Справа №2-2402/2008 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2008 року місто Лозова

Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судовим засіданням - судді Жмуд Н.М., за участю секретаря судових засідань – Литвинової Г.В., розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області в місті Лозова Харківської області цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1
до
ОСОБА_2
про розірвання шлюбу, -

В С Т А В И Т Ь:

Позивач звернувся до суду 04 грудня 2008 року з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26 грудня 1987 року Криштопівською сільською радою Близнюківського району Харківської області, актовий запис №06. Шлюб у позивача повторний. Від зазначеного шлюбу подружжя дітей не має. Позивач вказує, що шлюбні відносини припинились ще в 2002 році, вони стали проживати окремо. Відповідач вирішивши, пожити для себе, забрала всі ті речі, які вона вважала необхідними для себе та залишила позивача. Позивач також зазначив, що являється інвалідом війни ІІІ групи, учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС і має посвідчення «категорія І» громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи. Позивач не працює, чи працює відповідачка він не знає, бо не підтримує ніяких відносин з відповідачкою. Зараз проживає з другою жінкою, з якою має намір укласти шлюб. Від розірвання шлюбу в органах РАЦС відповідачка ухиляється. У зв’язку з викладеним, позивач звернувся до суду і просить розірвати шлюб між ним та
ОСОБА_2
. Витрати, пов’язані з реєстрацією шлюбу в органах РАЦС покласти на нього. Зобов’язати відповідача надати довідку про свої доходи. Звільнити його від сплати судового збору в зв’язку з тим, що він має посвідчення «категорія І» громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи.

У судовому засіданні позивач підтримав свій позов іта подав до суду письмову заяву, якою прохав суд, тне стягувати з відповідача на його користь, понесені ним при зверненні до суду судові витрати.

Відповідач у судовому засіданні подала до суду письмовий відзив на позовну заяву в якому зазначила, що позов позивача визнає, на розлучення згодна, і строку для примирення їм не потрібно, оскільки спільно вони не проживають; спільного господарства не ведуть; між ними відсутній спір про розподіл сумісно нажитого майна; неповнолітніх дітей від даного шлюбу в них з відповідачем, не має.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановленого, що сторони, з 26 грудня 1987 року, перебувають у шлюбі, який зареєстровано Криштопівською сільською радою Близнюківського району Харківської області, актовий запис №06. (а.с.№12).

Від даного шлюбу, сторони дітей не мають.

Відповідно до пояснень, які надано позивачем та відповідачем у судовому засіданні 19 грудня 2008 року, судом було достовірно встановлено, що сторони створити міцної сім’ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подружні стосунки припинились і спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо один від одного.

Судом було також встановлено, що у позивача даний шлюб повторний, а у відповідача – перший і її дошлюбне прізвище – Невкипила.

Судом було з»ясовано, що між сторонами не має спору про розподіл сумісно нажитого майна, якщо шлюб буде розірвано.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім’ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, буде суперечити їхнім інтересам.

У своєму позові позивач вказав, що оскільки ініціатором розірвання шлюбу з відповідачем, є саме він, то прохає покласти саме на нього, витрати в органах РАГСу, при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу, не дивлячись на те, що він віднесений до категорії громадянина, який постраждав в наслідок Чорнобильської катастрофи (а.с№2, 9)

Суд, вважає за можливе покласти на позивача, витрати в органах РАГСу при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу, а відповідача., від сплати даних витрат – звільнити.

Згідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

З огляду на матеріалами справи, судом вбачається, що позивачем при зверненні до суду було сплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи на суму в 07 грн. 50 коп. (а.с.№1)

Як судом вже зазначалося вище, позивачем у судовому засіданні, подано до суду письмову заяву, якою він прохав не стягувати на його користь з відповідача, понесені ним при зверненні до суду з даним позовом, судові витрати.

Положенням ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як було вище вказано, позивач віднесений до першої категорії осіб, які постраждали від наслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.№9), тому, згідно до п.18. ч.1 ст.4 Декрету Кабінету міністрів України №7 від 21.01.1993 року «Про державне мито», він звільнений від сплати державного мита при зверненні до суду з позовною заявою, оскільки від його сплати, звільняються громадяни, які віднесені до 1 і 2 категорії постраждалих в наслідок Чорнобильської Катастрофи. З урахуванням викладеного, та враховуючи те, що судом з»ясовано, що відповідач не віднесена до категорії осіб, що звільнені від сплати судового збору (державного мита), суд, відповідно до ст.88 ЦПК України, стягує з відповідача на користь держави судовий збір на сумі в 17 гривень 00 копійок.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 174, 213-215, 218, 223 ЦПК України; ст.ст. 109, 110, 112 Сімейного Кодексу України; п.18. ч.1 ст.4 Декрету Кабінету міністрів України №7 від 21.01.1993 року «Про державне мито», -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву
ОСОБА_1
до
ОСОБА_2
– задовольнити.

Розірвати шлюб між
ОСОБА_1
,
ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, уродженця село Криштопівка Близнюківського району Харківської області і
ОСОБА_2
,
ІНФОРМАЦІЯ_2
народження уродженки с. Решетилівка, Одеського району Омської області, зареєстрований Криштопівською сільською радою Близнюківського району Харківської області, актовий запис №06.

При реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС стягнути з
ОСОБА_1
на користь держави державне мито у розмірі 25 (двадцять п»ять) гривень 00 копійок, а
ОСОБА_2
від сплати державного мита - звільнити.

Не стягувати з
ОСОБА_2
на користь
ОСОБА_1
судові витрати згідно заяви позивача.

Стягнути з
ОСОБА_2
на користь держави судовий збір в розмірі 17 (сімнадцять) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 294 цього Кодексу, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий

у судовому засіданні

Суддя: Н.М. Жмуд