№2-219/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

28 жовтня 2008  року
Печерський  районний суд м. Києва
в складі:

головуючого   -
судді     Кафідової О.В.,

при секретарі  -                        Нечаєвій Ю.Ю., Глібко
Н.В.,

розглянувши  у відкритому судовому засіданні в м.
Києві  цивільну справу за позовом
Відкритого акціонерного товариства ,,Банк “Фінанси та Кредит” , в особі Філії
,,Центрального регіонального управління” ВАТ ,,Банк ,,Фінанси та Кредит” до
ОСОБА_1про відшкодування шкоди , заподіяної працівником при виконанні трудових
обов”язків,

В С Т А Н О В И В  :

Позивач звернувся до суду з
позовом  до  відповідача і просить   постановити
рішення  , яким  стягнути з останньої суму в розмірі 44 994,58
грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, посилаючись на те, що
11.05.2006 року при прийнятті
відповідачки на роботу з нею був укладений Договір про повну матеріальну
відповідальність, а 18.04.2007 року при зведенні каси було виявлено недостачу
грошових коштів в сумі 44994,58 грн. , яка, як вбачається з пояснень останньої,
виникла у зв'язку з можливістю допущення нею помилки при видачі готівки
клієнту, чим підтвердила недостачу зазначених коштів, тобто недостача виникла в
результаті недбалого ставлення відповідача до своїх трудових обов”язків.

В
судовому  засіданні  представник позивача підтримала  позовні
вимоги та просила їх задовольнити, посилаючись  на
обставини, викладені  в  позові.

Відповідачка,
представник  відповідачки в судовому  засіданні
позов  не  визнали, просили відмовити в його
задоволенні, посилаючись на те, що позовні вимоги не підтверджені
документально, але в процесі слухання справи, а саме в судових дебатах  представник відповідача позов визнав частково
та просив зменшити, зазначену в позові суму, враховуючи тяжке матеріальне
становище відповідача.

Вислухавши пояснення сторін,
представників сторін, вивчивши письмові докази по справі,  суд приходить до наступного  висновку.

Відповідно до ст. 55 Конституції України право громадян на судовий захист у
цивільному судочинстві реалізується у відповідності з нормами ЦПК України.

Відповідно до  ст.4 ЦПК України усяка заінтересована
особа  може звернутися до суду за
захистом порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу в
порядку, встановленому законом.

В
судовому  засіданні встановлено, що 10
травня 2006 року відповідачка ОСОБА_1. була прийнята на посаду провідного
касира сектору операційного супроводження відділенні № 9, що підтверджується
Наказом Київського регіонального управління Банку “Фінанси та кредит” від
10.05.2006 року № 260-к.

11.05.2006
року між сторонами по справі був підписаний Договір про повну матеріальну
відповідальність, в якому зазначені основні завдання, обов”язки, права і
відповідальність відповідачки ОСОБА_1. за виконання покладених на неї  функцій.

18.04.2007
року при зведенні каси та перерахуванні товарно-матеріальних цінностей
відповідачкою було виявлено недостачу грошових коштів в сумі 44 994,58 грн.,
яка, як вбачається з пояснювальної записки останньої , виникла у зв'язку з
можливістю допущення нею помилки при видачі готівки клієнту, в результаті чого
18.04.2007 року був складений Акт про розбіжності, який також був підписаний
відповідачкою ОСОБА_1., чим остання підтвердила недостачу зазначених коштів.

Наказом
Київського регіонального відділення “Банку “Фінанси та Кредит” від 19.04.2007
року відповідачці ОСОБА_1. була оголошена догана згідно ст. 147 КЗпП України та
наказано відшкодувати 100% повної нестачі коштів до 20 травня 2007 року.

Наказом № 574-к від 25.04.2007 року відповідачку ОСОБА_1. було звільнено
згідно п. 2 ст. 40 КЗпП України, тобто як таку, що не відповідає займаній
посаді.

Відповідачкою
ОСОБА_1 зазначені Накази не були оскаржені в установленому законом порядку, чим
остання  визнала свою вину у недостачі
грошових коштів в касі, погодилася їх відшкодувати та не заперечувала свою
невідповідність займаній нею посаді.

Відповідно
до п. 1 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за
шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення
покладених на них трудових обов”язків.

Згідно
п. 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть
матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини
підприємству, установі, організації, у випадку, коли між працівником і
підприємством, установою, організацією укладено письмовий договір про взяття на
себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості
майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Як вбачається зі змісту ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

В
судовому засіданні відповідачка не довела, що шкода завдана не з її вини, а
,натомість, представник відповідача в судових дебатах позов визнав частково та
просив зменшити, зазначену в позові суму, враховуючи тяжке матеріальне
становище відповідача, тобто погодився із завданням шкоди позивачу в
результаті  неправомірних дій
відповідачки. При цьому, належних доказів
тяжкого матеріального стану
відповідачки  суду  не
надав .

Згідно
ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які
вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підставі вищевикладеного,
вирішуючи позовні вимоги позивача, суд приймає до уваги пояснення та
докази, надані сторонами, представниками сторін по справі, та вважає, що  позовні вимоги підлягають задоволенню,
оскільки відповідачка та її представник не надали суду доказів на підтвердження
своїх заперечень.

Таким чином, в судовому засіданні
встановлено, що  відповідачем порушені
права позивача, і суд приходить до висновку, що
позовні  вимоги  підлягають
задоволенню.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На
підставі викладеного , керуючись
Конституцією України, ст. ст. 130, 134 КЗпП України, ст. ст. 3, 4, 10,
11, 15,  60, 64, 88, 209, 213-215, 223
ЦПК України ,  ст. ст. 1166 ЦК України
,  суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну  заяву  Відкритого акціонерного
товариства „Банк „Фінанси та Кредит” , в особі Філії „Центрального
регіонального управління” ВАТ „Банк „Фінанси та Кредит”  до ОСОБА_1про відшкодування шкоди ,
заподіяної працівником  при виконанні
трудових  обов”язків  -
задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_1  на користь
Відкритого акціонерного товариства „Банк „Фінанси та Кредит” , в особі Філії „Центрального
регіонального управління” ВАТ „Банк „Фінанси та Кредит” матеріальну шкоду в
сумі  44 994 грн. 58 коп., судові витрати
в сумі  480 грн. 00 коп. , всього
стягнути - 45 474 грн. 58 коп.  .

Рішення
може бути оскаржено до Апеляційного
суду  м. Києва  через Печерський  районний
суд м. Києва .

Заяву про  апеляційне  оскарження рішення  суду
може  бути подано  протягом 10
днів  з  дня
проголошення  рішення  .

Апеляційна  скарга  на
рішення  суду  подається
протягом  20 днів після  подання заяви про апеляційне оскарження .

СУДДЯ: