АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №22-91                          Головуючий у 1-й інстанції -
Дьомич Л.М.

Категорія
- 30                                         Доповідач
- Гайсюк О.В.

15 січня 3008
року.

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в
складі:

Головуючий - Авраменко Т.М.

Суддів - Гайсюка О.В.,
Суровицької Л.В.

При секретарі - Слюсаренко Н.Л.

Адвоката - ОСОБА_2,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1, на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда
Кіровоградської області від 26 жовтня 2007 року,

встановила:

У квітні
2007 року
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про виселення з квартири без
надання іншого житла.

Зазначила,
що з 1997 року
перебувала з відповідачем ОСОБА_3
в шлюбі, шлюб було розірвано 21.02.2006
року.

Квартиру
АДРЕСА_1отримував
її батько, а вона була прописана в квартирі як член сім'ї наймача, а в 1997 році прописала
свого чоловіка - відповідача
ОСОБА_3 Батько на теперішній час проживає за кордоном.

В
квартирі проживають чотири мешканці, а саме вона, відповідач, син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, син
від першого шлюбу ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження.

Відповідач
безперервно вчиняє скандали і ображає людську гідність її і дітей.

2 січня 2006 року відповідач
її та сина ОСОБА_5 ображав брутальною лайкою, а тому постановою суду від 2 березня 2006 року за
психологічне насильство в сім'ї відповідно до ч.1 ст. 173-2 КУпАП на нього
накладено штраф у сумі 34
грн.

13 листопада 2006 року відповідач
влаштував сварку, а тому постановою суду від 30.11.2006 року на нього за ч.1 ст. 173-2 КУпАП накладено штраф у
сумі 51  грн.  але після цих заходів відповідач висновків не
зробив і надалі тероризує сім'ю, на її звернення відділ міліції вже не реагує.

Посилаючись
на те, що в одному приміщенні з відповідачем проживати не можливо, просила суд
виселити відповідача з квартири без надання іншого житла, зобов'язати
відділення громадянства, міграції та реєстрації зняти відповідача з реєстрації
в цій квартирі.

Ухвалою
суду від 29.08.2007 року в якості співвідповідача до участі у справі залучено
ВГІРФО Кіровського ВМ Кіровоградського MB УМВС
України в Кіровоградській області (а.с. 77).

Рішенням
Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 жовтня 2007
року в задоволенні позову відмовлено.

2

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове
рішення про задоволення її позову, посилаючись на те, що рішення суду є
необ'єктивним, необгрунтованим і незаконним.

В
судовому засіданні апеляційного суду позивачка та її представник доводи
апеляційної скарги підтримали, відповідач з доводами скарги не погодився,
просить рішення суду залишити без змін.

Апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом
вірно встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до лютого 2006 року, позивачка
є наймачем квартири АДРЕСА_1(а.с.
12). відповідач прописаний в цій квартирі в якості члена сім'ї позивачки з 4
квітня 1997 року і мешкає в цій квартирі по теперішній час (а.с. 12).

Відповідно
до ч.1 ст. 116 ЖК України члени сім'ї наймача або інші особи, які проживають
разом з ним можуть бути виселені без надання іншого жилого приміщення у разі
систематичного порушення ними правил соціалістичного співжиття, що робить неможливим
проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявились безрезультатними.

ОСОБА_1,
зазначивши в своєму позові, що відповідач двічі (у березні 2006 року та у
листопаді 2006 р.)
притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в
сім'ї, та і не зазначила коли саме, за яких обставин і якими саме діями
відповідач продовжував порушувати правила співжиття після застосування до нього
заходів адміністративного стягнення, а лише обмежилася загальною фразою про те,
що відповідач тероризує її сім'ю.

В
судовому засіданні апеляційного суду позивачка пояснила, що не пам'ятає коли
саме відповідач вчиняв порушення і за яких обставин, лише зазначила, що у
вересні 2007 року
відповідач влаштував сварку, тоді як до суду позивачка звернулася ще у квітні 2007 року (а.с. 3-6).
Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, але позивачка підстави своїх вимог про виселення
відповідача не уточнювала ні письмово, ні усно, а тому судом розглянуто справу
саме в межах заявлених нею вимог та наданих нею доказів.

Із
постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.11.2006 року
вбачається, що відповідач 13.11.2006 року за місцем проживання влаштував сварку
відносно колишньої дружини ОСОБА_1, але в постанові не зазначено, що в ході
цієї сварки відповідач застосував фізичне насильство, ображав позивачку, чи
погрожував їй, тощо (а.с. 7).

Наявність
сварок між сторонами, вказує лише на конфлікт між бувшим подружжям і не може
бути підставою вважати, що це робить неможливим проживання в одній квартирі,
якщо під час сварки не учинялося насильство в сім'ї, тобто умисне вчинення
будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (погрози,
образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, коштів та майна,
фізичне насильство, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних
ушкоджень), як зазначається в ч.1 ст. 173-2
КУпАП.

Із
постанови Кіровського районного суду міста Кіровограда від 02.03.2006 року вбачається,
що відповідач притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП за те, що 2 січня 2006 року під час
сварки за місцем проживання ображав брутальною лайкою як позивачку так і її
сина (а.с. 8), але з
часу скоєння цього правопорушення до звернення позивачки з позовом до суду
пройшло один рік і три місяці.

В матеріалах
справи відсутні докази того, що відповідач офіційно попереджався про те, що у
разі продовження антигромадської поведінки він може бути виселений із квартири
без надання іншого житла.

За таких
обставин, висновки суду першої інстанції про неможливість виселення відповідача
із квартири за позовом ОСОБА_1. є правильними.

3

Оскільки
рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального права та процесуального
права, є законним, обгрунтованим і справедливим, колегія суддів вважає, що
підстави для скасування чи зміни цього судового рішення відсутні.

Керуючись п.1
ч.1 ст. 307, ст. ст. 308,
313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 жовтня 2007
року залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.