Справа №22-1979/2008
Головуючий у 1-й інстанції: Березій Ю.А.
Доповідач: Белінська І.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

3 грудня 2008
року          Колегія суддів судової
палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

Белінської
І.М.(головуючої),

Гайсюка О.В.,

Чорнобривець О.С.,

при секретарі - Ткач І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кіровограді справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Маловисківського районного суду
Кіровоградської області від 26 серпня 2008 року в цивільній справі за його
позовом до державного підприємства “Східний гірничо-збагачувальний клмбінат”,
санітарно-епідеміологічної станції об”єкту з особливим режимом роботи про
визнання недійсними актів обстеження умов праці, характеристики умов праці,
зведених даних середньозмінних фізичних навантажень підземного стволового
Смолінської шахти, санітарно-гігієнічної характеристики умов праці,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2007
року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Смолінської шахти  Східного гірничо-збагачувального комбінату
про визнання недійсними акту обстеження умов праці №06-06/1557 від 16.09.2004
року, характеристики умов праці, звідних даних середньозмінних фізичних навантажень
стволового підземного Смолінської шахти та про зобов”язання відповідача скласти
зазначені документи у відповідності до дійсного обсягу та об”єму виконуваних
ним робіт.

Зазначав, що
тривалий час працював в умовах дії шкідливих виробничих факторів, у тому числоі
15 років 1 місяць і 23 дні підземним стволовим на Смолінській шахті, що
призвело до виникнення у нього захворювання, пов”язаного з трудовою діяльністю,
в зв”язку з чим відповідач склав акт обстеження умов його праці, зведені дані
середньозмінних навантажень стволового підземного Смолінської шахти, необхідні
для визнання захворювання як професійного. Проте, наведені в цих документах
дані не відповідають дійсному обсягу виконуваних ним робіт, зокрема: в акті
обстеження умов праці відсутній ряд робіт, які він фактично виконував
відповідно до п.2.1-2.6 робочої інструкції стволового 5 розряду ділянки
№21(спуск-підйом); неповно відображений обсяг значних фізичних навантажень та
перенапружень окремих органів тіла при виконанні ним робіт, передбачених
пунктами 2.4-2.12 робочої інструкції; безпідставно зазначено про епізодичний
характер виконуваних ним аварійно-технічних робіт; невірно наведений графік
роботи; в характеристиці умов праці занижений рівень іонізуючого
випромінювання.

У листопаді 2007
року ОСОБА_1 подав додаткову позовну заяву, в якій уточнив позовні вимоги до
відповідача щодо внесення змін до акту обстеження його умов праці в частині
графіку його роботи та обсягу фактично виконуваних ним робіт в якості
підземного стволового. Крім того заявив позов до Санітарно-епідеміологічної
станції №7 про внесення змін до санітарно-гігєнічної характеристики умов праці,
складеної 27.09.2004 року, в частині відомостей про фактичні величини кількості
нахилів та маси переносимого вантажу при виконанні роботи та відповідної зміни
гігієнічної оцінки шкідливого впливу цих факторів.

У січні 2008
року уточнив та доповнив позовні вимоги до Санітарно-епідеміологічної станції
об”єкту з особливим режимом роботи, в зв”язку з чим просив суд зобов”язати
відповідача  доповнити
санітарно-гігієнічну характеристику умов праці відомостями про час його роботи
монтажником та камінщиком із зазначеннням дійсного обсягу виконуваних ним робіт
та наявності шумових, вібронавантажень, запилення під час виконання цих робіт.
Просив також зазначити санітарно-гігєнічні умови праці за час роботи на
Новокостянтинівській шахті Інгульського рудоуправління за період з 8.09.1987
року по 31.12.1988 року.

Ухвалою суду від
9.11.2007 року замінено неналежного відповідача - Смолінську шахту на належного
- державне підприємство “Східний гірничо-збагачувальний комбінат”.

Рішенням
Маловисківського районного суду від 26 серпня 2008 року ОСОБА_1 в задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про
скасування судового рішення через неповне з”ясування обставин, що мають
значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та
порушення судом норм матеріального і процесуального права  та про ухвалення нового рішення, яким
задовільнити його позовні вимоги.

Заслухавши
пояснення ОСОБА_1, представника ДП “СхідГЗК” Літвінову О.О., представника
санітарно-епідеміологічної станції об”єкту з особливим режимом роботи Оперчука
А.П., дослідивши наявні в матеріалах справи докази, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів вирішила, що скарга підлягає відхиленню, а
рішення суду - залишенню без змін з таких підстав.

Відмовляючи в
задоволенні позову до ДП “СхідГЗК”, суд першої інстанції дійшов висновку про
те, що оспорювані документи не є актами нормативного характеру, недійсність
яких може бути визнана судом з огляду на передбачені ЦК України способи захисту
цивільних прав та інтересів, а відмовляючи ОСОБА_1 в позові до
Санітарно-епідеміологічної станції об"”кту з особливим режимом роботи, -
дійшов висновку про необгрунтованість та недоведеність позовних вимог.

Відповідно до
ч.ч.4-6 ст.14 Закону України « Про загальнообов»язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 року № 1105-Х1У, до
професійного захворювання належить захворювання, що виникло внаслідок
професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно
впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов»язаних з
роботою.

Перелік
професійних захворювань за поданням спеціально уповноваженого центрального
органу виконавчої влади затверджується Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з
матеріалів справи, позивачу двічі  було
відмовлено у визнанні наявного у нього захворювання професійним, про що
свідчать довідки Українського науково-дослідного інституту промислової медицини
від 25.10.2004 року та від 27 січня 2006 року (а.с.21, 22). Остання відмова
обгрунтовувалась малим стажем роботи в умовах тяжкої фізичної праці.

Під час
розгляду справи в суді апеляційної інстанції позивач надав висновок Центральної
лікарсько-експертної комісії  Клініки
профзахворювань Інституту медицини праці Академії медичних наук від 11.07.2006
року, яким йому було  встановлено
заключний клінічний діагноз та зазначено, що наявне у нього захворювання не
пов”язане з умовами праці, а підстави для перегляду рішення ЛЕК Українського
НДІ ПМ від 27.01.2006 року відсутні.

Порядок
розслідування випадків хронічних професійних захворювань визначено пунктами 68
- 74 постанови КМУ №1112 від 25.08.2004 року “Деякі питання розслідування та
ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на
виробництві” ( далі - постанова).

Згідно із п.74
цієї постанови, у спірних випадках для остаточного вирішення питання про
наявність професійного захворювання особа направляється до Інституту медицини
праці Академії медичних наук (м.Київ). У разі незгоди хворого або роботодавця з
рішенням Інституту щодо встановлення діагнозу і зв”язку захворювання із впливом
шкідливих виробничих факторів і трудового процесу воно може бути оскаржено в
судовому порядку. Проте, позивач рішення Інституту медицини праці в судовому
порядку не оскаржив.

Переліком
професійних захворювань, затвердженим постановою КМУ від 8.11.2000 року №1662,
робота підземного стволового не віднесена до переліку робіт та виробництв, на
яких можливе виникнення професійного захворювання з тим клінічним діагнозом,
який було встановлено позивачу Інститутом медицини праці АМН України (п.2
розділу  1У зазначеного  Переліку).

Відповідно до
Порядку складання та вимог до санітарно-гігієнічних характеристик умов праці,
затвердженого наказом МОЗ України №614 від 13.12.2004 року, який набрав
чинності з 23.02.2005 року(далі - Порядок), роботодавець(керівник підприємства)
несе відповідальність згідно із чинним законодавством за повноту та
достовірність поданих документів, що необхідні для складання
санітарно-гігієнічної характеристики умов праці (Інформаційної довідки) на
працівника при підозрі в нього професійного захворювання( отруєння) (п.1.16).
Пунктом 1.26 цього Порядку передбачено, що у разі незгоди з
санітарно-гігієнічною характеристикою заявник має право оскаржити її у вищому
закладі державної санітарно-епідеміологічної служби або в судовому порядку.

Вперше
санітарно-гігієнічна характеристика умов праці на позивача була складена
27.09.2004 року(а.с.19-20). На той час порядок складання та вимоги до
санітарно-гігієнічних характеристик був врегульований Інструкцією, затвердженою
начальником Головного санітарно-профілактичного Управління МОЗ СРСР 1989 року.
4.11.2005 року СГХУП була доповнена відомостями про роботу позивача монтажником
та камінщиком у СМУ №7 Жовтоводського управління будівництва в період з 16.05.1984
року по 12.03.1987 року.

Суд першої
інстанції, в основному правильно визначивши правовідносини сторін, перевіривши
їх доводи щодо предмета спору, дійшов правильного висновку про недоведеність
позивачем обставин, якими він обгрунтовував позовні вимоги щодо неправильності
даних про обсяг виконуваних ним робіт підземного стволового та ступінь впливу
шкідливих факторів під час виконання ним цих робіт в оспорюваних документах.
Відповідачем надано достатньо доказів документального підтвердження повноти та
достовірності поданої інформації(а.с.99-120). Доводи ж позивача про те, що саме
ним виконувався більший обсяг робіт та у більш шкідливих умовах ніж визначено
відповідачем на підставі відповідних вимірювань факторів виробничого середовища
та трудового процесу працівників такої ж професії в тих же умовах, в яких
працював і позивач, ґрунтуються лише на його суб”єктивних міркуваннях.

Правильним є і
висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову в частині оспорювання
повноти та достовірності інформації, наведеної у санітарно-гігієнічній
характеристиці умов праці, оскільки позивачем не доведено, що зазначений
документ був складений з порушенням встановленого чинним законодавством
порядку. Згідно із п.1.13 Порядку для працівників підземних професій вугільної
та інших галузей промисловості, коли умови та характер праці аналогічні за
всіма показниками, складається групова санітарно-гігєнічна характеристика.

Доводи
позивача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої
інстанції про відсутність факту порушення відповідачами вимог ст.171 КЗпП
України, відповідно до якої власник або уповноважений ним орган повинен
проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних
захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого
Кабинетом Міністрів України, та нормативних актів, що регулюють порядок
складання та вимоги до санітарно-гігієнічних характеристик умов праці, які були
зазначені вище.

Наведене свідчить про те,
що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і
процесуального права, що відповідно до ст.308 ЦПК України є підставою для
відхилення апеляційної скарги і залишення рішення суду без змін.

Керуючись
ст.ст.303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Маловисківського   районного суду від 26 серпня 2008 року
залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку до Верховного Суду України на протязі двох місяців з дня набрання нею
законної сили.

ГОЛОВУЮЧА:

СУДДІ: