Справа №
районний   суд    м. Симферополь   у    складі:
Головуючого,  судді
Харченко        І.О.
відкритому  судовому  засіданні
цивільну   справу  за
позовом ОСОБА_1  до  Сімферопольської  міської
про  припинення права власності,   визнання
права   власності   та
спонукання   до  виконання
звернулася  до  суду
Сімферопольської  міської  ради, КРП СМ БРТІ   про припинення  права
власності,  визнання  права
власності  та  спонукання
до виконання  певних   дій. Свої
вимоги    мотивувала  тим,
що  вона є власницею  квартир АДРЕСА_1.  Рішенням
виконкому Київської районної ради від 25.04.2000 року  дозволено використовувати  ці
квартири  під  розміщення аптеки з  організацією додаткового виходу.
Рішенням  виконкому  Київської
районної  ради  від
27.06.2000 року  затверджено  акт
прийому до експлуатації  прибудови
„А1”  до
квартир АДРЕСА_1, які
використовуються  під  розміщення аптеки. Таким чином, ці  квартири
втратили своє  первісне  призначення
як  жилі  приміщення. Просить  припинити
за  нею  право
власності  на  квартири АДРЕСА_1  та
визнати  за  нею
право  власності  на
нежилі  приміщення:  колишні квартири АДРЕСА_1, загальною площею
111,4 кв.м.   та  зобов'язати
КРП СМБРТІ зареєструвати за нею право власності  на
нежилі  приміщення:  колишні
квартири АДРЕСА_1.

Позивачка у судове засідання  не з'явилася,
представила  на  адресу суду заяву  про розгляд справи за її  відсутністю,
позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. У випадку  неявки
відповідача   просила винести  заочне
рішення.

Представник Сімферопольської  міської ради в судове засідання  не з'явився, представив  на
адресу  суду  заяви
про  розгляд  справи
за  їх  відсутністю
на  підставі  матеріалів
справи  та   відповідно
до  діючого  законодавства,  не
заперечували  проти  задоволенню
позову.

Представник  КРП СМБРТІ
у судове засідання  не з'явився,
представив  на  адресу
суду  заяви  про
розгляд  справи  за
їх  відсутністю на  підставі
матеріалів   справи  та
відповідно  до  діючого
законодавства.

Зі   згоди
позивача  суд   ухвалює
рішення   при   заочному
розгляд   справи, що відповідає   положенням
ст. 224   ЦПК  України.

Дослідивши   матеріали
справи  та  надані
в  порядку  ст. 60
ЦПК  України    докази,
суд   дійшов  висновку,
що  позовні    вимоги
підлягають   частковому  задоволенню
з  таких   підстав.

Судом   встановлено,
що   позивачка  ОСОБА_1
є   власницею   квартир АДРЕСА_1, що  підтверджується договорами купівлі продажу
квартир  від   12.09.2003 року   реєстровий
№ 2828  та  №
2829.

Рішенням  виконавчого комітету  Київської районної ради від 25.04.2000 року №
100/6 дозволено використовувати  ці
квартири під розміщення аптеки з організацією додаткового виходу.

Рішенням
виконавчого комітету Київської районної ради від  27.06.2000 року № 134/16 затверджено  акт
прийому до експлуатації  прибудови
„А1”  до квартир АДРЕСА_1, які
використовуються  під  розміщення
аптеки.

З  часу
придбання  вищевказаних  квартир
позивачка  використовувала  їх  в
якості єдиного об'єкту  комерційного  призначення - аптеки. Таким чином, ці
квартири втратили своє  первісне  призначення
як  жилі  приміщення.

Стаття  41  Конституції України  гарантує
право  кожного  володіти, користуватися  та
розпоряджатися   своєю   власністю.

Стаття  319 ЦК
України передбачає те, що власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм   майном  на
власний  розсуд.  Власник
має право вчиняти   щодо  свого майна
будь-які  дії,   які
не  суперечать закону.  Відповідно
до  ст. 320 ЦК України   власник
має право  використовувати
своє  майно для  здійснення
підприємницької  діяльності,  крім
випадків встановлених
законом.

Відповідно  до  ст. 150 ЖК України  громадяни, які  мають
у приватній власності будинок ( частину будинку), квартиру,  користуються
ним (нею) для особистого проживання
і  проживання  членів
їх  сімей  і
мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати,
дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати  інші
не заборонені законом  угоди.

Таким чином,
громадянин, який  має на праві
власності жилий будинок  чи  квартиру, вправі  на
свій  розсуд  вирішувати
питання  щодо  доцільності
їх  використання, тим  більш, що
діюче законодавство  не  містить табу на використання  жилого (нежилого)  приміщення під офіс, торгові  цілі
тощо.

Разом  з  тим,
суд  не  вважає
можливим   задовольнити  вимоги
позивачки  щодо  покладення
зобов'язання  на   КРП
СМБРТІ  зареєструвати за нею право
власності  на  нежилі
приміщення:  колишні  квартири АДРЕСА_1,  оскільки
вони  заявлені   передчасно.
Якщо  з  якісь
причин    КРП  СМ
БРТІ  відмовиться  реєструвати
за  позивачкою  право
власності  на  колишні
квартири,  то  вона
не  позбавлена  права
звернутися  до  адміністративного  суду з
позовом  про  визнання
дій  або  бездіяльності   КРП
СМЕРТІ  неправомірними.

На    підставі
ст. 41 Конституції України, ст.ст.316, 317, 319, 320, 321, 346 ЦК  України, ,
керуючись  ст.ст. 10,
11, 60, 88, 209, 212, 214-215,  218, 224-226
ЦПК  України,    с у д  -

В И Р І Ш И В :

Позов  ОСОБА_1
до Сімферопольської  міської ради,
про  припинення   права
власності  та  визнання
права  власності  -   задовольнити.

Припинити  за
ОСОБА_1 право   власності   на
квартири АДРЕСА_1.

Визнати  за
ОСОБА_1  право  власності
на  нежилі  приміщення:
колишні квартири АДРЕСА_1, загальною
площею   111,4 кв.м.

Позивачці  зареєструвати
в  КРП  СМБРТІ
припинення  та  набуття
права  власності   згідно
рішенню.

В
позові  до   КРП
СМБРТІ   про  спонукання
до  виконання  певних
дій  -   відмовити,
як  заявлених   передчасно.

Рішення   може   бути  оскаржене  в
апеляційному  порядку
до  Апеляційного  суду
АР Крім   через  Київський
районний
суд   міста  Сімферополя
шляхом
подачі   в  10-денний  строк
з   дня     проголошення   рішення
заяви    про   апеляційне
оскарження   і  подання
після    цього  протягом  20
днів    апеляційної   скарги.

Заяву  про
перегляд   заочного рішення може
бути подано відповідачем протягом десяти днів
з  дня   отримання
його   копії.

Суддя: