Справа №22ц-1610/08                                                                  Головуючий
-                                                                                     Ковальов
Доповідач - Іванова І.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

05 березня 2008р.                  Колегія суддів судової палати
з цивільних справ апеляційного

суду Луганської
області у складі:

головуючого - Іванової І.П.

суддів:
Парінової І.К.,  Лісіциної А.І.

при секретарі - Сабадишині І.Ю.

за участю
прокурора Смішливої Т.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Луганську апеляційну скаргу

ОСОБА_1 на
рішення Жовтневого районного суду Луганської

області 11 січня 2008р.

у справі за
позовом ОСОБА_1 до Управління служби безпеки України в Луганській області,  Управління державного казначейства України в
Луганській області про стягнення матеріальної і моральної шкоди,  -

встановила:

У
березні 2007р. позивачка звернулась до суду з дійсним позовом,  в якому просила відшкодувати матеріальні
збитки,  які завдані їй,  як власниці автомобіля марки „SUZUKI GRAND VITARA XL-7",  2003р. випуску,  під час його знаходження у УСБУ України і
Луганській митниці як предмета контрабанди.

Уточненою
заявою від 23.11.2007р. просила суд стягнути з УСБУ України в Луганської
області на її користь матеріальні збитки,
завдані в наслідок нанесення ушкоджень автомобілю при його зберіганні в
сумі 17928, 00грн.,  а також 13439,
00грн. - суму на яку знецінився автомобіль за 7 місяців. На відшкодування
моральної шкоди,  завданої незаконними
діями правоохоронних органів пред'явила суму у розмірі 5000грн.,  а також відшкодувати витрати по сплаті
експертизи у розмірі 300грн. і державного мита - 334, 70грн.

Просила
суд зобов'язати Управління ДКУ здійснити зазначені відшкодування за рахунок
бюджетних коштів на загальну суму 37001, 70грн.

Оскарженим
рішенням у задоволені позову відмовлено.

Не
погодившись із рішенням,  позивачка
подала апеляційну скаргу. Посилаючись на незаконність і необґрунтованість
висновків суду,  неповне з'ясування
обставин справи,  неправильне
застосування норм матеріального права,
просила рішення скасувати і постановити по справі нове,  яким задовольнити її позов.

Заслухавши
доповідача,  вислухавши сторони,  які з'явились у судове засідання,  дослідивши матеріали справи,  перевірив законність та обґрунтованість
рішення,  колегія суддів вважає
апеляційну скаргу такою,  що не підлягає
задоволенню.

Суд
встановив,  що на виконання постанови
начальника спецпідрозділу УСБУ України в Луганській області від
26.08.2005р.,  співробітником УСБУ
України в Луганській області здійснено вилучення автомобіля марки „SUZUKI GRAND
VITARA XL-7",  2003р. випуску у ОСОБА_2 за актом від
29.08.2005р. Постановою ТВО начальника ГВ БКОЗ УСБУ України від 08.09.2005р.
порушено відносно громадян України ОСОБА_2 і ОСОБА_3
кримінальну справу за ознаками злочину,
передбаченого ч.2  ст.  201
КК України по факту незаконного переміщення через митну територію України
спірного автомобіля,  а постановою
слідчого УСБУ України в Луганській області дійсний транспортний   засіб
визнано  речовим  доказом.
Постановою  слідчого  від
06.03.2006р.

зазначена
кримінальна справа закрита на підставі п.2
ст. 6 КПК України,  і автомобіль
за актом приймання-передачі від 21.03.2006р. передано Луганської митниці.

Відмовляючи
у позові суд першої інстанції виходив з того,
що право власності на спірний автомобіль визнано за позивачкою на
підставі рішення Жовтневого районного суду м.
Луганська від 15.11.2005р.,  тому
прийшов до висновку,  що вона набула
право власності на нього з моменту надбання чинності зазначеним рішенням,  тобто 25.11.2005р.

При
затримці автомобілю було проведено його огляд,
встановлені індивідуальні ознаки. Судом досліджено кримінальну
справу,  де в протоколі огляду наведенг
пошкодження автомобілю. Для проведення експертизи взято зразки лакофарбового
покриття транспортного засобу. Для розслідування справи це було необхідно. Дії
працівників Управління служби безпеки в Луганської області неправомірними не
визнавались.

Довід
апелянта,  що суд неправильно вказав
дату,  коли вона стала власницею
автомобілю,  не заслуговує на увагу. На
думку ОСОБА_1,  з 13 травня 2005р.,
коли вона передала гроші ОСОБА_2,  вона стала власницею автомобілю. Між тим  ст.  638 ЦК України
передбачено,  що договір є
укладеним,  якщо сторони в належній формі
досягли згоди з усіх істотних умов договору. Належна форма укладення договору
купівлі-продажу автомобілю -
письмова. А розписка,  яку ОСОБА_2 дав ОСОБА_1 лише
підтверджує передачу грошей.

Безпідставно
апелянт вважає,  що суд не застосував
закон,  який підлягав застосуванню,  а саме ч.6 ст. 1176 ЦК України. Вказана
норма передбачає відшкодування шкоди внаслідок незаконної дії або бездіяльності
чи незаконного рішення органу дізнання,
попереднього слідства,
прокуратури або суду.

Позивачка
з позовом про визнання незаконними дій органів слідства не зверталась.
Відповідно до  ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в
межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін.

Оскаржене
рішення є законним і обґрунтованим і постановленим з додержанням вимог
процесуального і матеріального права. Суд належним чином встановив
правовідносини сторін і застосував відповідні їм норми матеріального права.
Підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія не знаходить.

Керуючись п.1 ч.1  ст.  307,
ст. 308,   ст. 315 ЦПК України,  колегія суддів,  -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Жовтневого районного суду Луганської області 11 січня 2008р. залишити без змін.

Ухвала
набирає чинності негайно,  але може бути
оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом 2-х місяців.