Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22-40/08                                              Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2008 року                                                                                          м.
Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого:                  Приймака В.М.,

Суддів:                              Подліянової Г.С., Мануйлова Ю.С.,

При
секретарі:                  Буримі В.В..

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09 жовтня 2007 року

по
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа:
приватний нотаріус ОСОБА_5, про визнання договору купівлі-продажу частково
недійсним, визнання права власності на гараж, усунення перешкод та витребування
майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні
2005р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
третя особа: приватний нотаріус ОСОБА_5, про визнання договору купівлі-продажу
частково недійсним, визнання права власності на гараж, усунення перешкод та
витребування майна з чужого незаконного володіння.

В позові
зазначав, що 15.05.1992р. він уклав з КМП «ПІРС», в собі ОСОБА_4, договір №66
на будівництво капітального гаража в гаражному комплексі за адресою: АДРЕСА_1. Позивач
14.05.1992р. сплатив КМП «ПІРС» 15000
крб., а 14.12.1992р. -
45000 крб. як пайові внески на будівництво гаража, сплативши таким чином дійсну
вартість гаража. Порушивши умови договору, КМП «ПІРС» свої зобов'язання не
виконало, будівництво гаражного комплексу не завершило, в експлуатацію його не
здало. У вересні 1997р. позивач за згодою директора КМП «ПІРС» ОСОБА_4 зайняв
гараж під №51 в
недобудованому гаражному комплексі, перевіз до нього свої речі та поставив на
гараж свій замок, після чого користувався ним до 21.10.2003р. Протягом
зазначеного періоду ніхто не оспорював право позивача на цей гараж і не висував
претензію щодо його звільнення. Але у 2001р.КМП «ПІРС» було визнано банкрутом і
ліквідатор ОСОБА_3

2

ОСОБА_3 30.05.2002р. уклав з ОСОБА_2
договір купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва, до якого входив і
гараж позивача. Вважав, що оскільки під час укладення спірного договору
купівлі-продажу у складі гаражного комплексу без його відома і згоди було
продано належний йому гараж, та оскільки цей договір укладено з порушенням
чинного законодавства, так як КМП «ПІРС» не був власником збудованого за кошти
позивача гаража, просив суд витребувати від ОСОБА_2 його майно, яке перебувало
в гаражі на момент заволодіння ним ОСОБА_2, а у разі відсутності зазначеного
майна - стягнути
з ОСОБА_2 його вартість у розмірі 8910
грн. , визнати частково недійсним
договір купівлі-продажу, визнати за ним право власності на гараж.

Рішенням
Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2007 p.,
залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 18
вересня 2007 року, у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою
Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09 жовтня 2007
р. скасовано арешт, накладений ухвалою суді місцевого Комунарського
районного суду м. Запоріжжя від 09.03.2004
року, на гараж № 51,
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
та заборону проводити його відчуження.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати як
таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального, права.

Вислухавши
доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Відповідно
до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України,

розглянувши
скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і
передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній
порушив порядок, встановлений для його вирішення.

У
відповідності до вимог ст. 154
ЦПК України, суд скасовує заходи забезпечення позову після набрання судовим
рішенням законної сили. Дійсно, рішення Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 12 червня 2007 року набрало
законної сили 18 вересня 2007 року. За заявою
ОСОБА_2 від 01.10.2007 року, суд першої інстанції ухвалою від 09.10.2007 року
зняв арешт з гаража АДРЕСА_1 а та заборону проводити його відчуження.

Разом з
тим, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції фактично залишив
без змін ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.03.2004 року,
оскільки зазначена ухвала не була ні змінена ні скасована в будь-якій частині
оскаржуваною ухвалою від 09.10.2007 року. Тобто, постановивши ухвалу від 09.10.2007 року, суд першої
інстанції фактично залишив без змін ухвалу від 09.03.2004 року.

Крім
того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 у судовому засіданні 09.10.2007 року не
заперечував проти скасування заходів забезпечення позову. Разом з тим, в
апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що він заперечував проти задоволення заяви
ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, а тому оскаржувана ухвала
та протокол судового засідання від 09.10.2007
року не відповідають фактичним обставинам справи.

За таких
обставин, колегія суддів вважає за необхідне оскаржувану ухвалу скасувати та
передати справу на новий розгляд цього питання до суду першої інстанції.

При
новому розгляді заяви ОСОБА_2 від 01.10.2007
року необхідно перевірити обґрунтованість вищезазначеної заяви, оскільки з
матеріалів справи вбачається, що у провадженні Комунарського районного суду м.
Запоріжжя знаходиться цивільна справа №
31566 від 12.10.2007 року за
позовом ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння, а саме
гаража АДРЕСА_1, арешт
з якого було знято оскаржуваною ухвалою.

Керуючись
ст. 307, ст. ст. 312,
313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

3

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу
Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09 жовтня 2007
року по цій справі скасувати. Постановити нову ухвалу про повернення справи
до суду першої інстанції на новий розгляд заяви ОСОБА_2 від 01.10.2007 року про
скасування заходів забезпечення позову.

Ухвала
оскарженню не підлягає.