УХВАЛА

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

23 квітня  2008 року                                                                                                         м.
Ужгород

Судова колегія палати в
цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого                           -           Власова С.О.,

суддів                                      -           Павліченка С.В.,Готра Т.Й.,

при секретарі                         -           Байзат
С.Ю.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ужгородського міськрайонного суду від 10 грудня 2007 року по справі за
позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3  про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИЛА :

У
жовтні   2007  року ОСОБА_1
звернулася  до суду із позовом до
ОСОБА_2 та  ОСОБА_3, просила стягнути з
них 2752,50 грн. у відшкодування
матеріальної шкоди та 150000 грн. у відшкодування моральної шкоди
солідарно.

Свої вимоги мотивувала
тим, що внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, що сталась 28.01.2006 з
вини  ОСОБА_2, який працюючи в службі
таксі ''056''058'' і керував належним ОСОБА_3 автомобілем марки „ЗАЗ-110307”,
реєстраційний НОМЕР_1рухаючись по автодорозі вул. Грушевського в м. Ужгороді  допустив наїзд на   пішохода
ОСОБА_1 В результаті наїзду батько позивачки ОСОБА_1. отримав тяжкі
тілесні ушкодження, що призвели до  його
смерті.

Завдану
моральну шкоду позивачка мотивує тим, що вона перенесла глибокі  душевні переживання в зв'язку із смертю
батька та, як негативний наслідок в неї сталося
погіршення здоров'я ( втрата сну, зниження апетиту, глибока депресія).

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 10.12.2007 позов
задоволено частково.

Стягнуто
солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2752 грн. 50 коп.
матеріальної шкоди та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50000 грн.
моральної шкоди.

В
решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду  ОСОБА_1
подала на нього апеляційну скаргу і, посилаючись на порушення судом норм
матеріального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та
ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідачів    моральну шкоду повністю.

У своїх запереченнях на подану  скаргу,
ОСОБА_3 її не визнала, просить  її
відхилити та залишити рішення суду в силі, посилаючись на його законність та
обґрунтованість.

-----------------------------------------------------------------------------------------------------------------

Справа
№ 22 ц - 719/08                                                                                                                 Номер рядка статистичного звіту: 34

Головуючий
в першій інстанції: Семерак І.О.

Доповідач:
Власов С.О.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб,
які з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого у справі
рішення та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга  не
підлягає  задоволенню з огляду на
наступне.

Відповідно до ст.ст. 11, 61 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, а обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню.
Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої
інстанції (ст. 303 ЦПК України).

Вирішуючи позовну
вимогу про стягнення матеріальної шкоди суд виходить з положень ст. 1187 ЦК
України, згідно якої шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом.

Згідно п.4
Постанови Пленуму  ВС України ''Про
практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди ''
№ 6 від 27.03.1992  року  під володільцем  джерела
підвищеної небезпеки  розуміється
юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної
небезпеки в силу права власності… або з інших підстав (договору оренди,
доручення ).

У даному випадку шкоду  позивачеві зобов'язаний відшкодувати винний
ОСОБА_2 який працюючи у службі   таксі
''056'' ''058'' та перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння , керуючи
28.01.2006 р. належним ОСОБА_3технічно справним автомобілем обладнаним під
''таксі''   допустив наїзд на ОСОБА_1.,
який від отриманих травм помер.

Дана обставина стверджується  постановою Ужгородського міськрайонного суду
від 19 липня 2007 року про закриття кримінальної справи про обвинувачення
ОСОБА_2 за ч.2 ст.286 КК України, в якій зазначено, що  він працював у службі таксі, та що він
звільнений від покарання внаслідок акту амністії /а.с.12-13/.  Ця постанова суду набула законної сили.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській  або адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті
самі особи  або особа, щодо якої
встановлено ці обставини.

На основі зібраних по справі
доказів суд правильно  встановив,  що в даному випадку відповідно до   ч.2 ст.1187 ЦК України   завдану
джерелом підвищеної небезпеки
моральну шкоду   повинен
відшкодовувати  не власник автомобіля
ОСОБА_3, а  водій ОСОБА_2 який
працював  у службі таксі і експлуатував
автомобіль   на підставі доручення    ОСОБА_3,
порушив Правила дорожнього руху України і  збив пішохода ОСОБА_1., який від отриманих
травм помер.

Тому судова колегія
погоджується із  рішенням суду  першої інстанції про відшкодування саме   ОСОБА_2
моральної шкоди позивачу, та з  її
розміром, оскільки відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода
відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Вина ОСОБА_2 у
спричиненні   шкоди позивачу
доведена  наявною у матеріалах
справи  постановою  суду /а.с.12-13/.

Належних доказів щодо
погіршення  стану здоров'я позивача, які
б давали апеляційному  суду підстави для
стягнення з  відповідача  більшого розміру  моральної шкоди  матеріали справи не містять, а
апеляційним  судом таких доказів при
розгляді справи не добуто.

Колегія суддів також не
вбачає законних підстав для стягнення з відповідачів моральної шкоди  солідарно.

Таким чином, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не

являються  і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального
чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст. 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313, п.1 ч.1 ст.314 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів , -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну
скаргуОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 10 грудня  2007
року  залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до
Верховного Суду України шляхом подачі протягом двох місяців з дня набрання
рішенням законної сили касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: