Справа № 22-ц-948/2008р.            Головуючий по 1-ій інстанції:
Суддя-доповідач: Попруга С.В.
РІШЕННЯ

іменем України

02 вересня 2008 року колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого: Попруги С.В.

суддів: Криворотенка В.І., Хвостика С.Г.

з участю секретаря судового засідання -
Чуприни В.І.

та осіб, які беруть участь у справі - позивача ОСОБА_1., відповідачаОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду
Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на  рішення Сумського
районного суду Сумської області від 05 червня 2008 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного
майна подружжя, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2008 року ОСОБА_1 звернулася до суду з названим позовом,
обгрунтовуючи свої вимоги тим, що з 1980 року по 27 травня 2005 року вона
перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Шлюб між сторонами розірвано. За
час шлюбу ними було збудовано житловий будинок АДРЕСА_1 У липні 2007 року за її
письмовою згодою ОСОБА_2. продав зазначений житловий будинок за 112000 грн.
Коштами відповідач розпорядився на власний розсуд і належну їй, як дружині,
частину грошей не віддав.

Посилаючись на такі обставини, ОСОБА_1. просила стягнути з відповідача на
її користь 56000 грн., тобто &frac12; частину вартості відчуженого спільного майна подружжя.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 05 червня 2008 року
позов ОСОБА_1. задоволено частково: стягнуто зОСОБА_2 на користь ОСОБА_1. 54962
грн. частки у спільному майні подружжя та 580 грн. понесених нею судових
витрат.

В іншій частині позовних вимог відмовлено за необгрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та
необгрунтованість рішення суду, просить рішення змінити та стягнути з його на
користь ОСОБА_1. 18000 грн.

ОСОБА_2. фактично доводить, що при вирішенні спору суд не врахував, що його
доходи були значно більшими, ніж у позивача. ОСОБА_1. надала йому згоду на
продаж житлового будинку, і в той час до нього не мала претензій. За таких
обставин, висновки суду про рівність часток у спірному майні є помилковими.

У судовому засіданні ОСОБА_2. підтримав доводи апеляційної скарги, а
ОСОБА_1. заперечувала проти доводів апеляційної скарги, вважала рішення суду
законним і обгрунтованим.

Перевіривши законність і
обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої
інстанції - зміні, з наступних підстав.

Так, висновок суду першої інстанції
про те, що поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності бувшого
подружжя ОСОБА_1. таОСОБА_2 (грошових коштів отриманих від продажу будинку
належного сторонам, як подружжю) має відбуватися виходячи з того, що частки
майна дружини є рівними, грунтується на наданих позивачем належних та
достовірних доказах, яким суд першої інстанції дав оцінку, відповідно до вимог
ст.212 ЦПК України, і відповідає вимогам ст.ст.60, 68, 70, 71 СК України.

Відповідно до ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної
сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності,
після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою,
відповідно до Цивільного кодексу України.

Таким чином, вищезгаданий будинок міг бути проданий відповідачем виключно
за згодою позивача, і така згода жодним чином не підтверджує той факт, що
позивач втратила право на &frac12; частку від суми коштів отриманих відповідачем від продажу
житлового будинку.

Відповідач не надав суду письмових доказів про те, що між сторонами
існували домовленості чи договори про різний (менший у позивача) розмір часток
у спільному майні подружжя, а також про те, що він передав позивачу &frac12;  частину грошових коштів отриманих від суми продажу вищезгаданого житлового
будинку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги в
цій частині, висновків суду не спростовують, отже не можуть бути взяті до
уваги.

В той же час, визначаючи розмір грошової суми, яка підлягає стягненню, суд
першої інстанції допустив порушення процесуального закону, що призвело до
частково неправильного висновку.

Так, згідно частини 1,2 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих
осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких
заявлено вимоги.

Як убачається з матеріалів справи, і це підтверджуєть сторони, предметом
спору була лише частина грошової суми, отриманої від продажу будинку вартістю
112000 грн. :
2 = 56000 грн., позивач не збільшувала розмір позовних
вимог, згідно ст.31 ЦПК України.

За таких обставин, суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про
розподіл між подружжям коштів отриманих від продажу земельних ділянок за
договором купівлі-продажу земельних ділянок від 19 липня 2007 року, в розмірі
10000 грн. та стягнув з відповідача на користь позивача &frac12;
частину цих коштів, тобто 5000 грн., та врахував
відповідну суму грошових коштів витрачених відповідачем на оформлення
вищезгаданого договору.

Так, як убачається з матеріалів справи, відповідач при оформленні договорів
купівлі-продажу будинку, купівлі-продажу земельних ділянок витратив 3484,86 : 2
= 1747,43 грн., інші 1747,43 грн. заплатив покупець.

Крім того, відповідач заплатив за інвентаризаційні послуги БТІ по будинку
350 грн.

Крім того, і це не оспорюється сторонами, відповідач передав після продажу
вищезгаданого будинку 5050 грн. позивачу.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що розмір грошової суми
стягнутої за рішенням суду першої інстанції 54962 підлягає зміні, в сторону зменшення.

Так, 56000 грн. (розмір позовної вимоги) - 5050 грн. (переданих добровільно
відповідачем) = 50950 грн.

Витрати понесені відповідачем на оформлення документів на будинок в органах
БТІ мають бути розділені порівну між сторонами 350 грн. : 2 = 175 грн.

На оформлення саме договору купівлі-продажу будинку відповідачем витрачено,
згідно даних Сумської районної державної нотаріальної контори 1314 : 2 = 657
грн., кошти - 657 сплачено покупцем. Ці витрати мають бути розподілені порівну
між сторонами 657 : 2 = 328,50
грн.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 56000
грн. - 5050 грн. - 175 грн. - 328 грн. = 49636 грн., коштів на частку майна
подружжя (житловий будинок), що є об'єктом права їхньої спільної сумісної
власності.

У решті позов задоволенню не підлягає.

В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.303, 307, п.п.3,4 ч.1 ст.309, ст.ст.316, 319 ЦПК України, колегія суддів,
-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 05
червня 2008 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частку майна
подружжя, що є об'єктом права їхньої спільної сумісної власності у розмірі
49636 грн.

У решті вимог відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двох місяців безпосередньо
до Верховного Суду України.

Головуючий:

Судді: