Справа
№ 22 -ц-1618/2008р.
Головуючий у 1 інст. - Гордійко Ю.Г.                                                                  Доповідач -Лазоренко
жовтня 2008 року апеляційний суд Чернігівської області у складі:
головуючого - судді
суддів - Лазоренка
при секретарі - Пільгуй
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх представників ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 8
серпня 2008 року у справі за поданням державного виконавця Новозаводського
відділу ДВС Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_1 про визначення
частки майна боржника - ОСОБА_7 у майні, яким він володіє спільно з іншою
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу  Новозаводського районного суду м. Чернігова
від 8 серпня 2008 року, а справу направити на новий розгляд, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Оскаржуваною ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 8
серпня 2008 року подання державного виконавця Новозаводського відділу ДВС
Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_1 задоволено, визнано квартиру
АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_7 та ОСОБА_2. Визнано за ОСОБА_7
право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 та за ОСОБА_2 право власності на
Ѕ частину цієї ж квартири.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд повинен був залучити до
участі у справі в якості заінтересованої особи КП “Чернігівське МБТІ”, оскільки
спірна квартира підлягає обов'язковій державній реєстрації. Крім того, боржник
ОСОБА_7 не був присутнім у судовому засіданні та не був належним чином
повідомлений про час та місце розгляду справи, що є підставою для скасування
ухвали. Апелянт зазначає, що спірна квартира є її особистою власністю, оскільки
придбана за кошти отримані від продажу її особистої однокімнатної квартири,
земельної ділянки, які продані до укладення шлюбу з ОСОБА_7, та на кошти надані
її матір'ю ОСОБА_8, які були нею отримані від продажу її будинку, що
підтверджується відповідними договорами купівлі-продажу, які не були надані
у  суді 1інстанції  з вини її
В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить
відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 по причині її необґрунтованості.
Вислухавши доповідь судді, пояснення  осіб, які брали участь у справі, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і
процесуального права.
скасоване правильне по суті  і справедливе
рішення суду з одних лише формальних міркувань.

По справі
встановлено, що на виконанні державного виконавця Новозаводського відділу ДВС
Чернігівського МУЮ знаходиться зведене виконавче провадження щодо стягнення з
ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 40 991,70 грн. та ЗАТ “ПриватБанк” 25 778,43 грн.
боргу, 128,89 грн. судового збору та 15 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи. При виході державного виконавця за місцем
реєстрації боржника встановлено, що він за вказаною адресою не мешкає, а також
не виявлено майно, на яке може бути звернено стягнення, що стало причиною
звернення державного виконавця з поданням до суду про визначення частки ОСОБА_7
у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, а саме АДРЕСА_1.

Як вбачається з матеріалів справи, боржник ОСОБА_7
перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 02.07.1996 року. 23.08.2002 року
шлюб було розірвано, після чого ОСОБА_2 відновлено її дошлюбне прізвище
ОСОБА_2, що підтверджується повідомленням відділу реєстрації актів цивільного
стану Чернігівського міського управління юстиції від 09.04.2008 р.(а.с.40).

Згідно довідки КП ЧМБТІ від 16.04.2008 ОСОБА_2 є
власником АДРЕСА_1  на підставі договору
купівлі-продажу № 339 від 15.02.2001 року.

Положенням статті 44 КпШС України (який був чинним на час
виникнення правовідносин) передбачено, що шлюб вважається припиненим з моменту
реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану.

Таким чином, спірна квартира,  придбана ОСОБА_2 15.02.2001 року, являється
майном, придбаним під час шлюбу, оскільки реєстрація розлучення в органах
реєстрації актів громадянського стану була здійснена 23.08.2002 року.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 22 КпШС України, майно,
нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з
подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Згідно ч. 1 ст. 28 КпШС України в разі поділу майна, яке
є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Зважаючи на наведене, апеляційний  суд вважає, що суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про визнання АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю
ОСОБА_7 та ОСОБА_2 та визнання за ними права власності по Ѕ частині
вищевказаної квартири на кожного.

Доводи апеляційної скарги про те, що боржник ОСОБА_7 не
був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи не можуть бути
взяті до уваги апеляційним судом, оскільки ОСОБА_7 був повідомлений про час та
місце розгляду справи шляхом опублікування оголошення в газеті „Деснянська
правда” (а.с.90), що відповідно до положень ч. 9 ст.74 ЦПК України вважається
належним повідомленням відповідача про час і місце розгляду справи.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про
необхідність залучення до участі у справі в
якості заінтересованої особи КП ЧМБТІ, оскільки при розгляді даної
справи судом не вирішувалось питання про права та обов”язки вищевказаного
підприємства.

Також  не  заслуговують
на  увагу  доводи
апелянта, що спірна  квартира  нею була
придбана за рахунок  коштів,  одержаних від
продажу  власної  квартири
та  земельної  ділянки, які вона придбала до  шлюбу, та
за  кошти  її
матері - ОСОБА_8, оскільки, як
вбачається з  наданих суду копій
договорів, ОСОБА_2 (ОСОБА_2)  продала  квартиру та земельну  ділянку
у  1998 році, а спірну
квартиру  придбала, перебуваючи у
шлюбі,  тільки  у 2001 році. Крім
того,  ОСОБА_2 не  наддала
доказів, що  спірна  квартира
придбана  нею саме за  кошти, які
вона  отримала  від
продажу належного їй,  чи  її
матері,  майна.

Доводи апеляційної скарги щодо того,
що для вимоги про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, яке
не перебуває у шлюбі, встановлюється трирічний строк позовної давності, а тому
строк звернення до суду  стороною   пропущений,
не можуть  бути  враховані
судом,  так як початок позовної
давності для вимоги про поділ спільного майна подружжя, шлюб якого розірвано,
обчислюється не з дати прийняття постанови державного органу РАЦС чи з дати
набрання рішенням суду законної сили, а від дня, коли один із співвласників
дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Інші доводи також не спростовують правильних
висновків суду першої інстанції.

За таких обставин, апеляційний
суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду першої
інстанції залишенню без змін, оскільки вона постановлена з додержанням норм
матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не  містять передбачених законом  підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312,
313-315, 317, 319, 324  ЦПК України,
апеляційний суд ,-

у  х
в  а  л
и  в:

Апеляційну
скаргу  ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Новозаводського районного суду
м. Чернігова від 8 серпня 2008 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути оскаржена до Верховного Суду України в
касаційному порядку протягом двох місяців.

Головуючий:
Судді: