Справа № 2-745/2008
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2008 року Світловодський міськрайоний суд
Кіровоградської області в складі:

головуючого судді В.О.Регеша,

при секретарі О.О.Фадєєвій,

з участю адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м.Світловодську справу за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про повернення
коштів і відшкодування моральної шкоди та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3
та ОСОБА_4 про відшкодування збитків і стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 і ОСОБА_4 звернулись до Світловодського
міськрайонного суду з позовною заявою, в якій просять стягнути з ОСОБА_5 на
їхню користь 10000,00 грн. в якості відшкодування збитків у подвійному розмірі
і 2000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_5 подала до суду зустрічну позовну заяву, в якій
просить звернути стягнення завданих їй подружжям ОСОБА_3 майнових збитків в
розмірі 4987,08 грн. за рахунок заставлених коштів та стягнути з ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 2000 грн. моральної шкоди.

У судовому засіданні позивачі за первісним позовом та їх
представник позов підтримали, пояснивши слідуюче. На початку жовтня 2007 року
позивачами була прочитана об'ява в місцевій газеті про продаж квартири
АДРЕСА_1. Подзвонивши по вказаному в об'яві телефону, виявилось, що квартиру по
вул.Павлова продає відповідач ОСОБА_5. Після огляду квартири позивачі висловили
бажання її купити за умови проведення в ній косметичного ремонту, а саме:
замінити два вікна, поклеїти шпалери, настілити паркет на першому поверсі.
ОСОБА_5. погодилась, проте за відсутності коштів попросила в якості авансу 1000
дол. США в рахунок майбутніх розрахунків. Отримавши вказану суму коштів,
ОСОБА_5. власноручно склала розписку про отримання коштів в якості застави. При
цьому позивачі не звернули уваги на формуліровку отриманих коштів, вважали, що
розписка потрібна для фіксування факту передачі коштів. До нотаріуса з приводу
купівлі-продажу квартири не звертались. Письмова угода про проведення ремонту
між сторонами не укладалась. Всі домовленості укладались в усній формі. Через
шість днів позивачі знов оглянули квартиру, але виявилось, що ремонт у квартирі
проведений не був. Все було незмінним за винятком дрібного ремонту у прибудові,
в якому позивачі потреби не мали. В той же день вони заявили, що розривають
стосунки з ОСОБА_5. і попросили повернути їм кошти. Оскільки відповідачка їхню
вимогу про повернення коштів проігнорувала, вони вимушені звернутись до суду.
При цьому вважають, що ОСОБА_5. завідомо обманула їх, оскільки не збиралась
продавати їм квартиру на тих умовах, до яких вони дійшли в усній формі. В
обґрунтування цього ствердження позивачі посилаються на публікації в газеті про
продаж даної квартири під час існування їхніх правовідносин. На підставі цього
позивачі, посилаючись на ч.2 ст.230 ЦК України, просять стягнути збитки у
подвійному розмірі та відшкодувати моральну шкоду в сумі 2000 грн. Моральну
шкоду обгрунтовують душевними стражданнями, пов׳язаними з втратою грошової суми, яка для них є великою. Зазначають, що
викладені обставини негативно вплинули на їхній стан здоров'я. У зустрічному
позові просять відмовити.

ОСОБА_5. та її представник у
судовому засіданні первісний позов не визнали, зустрічний позов підтримали у
повному обсязі. При цьому ОСОБА_5. пояснила, що в жовтні 2007 року розмістила в
місцевій газеті об'яву про продаж квартири АДРЕСА_1. За цією об'явою до неї
з'явились ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які погодились купити цю квартиру, але
потребували здійснити ремонт: постелити лінолеум на першому поверсі, переклеїти
шпалери на другому поверсі, зробити повний ремонт у добудові, включаючи
установку вікна та дверей. ОСОБА_5. погодилась за умови сплати їй 1000 дол. США
Вказані кошти вона отримала від позивачів, про що нею власноручно була складена
розписка, в якій написала, що отримала кошти в якості застави. У судовому
засіданні ОСОБА_5. пояснила, що на той момент вона не розуміла значення терміну
«застава», а отримані нею кошти сприймала в якості авансу за квартиру.
Стверджує, що всі умови подружжя ОСОБА_3 щодо ремонту в квартирі нею були виконані.
Вважає, що внаслідок відмови позивачів від купівлі у неї квартири вона понесла
збитки, які пов'язані з розходами на проведення ремонту, а також в зв'язку з
тим, що за вини подружжя ОСОБА_3 вона втратила інших покупців. Саме з цими
обставинами вона пов'язує і наявність завданої їй моральної шкоди, яку оцінює в
2000 грн. Квартира була продана нею через чотири місяці, тому просить суд
стягнути з відповідачів по зустрічному позову ще й збитки, які пов'язані з
утриманням квартири за чотири місяці на суму 566,08 грн.

Допитаний у судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_6 у судовому засіданні показав, що кошти, які отримала
ОСОБА_5. від подружжя ОСОБА_3 були витрачені на ремонт квартири, і що всі
вимоги позивачів стосовно ремонту були виконані. Письмові угоди між сторонами
не укладались. Свідок також показав, що у власність або у тимчасове
користування дана квартира подружжю ОСОБА_3 не передавалась.

Допитаний у судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_7 показав, що квартира АДРЕСА_1 йому дуже подобалась. Тому
коли восени 2007 року він прочитав об'яву про її продаж він одразу вирішив її
купити оскільки потребував житла. Проте ОСОБА_5. йому повідомила, що квартира
вже продана. На запитання у судовому засіданні скільки кімнат в цій квартирі і
за яку ціну вона продавалась свідок відповісти не зміг.

Вислухавши пояснення учасників
процесу та дослідивши матеріали справи суд приходить до слідуючого.

Як вбачається з первісного позову та
зустрічного позову, спірні правовідносини, які виникли між подружжям ОСОБА_3 та
ОСОБА_5., пов'язані з продажем відповідачкою по первісному позову квартири
АДРЕСА_1.

Згідно ст.657 ЦК України договір
купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України
у разі недодержання сторонами вимоги закону про
нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України
недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин).

Відповідно до ст.216 недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім
тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана
повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього
правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане
полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, -
відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент
відшкодування.

В матеріалах справи міститься
розписка ОСОБА_5. про отримання нею від ОСОБА_3 1000 дол.США в якості застави
за квартиру. Проте, як вбачається з пояснень сторін та з матеріалів справи,
договір купівлі-продажу квартири між сторонами не укладався і нотаріально не
посвідчувався. Усна домовленість між ними про купівлю-продаж квартири є
нікчемним правочином (ч.1 ст.220 ЦК), який не створює для сторін юридичних
наслідків. Тому кожна із сторін зобов'язана повернути
другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього нікчемного правочину, недійсність якого встановлена законом.

За викладених обставин позовна
вимога ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення на їхню користь з ОСОБА_5. коштів в
сумі 1000 дол.США, що у національній валюті складає 5050 грн. відповідно до
довідки банку про курс гривні відносно американського долара (а.с.62), підлягає
задоволенню.

Позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4
про стягнення на їхню користь вказаної вище суми у подвійному розмірі та
відшкодування моральної шкоди на підставі ч.2 ст.230 ЦК задоволенню не
підлягають, оскільки позивачами не надано доказів застосування відповідачкою
обману при отриманні нею коштів. Факт того, що ОСОБА_5. дійсно продавала
квартиру АДРЕСА_1 підтверджується копією договору купівлі-продажу цієї квартири
від 22.02.2008 р., який був укладений після відмови подружжя ОСОБА_3 від
купівлі цієї квартири.

Зустрічний позов ОСОБА_5. до ОСОБА_3
та ОСОБА_4 про відшкодування збитків в сумі 4987,08 грн. і стягнення моральної
шкоди в сумі 2000,00 грн. задоволенню не підлягає у повному обсязі.

ОСОБА_5 просить звернути стягнення
завданих їй подружжям ОСОБА_3 майнових збитків в розмірі 4987,08 грн., із яких
витрачено на ремонт 4421 грн. і 566,08 грн. на оплату комунальних послуг за
чотири місяці. Вказані збитки вона просить стягнути за рахунок заставлених
коштів в сумі 1000 дол.США. Також просить стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 2000
грн. моральної шкоди.

Відповідно до ч.2 ст.22
ЦК України збитками є:

1)
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);

2)
доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право
не було порушене (упущена вигода).

ОСОБА_5. не надала доказів того, що
за вини ОСОБА_3 або ОСОБА_4 було пошкоджене її майно, і що вона в зв'язку з цим
зазнала певних витрат.

Також відповідачка не надала доказів
наявності упущеної вигоди, її обґрунтування та розміру.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

В зустрічній позовній заяві ОСОБА_5.
зазначає, що отримані нею від ОСОБА_3 кошти в сумі 1000 дол США є заставою,
тому у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель
набуває право стягнення на предмет застави. При цьому ОСОБА_5. посилається на
ст.589 ЦК України.

Проте суд вважає, що у даному
випадку норми ст.589 ЦК України застосуванню не підлягають, оскільки відповідно
до ст.548 ЦК України недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє
недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

До того ж, за своєю правовою
природою поняття застави передбачає правовідносини між кредитором та боржником
(ч.1 ст.583, ст.572 ЦК України). ОСОБА_5. у судовому засіданні показала, що на
момент оформлення розписки боргу у подружжя ОСОБА_3 перед нею не існувало.

Витрати, які пов'язані з оплатою
комунальних послуг за чотири місяці в сумі 556,08 грн. відшкодуванню також не
підлягають. ОСОБА_5. не надала доказів того, що саме за вини подружжя ОСОБА_3
вона не могла продати квартиру протягом чотирьох місяців.

Позовна вимога в частині
відшкодування моральної шкоди також задоволенню не підлягає, оскільки ОСОБА_5.
не навела жодної підстави, передбаченої ч.2 ст.23 ЦК України, для такого
відшкодування.

Керуючись ст. 22, 23, 657, 215, 216, 220, 548, 583, 572, 542 ЦК України,
ст. 213-215, 294 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно 5050,00 грн.

В інших позовних вимогах ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 щодо відшкодування збитків та моральної шкоди відмовити.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_5 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування збитків і стягнення моральної
шкоди відмовити у повному обсязі.

Заяву про апеляційне оскарження
рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя:   підпис

ЗГІДНО

Суддя Світловодського

міськрайонного суду
В.О.РЕГЕША