Справа № 2о-68/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М       У К Р А Ї Н И

17 червня 2008 року
місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької
області у складі:

головуючого судді Мироненко І.П.,

при
секретарі Новиковій Г.О.

розглянувши  у
відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за заявою ОСОБА_1 про
встановлення юридичного факту безперервного безвиїзного проживання в Україні,
зацікавлена  особа: Відділ громадянства і
реєстрації фізичних осіб Орджонікідзевського РВ Маріупольського міського
правління ГУМВС України в Донецькій області, -

В С Т А Н  О В И В:

03 квітня 2008 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про
встановлення юридичного факту
безперервного безвиїзного проживання на території України. В
обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_1
в місті Маріуполі, проживала та була прописана з батьками АДРЕСА_1. В червні
1955 року була прийнята на роботу в Жаданівський відділок “Донбасвідділбуд”. У
послідуючі роки працювала на різних підприємствах міста Маріуполя, останній раз
була звільнена 25 липня 1984 року. Має чотирьох дітей, які також народились в
місті Маріуполі.  У січні 1974 року у
зв'язку з обміном паспорту була перезареєстрована у домовій книзі АДРЕСА_1. Цей
паспорт був загублений нею разом з іншими документами. Від пожежі, яка сталася
в її будинку у 1982 році, вона перенесла сильне нервове потрясіння, у зв'язку з
чим нікуди не зверталась з приводу пропажі документів, оскільки не було
паспорту, та до цього часу не оформила спадщину після смерті своїх батьків та
не отримує пенсію, яку заробила протягом життя. Тільки у 2007 році вона знайшла
свою трудову книжку, але без паспорту не має можливості звернутись до ПФУ для нарахування
пенсії. При зверненні до ВГІРФО для отримання нового паспорту їй було
роз'яснено, що для позитивного вирішення цього питання необхідно у судовому
порядку довести, що всі ці роки з січня 1974 року по теперішній час вона
постійно проживає в Україні, не виїжджала за її межі та громадянства іншої
держави не має, у зв'язку  з чим вона
звертається до суду.

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 підтримала заявлені  вимоги у повному обсязі. Пояснила, що пропажу
паспорту виявила у 1982 році після пожежі. З народження проживала в місті
Маріуполі АДРЕСА_1, нікуди не виїжджала, оскільки не було документів. Діти
також народились в місті Маріуполі та були зареєстровані АДРЕСА_1. Просила
встановити юридичний факт безперервного безвиїзного проживання АДРЕСА_1 з 1974
року до теперішнього часу для отримання паспорту та призначення пенсії.

Представник зацікавленої особи  Момот
В.І., діючий на підставі довіреності, проти задоволення заявлених вимог не
заперечував. Пояснив, що у ОСОБА_1 пропали документи у 1982 році, тому
неможливо визначити момент прийняття громадянства, немає актового запису. В
трудовій книжці останній запис у 1984 році, а з 1991 року немає ніяких записів.
Якщо рішенням суду буде встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 у місті
Маріуполі, то вони не мають заперечень проти видачі їй нового паспорту.

Допитана у якості свідка ОСОБА_2 пояснила, що ОСОБА_1 знайома їй як сусідка
з 1969 року, також знала її маму. ОСОБА_1 постійно проживала АДРЕСА_1 до
теперішнього часу, місце проживання не змінювала. Діти її також народились за
вищевказаною адресою.

Заслухавши пояснення заявниці, представника зацікавленої особи, свідка,
дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що в Орджонікідзевському відділі РАЦС міста
Маріуполя Донецької області мається актовий запис № 467 від 22 червня 1939 року
про народження ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, в графі батьки зазначені відомості про
батька - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які проживали АДРЕСА_2.

Згідно акту від 14 травня 2007 року,
складеному КСН “Таганрозький”, ОСОБА_1 1939 року народження проживає АДРЕСА_1 з
1974 року по теперішній час, і ніколи з цього будинку не виїжджала протягом
останніх 25 років.

З домової книги вбачається, що
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження зареєстрована АДРЕСА_1 з 29 січня 1974 року.

Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_1, 1939 року народження, вона з 25
червня 1955 року по 25 липня 1984 року працювала на різних підприємствах міста
Маріуполя.

Згідно свідоцтв про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, виданих Орджонікідзевсмьким відділом ЗАГС
міста Жданова, матір ю вказана ОСОБА_1, що підтверджує факт проживання ОСОБА_1
у м. Жданові.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України “Про громадянство”,
громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення
незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території
України.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 безперервно безвиїзно проживає
АДРЕСА_1 з 1974 року до теперішнього часу.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що заява ОСОБА_1  про встановлення юридичного факту
безперервного безвиїзного проживання в Україні, підлягає задоволенню.

На підставі ст. 3
Закону України “Про громадянство”, ст. ст. 60, 61, 213-215, 256 - 259 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву  ОСОБА_1 про
встановлення юридичного факту безперервного безвиїзного проживання в Україні -
задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
безперервно безвиїзно проживає АДРЕСА_1 з 1974 року до теперішнього часу.

На рішення суду може бути подана заява про апеляційне
оскардження протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга має
бути подана протягом двадцяти днів з дня подачі заяви про апеляційне
оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до
Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі через Орджонікідзевський
районний суд міста Маріуполя.

Суддя _____________________