УХВАЛА

іменем  україни

24 листопада 2008 року                                                                                         м. Київ

Суддя Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України Луспеник
Д.Д.,

розглянувши
касаційну скаргу фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1
на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 травня 2008
року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 11 вересня 2008 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи - суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу, стягнення заробітної плати та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 травня 2008
року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 6029 грн. 72 коп. заробітної плати та
3000 грн. моральної шкоди, завданої несвоєчасною виплатою заробітної плати. В
решті позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 11 вересня 2008 року
рішення суду першої інстанції, що стосується позовних вимог про поновлення
позивача на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним звільненням скасовано.

Зазначені позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Поновлено ОСОБА_2 на
посаді водія автомобіля у фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 з 16 серпня 2005 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 6864 грн.
43 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 1000 грн.
відшкодування моральної шкоди. В решті рішення суду першої інстанції залишено
без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судами норм
матеріального і процесуального права, просить рішення судів першої і
апеляційної інстанцій скасувати і передати справу на новий розгляд до суду
першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Згідно із
ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
й доданих до них матеріалів вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені
в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності
судового рішення ухваленого судом апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК України, у разі якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки
матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного
провадження у справі.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового
скасування судового рішення.

На підставі
наведеного та керуючись п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної
особи - суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення заробітної
плати та моральної шкоди, за касаційною скаргою фізичної особи - суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 21 травня 2008 року та ухвалу апеляційного суду  Рівненської області від 11 вересня 2008 року
відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити ОСОБА_1.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України                                                                         Д.Д. Луспеник