АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-489/2008
рік.                                             Головуючий
5                                                                         Пархета
апеляційній інстанції Ювшин В.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2008 року                                                                            м.
Черкаси

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області
у складі: головуючого Ювшина В.І.

суддів                                                                       Сіренка
Ю.В., Скіця М. І.

при
секретарі Наконечній М. М.

позивача                                                                  ОСОБА_1

представника
відповідача ОСОБА_3

відповідача                                                               ОСОБА_4

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення
Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 грудня 2007 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи на стороні відповідача - ОСОБА_4 про усунення
перешкод в користуванні жилим будинком, -

встановила:

ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та третьої особи на стороні
відповідача, ОСОБА_4, про
усунення перешкод в користуванні жилим будинком та стягнення моральної шкоди.,
посилаючись на те, що він є власником двоповерхового будинку по АДРЕСА_1,
розташованого на приватизованій земельній ділянці розміром 0, 0462 га. В березні 2005 року до ОСОБА_1
звернувся ОСОБА_2, будинок якого межує з будинком позивача, на отримання згоди
по добудові іншої частини свого будинку на відстань один метр лише одним кутом
(шляхом блокування)..При цьому, як вказує позивач, ним був підписаний чистий
аркуш заяви, а текст заяви та його погодження вписав в заяву вже сам ОСОБА_2 На
момент отримання згоди ОСОБА_1 проекту добудови ОСОБА_2 будинку та розмірів
добудови не було. Незважаючи на надання ним згоди на добудову лише на умовах
блокування, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розпочали будівництво добудови будинку по
АДРЕСА_1 іншим

2

методом, на
відстані одного метра впродовж
стіни позивача. Про не6правомірність такої добудови позивач відразу заявив в
відділ архітектури та Уманський міськвиконком, про що ОСОБА_2 було направлено
відповідні приписи. Не дивлячись на заборону такої добудови, відповідач
продовжував добудову, чим порушив його права власника будинку та завдавши
моральну шкоду. Просив суд визнати частково неправомірним будівництво частини
будинку, здійсненого ОСОБА_2
та зобов'язати ОСОБА_2
перенести стіну свого житлового будинку на відстань 7 метрів від стіни
його будинку. Просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь моральну шкоду в сумі 1700 гривень та
судові витрати по справі.

Рішенням
Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 грудня 2007 року позовні
вимоги задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_2 перенести стіну житлового
будинку з добудовою по АДРЕСА_1
на відстань 7 метрів
від стіни будинку по АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну
шкоду в сумі 850 гривень
та судові витрати по справі.

У
апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення Уманського міськрайонного суду від 24 грудня 2007 року скасувати,
посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, та невідповідність висновків суду обставинам справи і
постановити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

розглянувши
матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши відповідність
висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом
норм матеріального та процесуального права у вирішенні даного спору, колегія
суддів знаходить за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з
таких підстав.

Відповідно
до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладеш в п. 1 Постанови від 29.12.1976 року №11 «Про судове
рішення», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин.

Обґрунтованим
визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення
для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами,
дослідженими у судовому засіданні.

Рішення
суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на
повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх
сукупності.

Частково
задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку про те, що порушене право власності підлягає до судового
захисту, так як згідно з частиною четвертою статті 41 Конституції
України «право приватної власності є непорушним».

Рішенням
Уманського міськрайонного суду від 14
червня 2007 року
визнано за ОСОБА_1 право власності на новостворене майно -двоповерховий
житловий будинок та сарай ,
що розташовані по вул..

3

АДРЕСА_1.
До постановления судового
рішення Уманським міськрайонним судом по даній справі, 12 грудня 2007 року, відповідно
до ч. 2 ст. 331 ЦК України ОСОБА_1
зареєстрував дане судове рішення в органах державної реєстрації нерухомого
майна і став власником будинку та відповідних господарських споруд.

10 березня 2005 року ОСОБА_2
звернувся до ОСОБА_1, як власника суміжного будинковолодіння, про погодження в
будівництві добудови в два поверхи в блокуванні з житловим будинком ОСОБА_1, на
що останній дав письмову згоду. На момент такого узгодження в ОСОБА_2 була
відсутня технічна документація та план розташування такої добудови. Після
виготовлення проекту добудови та отримання відповідних дозволів на будівництво,
06 вересня 2005 року ОСОБА_2
розпочав будівельні роботи. Побачивши об'єми будівництва та загрозу для його
будинку, що розпочаті будівельні роботи не відповідають тим роботам, які були
обіцяні ОСОБА_2 усно, ОСОБА_1 звернувся з заявою 12 вересня 2005
року до головного архітектора міста про відкликання своєї згоди та
зупинення будівництва ОСОБА_2 Таким чином, побачивши загрозу руйнації свого
будинку, ОСОБА_1 правовими методами розпочав захист свого порушеного права,
передбачених ст. 386 ЦК України.

Доводи
ОСОБА_1 про порушення його права, як власника, підтверджено висновком
судово-будівельної експертизи та листом головного державного інспектора з
пожежного нагляду м. Умані та Уманського району, приписом інспекції
держархбудконтролю, яким суд першої інстанції дав належну оцінку. Надані
сторонами докази оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, а тому
висновки по справі носять об'єктивний характер та спростовують іншу докази, в
тому числі експертний висновок спеціаліста з питань пожежної безпеки та акт
санітарно - епідеміологічного обстеження об'єкта.

Встановивши
наявність порушеного права власника, суд першої інстанції у відповідності до ч.
3 ст. 386 ЦК України,
стягнув моральну шкоду в розмірі 850
гривень. Розмір стягнутої моральної шкоди відповідає принципу розумності та
справедливості.

Доводи
апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам
справи та неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права
висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки грунтуються на
невірному трактуванні апелянтом процесуальних норм.

Керуючись
ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів судової палати, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_4 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від
24 грудня 2007 року відхилити, а рішення Уманського міськрайонного суду
Черкаської області від 24 грудня 2007 року залишити без змін.

4

Ухвала
суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після її проголошення, але
може бути оскаржена до суду касаційної інстанції на протязі двох місяців,
починаючи з дня її проголошення.