Справа № 22ц-89/2008р .                                                                      Головуючий по 1 інстанції -
Категорія: із трудових                                                                             Стародуб О.В.
правовідносин                                                                                      Доповідач в апеляційній
інстанції - Карпенко О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

31 січня 2008 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської
області в складі:

головуючого - Храпка В.Д.

суддів - Карпенко О.В., Бурлаки В.О.

при секретарі-
Петренко С.П. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 2 листопада 2007 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до приватного вищого навчального
закладу «Київський інститут бізнесу і технологій» про стягнення заробітної плати при звільненні та середнього заробітку по день
фактичного розрахунку,

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представника приватного вищого навчального закладу «Київський інститут бізнесу та
технологій» , який просив апеляційну скаргу відхилити, колегія суддів ,-

встановила:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із позовом про стягнення
заробітної плати при звільненні та середнього
заробітку по день фактичного розрахунку, посилаючись в обґрунтування позовних вимог на те, що згідно із наказом приватного
вищого навчального закладу «Київський інститут бізнесу і
технологій» від 23.04.2003 року за № 209 о/с він був прийнятий на посаду директора Уманської філії інституту з посадовим окладом
згідно штатного розпису в сумі 2200 грн.
на місяць. Крім того, він виконував обов»язки завідувача кафедри суспільних наук з вересня 2003 року, за що йому нараховувалася
заробітна плата в розмірі 300 грн. на
місяць.25.11.2004 року, вказує позивач, під тиском керівництва інституту, його
було звільнено із роботи за згодою сторін. При звільненні з роботи, зазначає
ОСОБА_1, існувала заборгованість по
заробітній платі за два останні місяці ,а саме за жовтень і листопад 2004 року, загальна сума заборгованості складала
5000 гривень. Оскільки при звільненні з позивачем не було
проведено остаточного розрахунку, існувала заборгованість в сумі 3505 грн.79 коп., ОСОБА_1 просив стягнути на свою
користь із відповідача існуючу заборгованість та середній
заробіток за час затримки розрахунку при звільненні /за період з 25.11.2004 року по 25.11.2005 року/ в загальній сумі 30 тис.
гривень.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 2 листопада
2007 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення міськрайсуду скасувати як постановлене при неповному з»ясуванні обставин, що мають
суттєве значення для вирішення спору по суті, із
порушенням вимог матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги в заявленому обсязі.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку учасників судового розгляду та перевіривши законність і обгрунтованість постановленого
судом першої інстанції рішення в

2

межах
доводів апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна скарга
ОСОБА_1   підлягає відхиленню, виходячи
із наступного.

Згідно вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суду відхиляє апеляційну скаргу
і залишає рішення без змін, якщо дійде до висновку, що суд першої інстанції
постановив рішення із дотриманням вимог
матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції при розгляді справи правильно встановив факти та
відповідні їм правовідносини, постановив рішення із дотриманням вимог
матеріального і процесуального права, яке грунтується на зібраних по справі
доказах, оцінивши які в сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Вимогами ст.47
КЗПП України передбачений обов»язок власника або уповноваженого ним органу в день звільнення видати працівникові належно
оформлену трудову книжку і провести
з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 КЗПП України.

Статтею 117 КЗПП України відповідальність за затримку розрахунку при
звільненні покладається на власника або
уповноважений ним орган в разі невиплати з їх вини належних звільненому
працівникові сум в день звільнення.

Як вбачається із наявних матеріалів справи, на момент звільнення ОСОБА_1
заборгованість по заробітній платі була відсутня, що підтверджується даними
довідки за № 24 від 15.08.2006 року /а.с.106/,
будь-яких інших об»єктивних доказів існування заборгованості по заробітній платі на момент звільнення, ОСОБА_1 на адресу
суду надано не було.

Згідно вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Оскільки факт затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 не знайшов свого об»єктивного підтвердження, відсутні підстави для
покладення на відповідача відповідальності, передбаченої ст.117 КЗПП України.

Доводи апеляційної скарги є несуттєвими, були предметом судового розгляду і
не дають підстав для зміни або скасування постановленого рішення.

Керуючись ст.ст. 307,308,314,315
ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 2 листопада 2007 року -
відхилити, зазначене судове рішення - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, однак може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України на протязі двох місяців.