Справа № 22ц-257-2008р.                                                          Головуючий по 1 інстанції
Категорія спори про                                                                   Таратін В.О.
відшкодування шкоди                                                                 Доповідач в апеляційній інстанції
завданої смертю фізичної                                                             Храпко В.Д.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«31» січня 2008 р. Колегія судців судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в складі:

Головуючого                  Храпка В.Д.

Суддів                            Карпенко О.В., Магди Л.Ф.

при секретарі                   Петренко С.П.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1, що діє за дорученням ОСОБА_2 на рішення Золотоніського міськрайонного суду від 6 грудня 2007р. по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,-

встановила:

ОСОБА_2 пред'явила позов до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди. Зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач керуючи автомобілем
«Опель-Кадет» в м.Золотоноша скоїв зіткнення із
велосипедистом ОСОБА_4, котрий був чоловіком позивачки. В результаті дорожньо-транспортної пригоди її чоловік помер.
Постановою слідчого Соснівького РВ УМВС України
в Черкаській області від 7 червня 2004р. кримінальна справа закрита за п.2
ст.6 КПК України.

На похорони чоловіка вона витратила 5486 грн. Також їй завдана моральна
шкода яку вона оцінює в 50000 гривень. Тому просила стягнути з відповідача
вказану вище шкоду.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду від 6 грудня 2007р. в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, що діє за дорученням ОСОБА_2 просить рішення
суду скасувати як постановлене із порушенням норм матеріального і
процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції
судова колегія приходить до висновку про
задоволення скарги по наступних підставах:

Постановлюючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції
виходив із того, що винним в дорожньо-транспортній
пригоді є велосипедист ОСОБА_4 і тому відповідач не може нести
цивільної відповідальності. Але такі висновки суду не відповідають
нормам матеріального права.

2

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень цивільного кодексу
України (2003р.) - цивільний кодекс
застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання
чинності цивільним кодексом України,
положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним
чинності.

Дорожньо-транспортна пригода була скоєна ІНФОРМАЦІЯ_1, і в цей же день велосипедист ОСОБА_4 помер. З цього часу виникло право
позивачки на відшкодування шкоди, а у відповідача обов'язок на відшкодування
шкоди. Тобто до даних правовідносин необхідно
застосовувати норми цивільного кодексу України (1963р.).

Відповідно до ст.450 ЦК організації і громадяни, діяльність
яких пов'язана з підвищеною небезпекою для оточення
(транспортні організації, промислові підприємства, будови, власники автомобілів
та ін.) зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, якщо не доведуть, що шкода виникла
внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідач ОСОБА_3 не надав суду абсолютно ніяких
доказів, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або
умислу потерпілого. Тому він повинен матеріальну шкоду.

Відповідно до доказів які надала в судовому засіданні позивачка розмір
матеріальної шкоди складає 2624 грн. 65 коп.
Вказана матеріальна шкода і підлягає до стягнення з відповідача.

Що стосується моральної шкоди, то судова колегія враховує, що поскільки
відповідач вчасно не відшкодував матеріальну
шкоду, а моральна шкода виникла з часу смерті ОСОБА_4 і продовжується до цього часу то така шкода також підлягає до
стягнення на підставі ст.1167 ЦК України (2003р.).

При встановленні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить з вимог
розумності і справедливості, а також з того, що
відповідач не винний в скоєнні дорожньо-транспортної
пригоди, а саме загиблий ОСОБА_4 порушив Правила дорожнього руху. Такий
розмір суд встановлює в розмірі 3000 гривень.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, ст.440 ЦК України (1963р.)
і ст.1167 ЦК України (2003р.), судова колегія,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, що діє за дорученням ОСОБА_2
задоволити частково.

Рішення Золотоніського
міськрайонного суду від 6 грудня 2007р. скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну
шкоду 2624 грн.25 коп. і моральну шкоду 3000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави держмито 51
грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення 30 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але
може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двох
місяців до суду касаційної інстанції.