987року №67, будівництво МЖК здійснювалося в межах капітальних вкладень,
що виділялися міністерством і відомством на будівництво об'єктів невиробничого
призначення. Замовником по будівництву є підприємство, для працівників якого
будується МЖК.

Як
убачається з наказу по ВО „Моноліт” №255м від 22.04.1986року „Про початок
будівельних робіт на об'єктах молодіжного житлового комплексу”, на заводі,
зокрема, у БМУ-51 був утворений третій загально будівельний загін для виконання
робіт з будівництва об'єктів МЖК, робочий та інженерно-технічний склад якого
було прийнято комплектувати з бійців комсомольсько-молодіжних будівельних
загонів (далі - КМБЗ). Для оперативного керівництва діяльністю загонів МЖК,
координування дій БМУ-51 і КМБЗ МЖК, прийняття рішень з питань своєчасного і
якісного постачання матеріалами і техніки, організації будівельних робіт був
створений штаб будівництва МЖК. Для створення першого КМБЗ в БМУ-51 було переведено
72 працівника підприємства, а також затверджена трудова програма цього
будівельного загону. В подальшому аналогічними наказами на підприємстві
створювалися наступні КМБЗ і з метою їхньої комплектації в БМУ-51 переводилися
інші працівники заводу на час виконання ними встановленої трудової програми.

Згідно
з п.8 вищезазначеного наказу штабу будівництва необхідно було забезпечити
укладання договорів зобов'язань із кожним бійцем КМБЗ МЖК до виходу його на
об'єкти будівництва МЖК.

Генеральним
директором ВО „Моноліт” Загоровським Ю.А., за узгодженням з парткомом, Радою
трудового колективу, профкому, комітетом комсомолу й оргкомітетом МЖК, було
затверджене „Положення про створення молодіжного житлового комплексу „Моноліт”
(далі - Положення).

Згідно
цього Положення вищим виконавчим органом МЖК „Моноліт” на етапі створення
комплексу є організаційний комітет (оргкомітет МЖК), що діє при заводському
комітеті комсомолу, який керується у своїй діяльності даним Положенням і іншими
документами, що регулюють діяльність комплексу. У відповідності з основним
завданням, оргкомітет  повинен був
виконувати наступні функції: організацію будівництва об'єктів МЖК із
особистою участю майбутніх жителів, організації роботи КМБЗ, контроль за
виконанням КМБЗ постановлених перед ними завдань, підготовка документів щодо
надання житлової площі.

Згідно  наказу
ВО „Моноліт” №314-м від 14.06.1989року інженер відділу №73 ОСОБА_1., у
зв'язку з направленням її до будівельного загону МЖК, була відряджена на п'ять
місяців до Харківського учбово-курсового комбінату „Харківжилбуд” для навчання
будівельної професії „машиніст баштових кранів”.

На
підставі наказу №1830-до від 06.12.1989р.
ОСОБА_1переведена з 13 листопада 1989року з посади інженера відділу №6 (№73)
для подальшої роботи машиністом баштових кранів в БМУ-51. Після чого вона
працювала на ділянці будівництва об'єктів МЖК по відпрацьовуванню трудової
програми, визначеної оргкомітетом МЖК у кількості 21 місяця. Але фактично
ОСОБА_1проробила на цій роботі до липня 1997 року, тобто більше 90 місяців.

Із
довідки №101/05-191 від 07.06.1999року виданої Харківським приладобудівним
заводом ім. Т.Г. Шевченко вбачається, що ОСОБА_1перебувала на квартирному
обліку з липня 1986 року, складом сім'ї з двох осіб (вона і
син). На 01.01.1994року її загальнозаводська черга була №655, на 01.01.1999року
- №478. У списках МЖК позивачка на перший квартал 1993 року значилася на
отримання двокімнатної квартири під №24, а на перший квартал 1994 року під №8.

Починаючи
з 1994 року фінансування будівництва МЖК зупинилося. З цього часу ніяких нових
будинків МЖК „Моноліт” не будувалося, про що не заперечувала у судовому
засіданні апеляційної інстанції сама позивачка. При цьому вона та її
представник ОСОБА_3. стверджували, що понад 80 осіб, які були членами КМБЗ МЖК
„Моноліт” та виконали трудову програму, не отримали квартири, частина з них
звільнилася з роботи, а інші продовжують перебувати на загальнозаводській
черзі, в тому числі і ОСОБА_1.

Згідно
ч.2 ст.151 ЦК України в редакції 1963 року, яка була чинна на момент виникнення
даних правовідносин, зобов'язання виникають з
договору, або інших підстав, зазначених у ст.4 цього Кодексу. Аналогічне
положення міститься у ст.509 ЦК України в редакції 2003 року.

Позивачкою
ні суду першої інстанції, ні суду другої інстанції не надано договору, згідно
якого у Харківського приладобудівного заводу ім. Т.Г. Шевченко виникли б
зобов'язання перед ОСОБА_1щодо надання їй квартири, хоча відповідно до вимог
ч.1 ст.60 ЦПК України це є її обов'язком.

Відмовляючи
у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов правильного і
обгрунтованого висновку про те, що оскільки рішення оргкомітету МЖК „Моноліт”
про надання квартири ОСОБА_1не приймалося і спільного рішення адміністрації і
профспілкового комітету підприємства про виділення їй житла ніколи не
виносилося, тому відсутні підстави для витребування квартири у адміністрації
заводу.

Доводи
апеляційної скарги суттєвими не являються, висновків суду не спростовують і не
дають колегії судів для зміни або скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись
ст.ст. 307ч.1п.1, 308, 313, 314ч.1п.1, 315, 317, 319 ЦПК України колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення
Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 серпня 2008 року залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може
бути оскаржена в касаційному порядку без посередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців.

Головуючий
-

Судді
-