Колегія суддів судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Закарпатської області
головуючого - судді Леска В.В.
суддів - Панька В.Ф., Готри Т.Ю.
при секретарі - Рогач І.І.
у відкритому судовому засіданні у місті Ужгороді цивільну справу за апеляційною
скаргоюОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Хустського районного суду
від 18 грудня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 ОСОБА_4,
ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_6 про визнання недійсним договорів купівлі-продажу
квартири та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, приватного нотаріуса
Хустського нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання недійсним договору
В С Т А Н О В И Л А:
26 квітня 2007 року ОСОБА_5. в особі свого представника
ОСОБА_8 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1, та ОСОБА_6 про визнання
недійсними договорів купівлі-продажу квартириАДРЕСА_1 від 16 лютого 2006 року
та визнання недійсним договору купівлі-продажу цієї ж квартири від 17 лютого
Позивачка зазначала, що 31 серпня 2001 року з
відповідачкою ОСОБА_1 уклала нотаріально посвідчений договір
купівлі-продажу  спірної квартири.
Відповідно до п. 10 вказаного договору з 1 січня 2002 року у неї виникло право
власності на цю квартиру. ОСОБА_1 не будучи власником квартири 16 лютого 2006
року продала таку відповідачу ОСОБА_6, який 17 лютого 2006 року продав цю
квартиру самій ОСОБА_1
Посилаючись на вказані обставини позивачка просила
визнати вказані правочини недійсними з підстав передбачених ст. ст. 203, 215 та
В процесі розгляду справи позивачка ОСОБА_5. в порядку
ст. 31 ЦПК України збільшила позовні вимоги, просила визнати за нею право
власності на спірну квартиру та виселити ОСОБА_1,ОСОБА_3 ОСОБА_4 разом з
Судом в порядку ст. 33 ЦПК України залучені до участі в
справі в якості співвідповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3. та ОСОБА_4
У травні 2007 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом
до ОСОБА_5. про визнання недійсним договору купівлі продажу спірної квартири
від 31 серпня 2001 року. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що між нею та ОСОБА_5.
не було досягнуто домовленості щодо основних умов договору, в силу чого
посвідчення вказаного договору нотаріусом суперечить волевиявленню продавця
квартири; покупець відмовився виплатити вартість вказаної квартири, не були
подані до нотаріуса всі необхідні документи для укладення договору
купівлі-продажу квартири та не сплачено держмито; в договорі є відповідні
друковані частини, які не узгоджувалася з продавцем квартири; при укладені
зазначеного договору купівлі продажу нотаріус не відібрав згоду іншого подружжя
-ОСОБА_10, що є порушенням вимог 23 КпШС
і взагалі договір між сторонами не укладався, а був виготовлений лише
проект такого. Договір не був внесений нотаріусом до державного реєстру угод та
не зареєстрований в інвентарбюро.
Рішенням суду позов ОСОБА_5 задоволено, а в задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Хустського районного суду від 27 березня 2008
року позовні вимоги ОСОБА_5 про визнання права власності на спірну квартиру
залишено без розгляду.

Додатковим рішення суду від 27 березня 2008 року стягнуто
солідарно з відповідачів на користь ОСОБА_5 судові витрати в розмірі 1113 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.
таОСОБА_4. порушили питання про скасування рішення суду як незаконного та
необґрунтованого та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_5. в позові і
задоволення зустрічного позову.

Межі оскарження - відповідно до п. 10 договору
купівлі-продажу квартири від 31 серпня 2001 року право власності на придбану
квартиру виникає у Покупця з моменту здійснення повного розрахунку з Продавцем,
тобто з 1 січня 2002 року та підтвердженням розрахунку підписом Продавця під
цим договором. Саме такий договір підписала ОСОБА_1 без будь-яких приміток. Це
свідчить про те, що на момент підписання договору розрахунку не відбулося.
Нотаріус та позивач надали договір з приміткою про закреслення п. 10 договору,
яка не підписана сторонами, тобто внесена з порушенням п. 23 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій. До 27 квітня 2007 року покупець не ставив
питання ні про реєстрацію договору в бюро технічної інвентаризації ні про
звільнення квартири, що є свідченням того, що він не розрахувався та не набув
право власності на спірну квартиру.

Заслухавши доповідача, пояснення відповідачів по
первісному позову та їх представника ОСОБА_9 представника позивачки - ОСОБА_8,
відповідача по зустрічному позовуОСОБА_7 свідка ОСОБА_10дослідивши матеріали
справи, журнал реєстру вчинених нотаріальних дій приватного нотаріуса ОСОБА_7
та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Матеріалами справи встановлено, що згідно нотаріально
посвідченого договору купівлі-продажу від 31 серпня 2001 року ОСОБА_1 продала,
а ОСОБА_5. купила квартируАДРЕСА_1 за обумовлену в договорі суму.

Згідно п. 10 договору, складеного на вимогу учасників
правочину, «Право власності на придбану квартиру у покупця виникає з 01 січня
2002 року після чого продавцем буде звільнено квартиру від його особистих
речей».

Суд встановив, що продавець квартири ОСОБА_1 надала
приватному нотаріусу ОСОБА_7 документи, що підтверджують її право власності на
спірну квартиру. Надана письмова згода другого з подружжя ОСОБА_10. на
відчуження квартири, яка є у матеріалах справи. Тому пояснення свідка
ОСОБА_10що він не давав згоду на відчуження квартири не заслуговує на увагу.

Відповідач по зустрічному позовуОСОБА_7 який будучи
приватним нотаріусом посвідчив вказаний договір купівлі-продажу, пояснив,
що  на вимогу сторін в договір
купівлі-продажу внесено дописки та виправлення, зокрема в п. 10 договору, які
застережені ним перед підписанням договору.

Судом першої інстанції та колегією суддів оглянуто журнал
реєстрації вчинених нотаріальних дій приватним нотаріусом ОСОБА_7 із якого
вбачається, що 31 серпня 2001 року в реєстрі за
№1091 зареєстровано укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_5. договір
купівлі-продажу, встановлено особи сторін, є підписи про отримання ними
зазначеного договору.

Доводи позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_1 , що
ОСОБА_5. відмовилася виплатити вартість квартири і тому не набула право
власності на таку спростовуються п. 10 Договору, згідно якого «Право власності
на придбану квартиру у покупця виникає з 01 січня 2002 року після чого
продавцем буде звільнено квартиру від його особистих речей».

Суд правильно встановив, що виниклі між сторонами
правовідносини регулюються ЦК УРСР 1963 року, відповідно до ст. 28 якого право
власності набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо
інше не передбачено законом або договором.

Враховуючи умову п. 10 Договору колегія судів вважає
вірним висновок суду першої інстанції, що оскільки сторони в договорі самі
обумовили момент виникнення права власності на квартиру у покупця, то з 1 січня
2002 року у ОСОБА_5 виникло право власності на квартируАДРЕСА_1.

Те що договір не було зареєстровано в бюро технічної
інвентаризації не є підставою для визнання такого недійсним. Чинним
законодавством на час укладення договору не пов'язувалось настання права
власності з моменту державної реєстрації.

Встановлено, що 16 лютого 2006 року ОСОБА_1 повторно
продала спірну квартиру ОСОБА_6, який 17 лютого 2006 року цю ж квартиру продав
самій ОСОБА_1

Це підтверджується нотаріально посвідченими договорами
купівлі продажу (а.с. 12-16).

Висновки суду першої інстанції про визнання недійсним договору
купівлі-продажу спірної квартири від 16 лютого 2006 року та 17 лютого 2006 року
відповідають вимогам ст.. 658 ЦК України, згідно якої право продажу товару,
крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом,
належить власникові товару, а ОСОБА_1 уже відчужила спірну квартиру по договору
купівлі-продажу від 31 серпня 2001 року, який нею не оспорено і в передбаченому
законом порядку не був визнаний недійсним.

Суд встановив, що відповідачі по первісному позову
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3. та ОСОБА_4 не виконали умови  п. 10 щодо звільнення продавцем спірної
квартири, чим створюють власнику ОСОБА_5. перешкоди у користуванні такою, яка
відповідно до ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Встановлені судом першої інстанції обставини спростовують
доводи апелянтів щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу від 31 серпня
2001 року.

Враховуючи викладене рішення суду слід залишити без змін,
а апеляційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 209, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1ОСОБА_2ОСОБА_3,
ОСОБА_4відхилити.

Рішення Хустського районного суду від 18 грудня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду України
протягом двох місяців з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:                                                       Судді: