І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
року                                                                          м.Ужгород.
Судова колегія судової
палати у  цивільних справах Апеляційного
суду Закарпатської області   в складі:
головуючого :  Власова С.О.,
суддів:
Кеміня М.П., Куштана Б.П.,
секретарі : Байзат С.Ю.,
розглянувши у  відкритому
судовому  засіданні цивільну справу  за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1,
в інтересах ОСОБА_2  на рішення  Хустського
районного  суду  від  23
травня   2006 року по   справі за позовом ОСОБА_2 доОСОБА_3, ОСОБА_4
про визнання угоди недійсною ,-
2006 року   ОСОБА_1,  в інтересах
ОСОБА_2, звернулася в суд
з позовом до ОСОБА_4та ОСОБА_3про визнання
договору купівлі продажу будинку
недійсною. Вимоги  мотивувала тим,
що  6.12.2005 р. між відповідачами був
укладений  договір купівлі - продажу
житлового будинкуАДРЕСА_1
Даний будинок був побудований
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в період шлюбу і є їх спільною сумісною власністю.
Позивачка вважає, що  оскільки
на продаж будинку  ОСОБА_2 згоди
не давала, договір купівлі продажу є незаконним.
Посилаючись на вказані
обставини  просила визнати договір
купівлі - продажу  будинку
укладеного  6.12.2005 р. між ОСОБА_4та
Рішенням Хустського районного
суду від 23 травня 2006 року  в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись  із
зазначеним  судовим рішенням  представник позивача оскаржила його в
апеляційному порядку.

Свої вимоги скаржник
мотивує  невідповідністю висновків суду
обставинам справи та неправильним застосуванням і порушенням судом норм
матеріального та процесуального права та тим, що договір дарування був
укладений   усупереч добровільного   волевиявлення    ОСОБА_2 на вчинення  вказаного правочину.

--------------------------------------------------------------------------------------------------------------

Справа №
22-1065/08                                                                                                                          Номер
рядка статистичного звіту:21

Головуючий
у І інстанції: Воло щук О.Я.

Доповідач
:  Власов С.0.

Судова колегія  заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи і обговоривши  підстави
апеляційної скарги вважає за необхідне її відхилити,  а рішення районного суду залишити без змін  з наступних підстав.

Згідно ст. 65 СК України
подружжя   вправі  розпоряджатися майном, що є об'єктом  права спільної сумісної власності подружжя.

Для укладення одним із
подружжя  договорів, які потребують
нотаріального посвідчення і (або)
державної реєстрації, а також договорів
стосовно цінного майна, згода другого з подружжя,  згідно ч. 3 ст. 65 СК України, має бути  подана письмово.

Як убачається із матеріалів
справи, 15.11.2005 р. ОСОБА_2  надала
своєму чоловікові ОСОБА_4нотаріально завірену
згоду розпоряджатися всім  рухомим
та нерухомим майном, яке придбане  ними
за спільно набуті кошти, під час перебування в зареєстрованому шлюбі
/а.с.15/.

Належних доказів того, що
ОСОБА_2  надала  таку
згоду  своєму чоловікові  ОСОБА_4внаслідок  фізичного
або психічного насилля застосованого до неї матеріали справи  не містять.

Маючи належні
повноваження  розпоряджатися майном
подружжя, ОСОБА_46.12.2005 р.   по
нотаріально посвідченому  договору,
продав  будинок  покупцю
ОСОБА_3за 104881 грн. /а.с.28/.

Довідкою   Хустської державної нотаріальної контори  від 06.12.2005 р. № 1 стверджено,
що  згідно Єдиного реєстру заборони
будинокАДРЕСА_1 на 16 год.40 хв.06 сек.06 грудня 2005 року під забороною не
перебував /а.с.31/.

Отже, на час укладення  вищевказаного договору купівлі - продажу  заборони на відчуження нерухомого  майна в продавця  будинку та
у нотаріуса  не було, а  тому нотаріус
правомірно,   у передбаченому
законом порядку  посвідчив договір
купівлі - продажу будинку.

Щодо   наявної в матеріалах справи   фотокопії
заяви ОСОБА_2 про  відміну   заяви, в якій вона давала згоду  ОСОБА_4розпоряджатися  майном /а.с.51/, то така  була нею
подана 06.12. 2005 р.,  вже  після
укладення та нотаріального посвідчення
договору купівлі - продажу
будинку, я тому ця обставина не є
достатньою підставою для визнання
правочину недійсним.

Згідно ч.2 ст. 308 ЦПК України
не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних  міркувань.

Таким чином, колегія суддів
вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими
не являються і не дають підстав для висновку про неправильне
застосування  судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.304, п.1  ч.1 ст. 307,
308,313, п.1 ч.1 ст.314,315,317,319
ЦПК України судова колегія судової палати,

У Х В А  Л И Л А :

Апеляційну скаргу  представника ОСОБА_1, в інтересахОСОБА_2
відхилити.

Рішення Хустського
районного  суду   від 23 травня  2006 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути  оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців  з дня набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді :