Справа № 2-771/08/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

11 червня 2008 року Київський
районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді
Муратової С.О.

при секретарях -
Плохая В.Є., Гресс Ю.К., Носач О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1до
Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку „Укрсоцбанк” в особі Харківської
обласної філії АКБ „Укрсоцбанк”, ОСОБА_2, ОСОБА_3про визнання договору
недійсним,

Встановив :

Позивач
ОСОБА_1. звернулася 14.11.2007 до Київського районного суду м. Харкова з
позовом, в якому просить визнати недійсним договір поруки № 805/13/26/6-264,
укладений 01.03.2006 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку
„Укрсоцбанк” в особі заступника керуючого Харківської обласної філії АКБ
„Укрсоцбанк”, фізичними особами ОСОБА_2., ОСОБА_3., оскільки він порушив її
права на розпорядження суспільною сумісною власністю подружжя - квартирою
АДРЕСА_1; стягнути з відповідачів на її користь понесені судові витрати,
вказуючи, що ОСОБА_3. за вказаним договором, згідно п. 3.1.2 договору, взяв на
себе обов'язок відповідати усім своїм майном, на яке згідно з чинним
законодавством може бути звернено стягнення, перед Кредитором за виконання
Позичальником умов договору щодо сплати кредиту, відсотків за його
користування, а також можливих штрафних санкцій, передбачених договором кредиту
№ 805/27/13-2/6-031 від 01.03.2006. Зазначає, що поручитель є її чоловіком,
шлюб з яким був зареєстрований 07.10.1995, за весь час шлюбу ними, крім
особистої приватної власності та індивідуального користування, була придбана
3-кімнтана квартира, що знаходиться по АДРЕСА_1, яка є об'єктом права
суспільної сумісної власності подружжя і відповідно якого подружжя мають рівні
права користування, володіння та розпорядження. Поділ цієї квартири між
подружжям або виділ кожному з них долі ними не проводився, будь-якого іншого
майна, яке є об'єктом права суспільної сумісної власності подружжя, в них
немає. Вказує, що про укладення та підписання її чоловіком ОСОБА_3. договору
поруки з Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк”  та ОСОБА_2. вона дізналася лише 27.07.2007 з
постанови місцевого суду Жовтневого району м. Харкова про забезпечення позову
шляхом накладення заборони на відчуження їх квартири по цивільній справі №
2-286/07. Усної чи письмової згоди на розпорядження її чоловіком ОСОБА_3. від
неї щодо їх спільного майна, в тому числі на укладення Договору поруки, вона не
давала, будь-яких думок з цього приводу не висловлювала. Вказаний договір
поруки № 805/13/26/6-264 не відноситься до розряду дрібних побутових правочинів,
бо не задовольняє побутові потреби осіб, які її укладали та має дуже високу
вартість. Крім того, дана угода не була укладена поручителем ОСОБА_3. в
інтересах їх сім'ї, бо результат угоди неможливо використовувати в її інтересах
і на таке майно в подальшому може бути накладено стягнення. При укладання
даного правочину поручителем також не були враховані права та інтереси їх
малолітньої дитини - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1та її хворої матері ОСОБА_5.,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , як є співмешканцями в цій квартирі. Вважає, що вказаний договір
порушує її права на розпорядження майном, яке є суспільною власністю подружжя,
та суттєво загрожує правам і законним інтересам їх малолітньої дитини, так як в
результаті нього судом був накладений арешт на їх спільне майно подружжя та в
подальшому може привести до його примусового відчуження і залишення без
належного місця проживання.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1. та її представник ОСОБА_6 . повністю
підтримали позовні вимоги та доводи, вказані в позовній заяві на їх обґрунтування,
просили їх задовольнити.

В
судовому засіданні відповідач ОСОБА_3. визнав позовні вимоги, пояснив суду, що
дійсно, в забезпечення договору кредиту було укладено два договори поруки, за
одним з яких він виступав як фізична особа, за іншим - як директор ТОВ
«Шумаго-Графік», при цьому він повідомляв банк про свій сімейний стан, але він
не повідомив дружину - позивача по справі ОСОБА_1., про укладання ним як
фізичною особою договору поруки. Кредит забезпечувався фактично обладнанням та
майном товариства «Шумаго-Графік», він особисто ніяким майном не відповідав.

В
судовому засіданні представник відповідача -
Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку „Укрсоцбанк” в особі
Харківської обласної філії АКБ „Укрсоцбанк” Михайлов О.І. заперечував проти позову,
надавши письмові заперечення з додатками на обґрунтування своєї позиції (а.с.
36, 37-54), вказуючи, що позовні вимоги, на його думку, є необґрунтованими,
оскільки положеннями ЦК України не передбачається обов'язковість нотаріального
посвідчення, або державної реєстрації договорів поруки, тобто, укладання
договору поруки в простій письмовій формі відповідає вимогам закону стосовно
форми цього правочину. Зазначає, що укладений договір поруки не передбачає
відповідальність поручителя якимось конкретним майном, а лише зазначає
відповідальність взагалі, і в тому числі і майном, але на яке може бути
звернено стягнення відповідно чинного законодавства. Також договір поруки не
передбачає додаткової відповідальності за ним, крім відповідальності за
виконання забезпеченого зобов'язання безпосередньо поручителем, тобто, особисто
ОСОБА_1., не являючись стороною договору поруки, не несе по ньому жодних
зобов'язань. Вказує, що на час подання та розгляду позову питання про звернення
стягнення на квартиру, а тим паче її реалізацію, не розглядається, а посилання
позивача на можливість порушення її прав ймовірністю реалізації квартири та
порушенням цією реалізацією її прав на спільну сумісну власність та прав
неповнолітньої дитини, яка мешкає в цій квартирі, є припущеннями, та не може
прийматись як факт порушення прав та законних інтересів позивача та її дитини.
В праві користування квартирою позивач ніяким чином не обмежена, оскільки,
згідно наданої довідки дільниці № 15 КП «Жилкомсервіс», вона, та члени її
родини, в теперішній час зареєстровані та проживають за вказаною адресою.
Вважає, що заборона, накладена Жовтневим районним судом м. Харкова на
відчуження квартири, жодним чином не порушує її прав, оскільки позивач не має
права відчуження, власником квартири є ОСОБА_3., який на цей час не має
можливості відчуження вказаної квартири навіть без арешту суду, так як ОСОБА_3.
придбав цю квартиру із залученням кредитних коштів, а в забезпечення обов'язку
повернення кредиту передав придбану ним квартиру в іпотеку банку, нотаріусом
накладена заборона відчуження  до
виконання умов договору кредиту, кінцева дата виконання якого 06.06.2012. Також
представник банку пояснював, що вказаний кредитний договір забезпечувався й
договором поруки № 805/13/26/6-265 від 01.03.2006, де Поручителем виступало ТОВ
«Шумаго-Графік» в особі директора ОСОБА_3.; за цим договором Поручитель
виступав майном та обладнанням. В останні два судові засідання, які були
призначені на 16.05.2008, 11.06.2008, представник Михайлов О.І. повторно не
з'явився, був належним чином повідомлений про день, час, місце розгляду справи,
про що свідчать явочні листи  (а.с. 57,
63), надав 11.06.2008 до канцелярії Київського районного суду м. Харкова заяву
з проханням розглядати справу без його участі
(а.с. 64).

В
судовому засіданні як при попередньому розгляді справи, так і в судових
засіданнях відповідач ОСОБА_2. участі не приймав, на неодноразовий виклик суду
не з'являвся, про день, час і місце судового засідання повідомлявся належним
чином, про що свідчать поштові повідомлення, що містяться в матеріалах справи
(а.с. 23, 24, 30, 34, 35, 58, 59). 11.06.2008 до канцелярії Київського
районного суду м. Харкова надійшла заява ОСОБА_2. з повідомленням про
неможливість прибути 11.06.2008 засідання та з проханням розглянути справу у його
відсутність (а.с. 65).

Враховуючи,
що в справі є достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін,
представник відповідача Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку
„Укрсоцбанк” в особі Харківської обласної філії АКБ „Укрсоцбанк” Михайлов О.І.,
відповідач ОСОБА_2., кожний просить суд слухати справу у його відсутність, суд
вважає можливим розглянути справу у відсутність зазначених відповідачів.

Суд,
вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи,  встановивши відповідні обставини і визначивши
відповідно до них правовідносини,
вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно
до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Судом достовірно встановлено, та не заперечується
учасниками процесу, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку
„Укрсоцбанк” в особі заступника керуючого Харківської обласної філії АКБ
„Укрсоцбанк” (Кредитором), з одного боку, та фізичною особою ОСОБА_2.
(Позичальником), з другого, було укладено в простій письмовій формі договір
кредиту № 805/27/13-2/6-031 від 01.03.2006, згідно умов якого, Кредитор надає
позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі
45000,00 доларів США, зі сплатою 14% процентів річних, із зазначенням порядку
погашення суми основної заборгованості, з кінцевим терміном повернення
заборгованості до 01.03.2009 включно - «Кредит», на умовах, визначених цим
Договором, а також дострокового погашення у випадках, передбачених Договором
кредиту, на наступні цілі: споживчі потреби (п.1.1., п. 1.2. Договору) (а.с.
37-38).

01.03.2008
між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк” в особі
заступника керуючого Харківської обласної філії АКБ „Укрсоцбанк” (Кредитором),
з одного боку, фізичною особою ОСОБА_2. (Позичальником), з другого, та
юридичною особою - Товариством з обмеженою відповідальністю «Шумаго-Графік»
(Поручителем), з третього було укладено в простій письмовій формі договір
поруки № 805/13/26/6-265, згідно п. 1.1. якого, Поручитель зобов'язується перед
Кредитором відповідати за виконання Позичальником умов щодо сплати суми
Кредиту, відсотків за користування Кредитом, а також можливих штрафних санкцій,
у розмірі та у випадках, передбачених Договором кредиту  № 805/27/13-2/6-031 від 01.03.2006 (а.с.
39-40).

В цей
же день, 01.03.2006, між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку
„Укрсоцбанк” в особі заступника керуючого Харківської обласної філії АКБ
„Укрсоцбанк” (Заставодавцем), з однієї сторони, та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Шумаго-Графік» (Заставодавцем), в особі директора ОСОБА_3.,
який діє на підставі Статуту, що є майновим поручителем за кредитним
зобов'язанням фізичної особи - ОСОБА_2. (Позичальника) за кредитним договором №
805/27/13-2/6-031 від 01.03.2006, укладено
договір застави майна у якості забезпечення виконання Заставодавцем
зобов'язань за Договором кредиту № 805/27/13-2/6-031 від 01.03.2006, а саме,
передано в заставу: листову офсетну друкарську машину КВА Rapida 72К, 1995 р.в. - 1 шт., серійний номер 65802404, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2;
заставна вартість Предмету застави, за погодженням сторін, становить
300000,00 гр., що в еквіваленті складає 60000 доларів США за офіційним курсом
НБУ на дату укладання договору (п.1.1.-1.2 Договору). Вказаний Договір застави
майна був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального
округу  Погрібною Т.П. (а.с. 41-42).

Також
01.03.2008 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк”
в особі заступника керуючого Харківської обласної філії АКБ „Укрсоцбанк”
(Кредитором), з одного боку, фізичною особою ОСОБА_2. (Позичальником), з
другого, та фізичною особою ОСОБА_3. (Поручителем), з третього було
укладено в простій письмовій формі договір поруки № 805/13/26/6-264, згідно п.
1.1. якого, Поручитель зобов'язується перед Кредитором відповідати за виконання
Позичальником умов щодо сплати суми и Кредиту, відсотків за користування
Кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених
Договором кредиту  № 805/27/13-2/6-031
від 01.03.2006. В п. 2.1. (п.п.2.1.1- 2.1.4); зазначено зміст зобов'язання,
забезпеченого Порукою - повернення кредиту в розмірі 45000,00 доларів США, із
зазначенням порядку погашення суми основної заборгованості, з кінцевим терміном
повернення заборгованості до 01.03.2009 включно - «Кредит», на умовах,
визначених цим Договором, а також дострокового погашення у випадках,
передбачених Договором кредиту; сплата процентів за користування Кредитом, у
розмірі 14% річних та комісії, визначених Договором кредиту; сплата можливих
штрафних санкцій, визначених Договором кредиту; інші витрати на здійснення
забезпеченої заставою вимоги (а.с. 6-8).

Отже, ОСОБА_1. не є стороною Договору поруки № 805/13/26/6-264 від
01.03.2006, який в теперішній час вона просить визнати недійсним. Сторонами
цього договору є  Акціонерно-комерційний
банк соціального розвитку „Укрсоцбанк” та фізичні особи  ОСОБА_2., ОСОБА_3.

Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України від 25.12.1997р. № 9-зп
встановлено, що  ч.1 ст. 55 Конституції
України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду,
якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено чи створюються
перешкоди для їх реалізації, мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Судом
достовірно встановлено, що, дійсно, ОСОБА_3. та ОСОБА_1. перебувають з
07.10.1995 в шлюбі, зареєстрованому в Московському відділ реєстрації актів
громадянського стану м. Харкова, про що зроблено актовий запис № 1416, що
підтверджується відповідним свідоцтвом
про одруження НОМЕР_1 (а.с. 9), до теперішнього часу шлюб не розірвано.
Від шлюбу мають сина - ОСОБА_4 ., ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13).

Згідно
довідки Дільниці № 15  КП „Жилкомсервіс”
від 16.10.2007, за адресою: вАДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_3., ІНФОРМАЦІЯ_3 -
основний; ОСОБА_5 ., ІНФОРМАЦІЯ_2 - теща; ОСОБА_7., ІНФОРМАЦІЯ_4 -
дружина;  ОСОБА_4., ІНФОРМАЦІЯ_1 - син
(а.с. 14).

В ході
судового розгляду справи також встановлено, що 06.06.2005 між
Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк (Кредитором), з
одного боку, та громадянином України ОСОБА_3. (Позичальник), з іншого, було
укладено в простій письмовій формі договір кредиту № 820/2-27/21/04-5/-240.
Згідно п.1.1, 1.2, 1.3,1.3.1 цього Договору, Кредитор надає Позичальнику у
тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості,
платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 30000
доларів США, зі сплатою 12 % річних, на наступні цілі: придбання нерухомого  майна - 3-х кімнатної квартири, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. В якості забезпечення Позичальником виконання
своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, можливих штрафних
санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої іпотекою Вимоги, Кредитор
укладає в день укладання цього Договору з Позичальником Іпотечний договір №
820/3-27/21/02-5/281 від 06.06.2005, за умовами якого Позичальник передає
Кредитору в іпотеку нерухоме майно, для придбання якого, згідно з п.1.2. цього
Договору, надається кредит,  що стане
власністю Позичальника після укладення іпотечного договору  (а.с. 43-46).

За
договором купівлі-продажу квартири (з розстрочкою платежу) від
06.06.2005, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу Цимбал І.В., зареєстрованим в реєстрі за № 1714, з однієї
сторони ОСОБА_8 . - Продавець, з другої - ОСОБА_3. - Покупець, уклали договір,
за яким Продавець передає у власність, квартиру, розташовану в АДРЕСА_1, що
складається з трьох кімнат, загальною площею 69,0 кв. м (а.с. 10, 11).

В цей
же день, 06.06.2005, було укладено Іпотечний договір № 820/3-27/21/02-5/281 між
Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк»
(Іпотекодержатель) та ОСОБА_3. (Іпотекодавець), згідно п. 1.1. якого,
Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення
виконання Іпотекодавцем зобов'язань за Договором кредиту №
820/2-27/21/04-5/0240 від 06.06.2005, наступне нерухоме майно: 3-кімнтана
квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що стане власністю Іпотекодавця
після укладання цього Договору, а саме: після державної реєстрації в
установленому законом порядку права власності Іпотекодавця на нерухоме майно.
Іпотекодавець гарантує, що на Предмет іпотеки не існує прав та вимог інших
осіб, в тому числі тих, що не зареєстровані в установленому законом порядку
(п.1.5. Договору). Зміст та розмір Основного зобов'язання, строк і порядок
погашення його виконання врегульовано в ст. 1 Договору, зокрема, згідно п.1.3.,
п.п.1.3.1. зазначено про повернення кредиту в сумі 30000 доларів США, з
вказаним порядком погашення, починаючи з липня 2005р. по травень 2012р., з
кінцевим терміном погашення 06.06.2012. Іпотекодавець зобов'язаний без
письмової згоди Іпотекодержателя ,що оформляється додатковою угодою до цього
Договору, не відчужувати предмет іпотеки, а також не передавати його в спільну
діяльність, лізінг, оренду, користування (п.2.1.4. Договору) (а.с. 47-49).

Цей
Іпотечний договір було посвідчено нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу Цимбал І.В., та безпосередньо в цьому ж договорі міститься
Заборона цього ж нотаріуса, згідно якої, 06.06.2005, на підставі ст. 73 Закону
України «Про нотаріат» та у зв'язку з посвідченням цього іпотечного договору
накладається заборона відчуження зазначеної в договорі квартири АДРЕСА_1 , яка
стане власністю ОСОБА_3., до припинення дії іпотечного договору (а.с. 49).

Згідно
Витягу № 7459614 від 08.06.2005, КП «Харківське міське бюро технічної
інвентаризації» зареєстровано право приватної власності на АДРЕСА_1 за ОСОБА_3.
на підставі зазначеного договору купівлі-продажу квартири від 06.06.2005 (а.с.
12).

В цей
же день, 08.06.2006, між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку
„Укрсоцбанк» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_3. (Іпотекодавець) було укладено
Додаткову угоду до Іпотечного Договору №№ 820/3-27/21/02-5/281,   посвідчену приватним нотаріусом Харківського
міського нотаріального округу Цимбал І.В., згідно якої, відповідно до п.п.
1.9., 2.1.13. Іпотечного договору, у зв'язку з державною реєстрацією за
Іпотекодавцем права власності на 3-х кімнатну квартиру, що знаходиться за
адресою:АДРЕСА_1 , внесено зміни та доповнення до пункту 1.1. статті 1
Іпотечного договору, інші умови договору залишаються незмінними і Сторони
підтверджують за ними свої зобов'язання (а.с. 50).

Згідно ухвали Жовтневого районного суду м.
Харкова від 02.07.2007 по справі № 2-2858/07 за заявою позивача
Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» про
забезпечення позову, в якій позивач посилався на те, що ОСОБА_3. виступив поручителем
за договором кредиту, виконання якого є предметом позову, та повинен
відповідати як солідарний боржник, судом було заборонено відчуження квартири
АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3 . на праві приватної власності (а.с. 51).

Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК
України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно
до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та  чоловікові
на  праві  спільної
сумісної  власності. Вважається,  що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального  користування,  є об'єктом права спільної сумісної власності
подружжя.

Жодним чином, в договорі поруки,
про який йдеться в позові, не зазначено конкретне майно, яким ОСОБА_3. би
розпорядився, чи відповідав перед кредитором як солідарний боржник в разі
невиконання позичальником зобов'язання за договором кредиту.

В п. 3.1.1. Договору поруки № 805/13/26/6-264
від 01.03.2006 зазначено, що Поручитель зобов'язаний протягом одного робочого
дня, від дати отримання повідомлення Кредитора про невиконання Позичальником
зобов'язання, забезпеченого порукою, виконати відповідне зобов'язання, шляхом
перерахування на рахунок Кредитора № 0013, суми невиконаного
Позичальником зобов'язання (а.с. 6-8).

В п.
3.1.2 вказаного Договору поруки № 805/13/26/6-264 від 01.03.2006 чітко вказано,
що у випадку невиконання Позичальником та Поручителем зобов'язання,
забезпеченого порукою, Поручитель, тобто ОСОБА_3., відповідає перед Кредитором
як солідарний боржник всім своїм майном, на яке, згідно з чинним
законодавством України, може бути звернено стягнення (а.с. 6-8).

Виходячи
з норм чинного сімейного законодавства, крім майна, що належить подружжю на
підставі спільної сумісної власності, чинне сімейне законодавство, зокрема, ст.
ст. 57-58 Сімейного кодексу України, визначає також право особистої приватної
власності дружини, чоловіка.

Так,
відповідно до ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України, особистою приватною
власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно,
набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку
спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали
їй, йому особисто.

Відповідно
до ст. 59 Сімейного кодексу України, той з подружжя, хто є власником майна,
визначає режим володіння та користування ним з урахуванням інтересів сім'ї,
насамперед дітей. При розпорядженні своїм майном дружина, чоловік зобов'язані
враховувати інтереси дитини, інших членів сім'ї, які відповідно до закону мають
право користування ним.

Накладення
заборони судом на відчуження квартири, яка до цього вже перебувала під
забороною нотаріуса, не може розглядатися як підстава для визнання недійсним
договору поруки.

Позивач ОСОБА_1., відповідач
ОСОБА_3. повідомили, що вони не розподіляли майно, набуте під час шлюбу, жодних
рішень, договорів з приводу вказаної вище квартири між ними не існує. На
теперішній час єдиними власником квартири зареєстрований в КП „Харківське
міське бюро технічної інвентаризації”
ОСОБА_3.

Виходячи
з норм Сімейного кодексу України (глава 8), цивільного законодавства, у разі
спору між подружжям майно може бути визнане за рішенням суду об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя; подружжя має право на укладення між собою
усіх договорів,  які не заборонені
законом, як щодо майна, що є їхньою особистою приватною власністю, так і щодо
майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя; подружжя
має  право домовитися між собою про
порядок користування майном,  що йому
належить на праві спільної  сумісної
власності; дружина і чоловік мають право на поділ майна,  що належить їм на праві спільної сумісної
власності,  незалежно від розірвання
шлюбу; дружина і чоловік мають право розділити майно за  взаємною згодою, при цьому договір про поділ
житлового будинку,  квартири,  іншого нерухомого майна,  а також про
виділ нерухомого майна дружині, чоловікові  зі
складу  усього майна подружжя має
бути нотаріально посвідчений.

Відповідно до ст. 65 Сімейного кодексу
України, дружина,  чоловік
розпоряджаються майном,  що  є
об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.
При  укладенні договорів одним із
подружжя вважається,  що він діє за
згодою другого з подружжя.  Дружина,  чоловік має право на  звернення до суду з позовом про визнання
договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його
згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним
із подружжя договорів,  які потребують
нотаріального посвідчення і (або) державної
реєстрації,  а  також договорів  стосовно
цінного  майна,  згода другого з подружжя має бути подана
письмово.  Згода на  укладення
договору,  який  потребує
нотаріального посвідчення  і  (або)
державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір,
укладений одним із подружжя в  інтересах
сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя,  якщо майно, одержане за договором,
використане в інтересах сім'ї.

Дружина,  чоловік
мають право  укласти  з
іншою  особою договір  купівлі-продажу,  міни,
дарування,  довічного  утримання (догляду),  застави щодо своєї частки у  праві
спільної  сумісної власності
подружжя лише після її визначення та виділу в натурі або визначення порядку
користування майном (ч. 1 ст. 67 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного
кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної
власності  подружжя,  частки
майна дружини та чоловіка є рівними, якщо  інше
не  визначено  домовленістю
між  ними   або
шлюбним

договором.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України,
доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ході розгляду справи судом встановлено, що
договором поруки № 805/13/26/6-264, укладеним 01.03.2006 між
Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк” в особі
Харківської обласної філії АКБ „Укрсоцбанк”, ОСОБА_2., ОСОБА_3. не були
порушені права позивача по справі.

Підстави,
обставини, з якими  закон пов'язує визнання
угоди недійсною (ст. 203 ЦК України), при розгляді справи не встановлені. Також
відсутні підстави вважати цей договір нікчемним.

Судом
встановлено, що вказаний договір поруки № 805/13/26/6-264, укладений 01.03.2006
між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк” в особі
Харківської обласної філії АКБ „Укрсоцбанк”, ОСОБА_2., ОСОБА_3.  протизаконних умов не містить.

Суду
також не надано доказів того, що сторони вказаного договору -
Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку „Укрсоцбанк” в особі
Харківської обласної філії АКБ „Укрсоцбанк”, ОСОБА_2., ОСОБА_3. діяли
недобросовісно.

Саме по
собі неотримання згоди ОСОБА_1. на укладання такого договору не може бути
підставою для визнання угоди недійсною.

Порука,
згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України, є одним з видів забезпечення виконання
зобов'язання.

За
договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання
ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником (ст. 553 ЦК України).

Відповідно
до ч. 1 ст. 209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмові формі, підлягає
нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або
домовленістю сторін. Відповідно до ст. 210 ЦК України, правочин підлягає
державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом.

Ч. 1
ст. 547 ЦК України вимагає вчинення правочину щодо забезпечення виконання
зобов'язання у письмовій формі.

ОСОБА_3.
як фізична особа жодним чином не обмежений в праві на укладання такого
договору, оскільки його зміст не протирічить нормам чинного законодавства, при
його укладанні було дотримано вимог ст. 547 ЦК України щодо письмової форми
договору.

Договір
поруки не підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню, письмової згоди від
ОСОБА_1 . на укладення такого договору її чоловіком ОСОБА_3. також в даному
випадку не потребується, в п. 3.1.2 вказаного Договору поруки № 805/13/26/6-264
від 01.03.2006 міститься зобов'язання ОСОБА_3. відповідати своїм майном, на
яке може бути звернуто стягнення, при цьому на ОСОБА_1 . не
покладалися за вказаним договором поруки обов'язки.

Стаття
73 Сімейного кодексу України передбачає, що за зобов'язаннями одного з
подружжя  стягнення  може
бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної
сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. Стягнення може бути
накладено на  майно, яке є спільною
сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений
одним із подружжя в інтересах сім'ї і
те,  що  було одержане за договором, використано на її
потреби.

Накладення
стягнення - це процедура, яка полягає у виявленні майна боржника, його
описі, накладенні заборони відчуження, продажу та передачі кредиторові
вирученої суми. Тобто, в разі звернення стягнення на конкретне майно,
відповідний орган (посадова особа) має перевірити, чи може бути звернуто
стягнення згідно з чинним законодавством на певне майно ОСОБА_3. як поручителя
в разі невиконання договору кредиту.

Виходячи
з наведеного, суд відмовляє в задоволені позовних вимог щодо визнання недійсним
договору поруки № 805/13/26/6-264, укладеного 01.03.2006 між
Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк” в особі
Харківської обласної філії АКБ „Укрсоцбанк”, ОСОБА_2., ОСОБА_3.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 60, 61, 209,
212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 203, 204, 546, 547, 553, 215 ЦК України, ст.
ст. 57, 58, 59, 60- 67, 69, 70, 71, 73
Сімейного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 до Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку
„Укрсоцбанк” в особі Харківської обласної філії АКБ „Укрсоцбанк”, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання недійсним договору поруки № 805/13/26/6-264, укладеного 01
березня 2006 року - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному
порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі протягом 10 днів
після проголошення вступної та резолютивної частин рішення через Київський
районний суд м. Харкова заяви про апеляційне оскарження рішення суду та шляхом
подачі протягом 20 днів після подачі вказаної заяви апеляційної скарги  через Київський районний суд м. Харкова, або
в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Рішення
виготовлене в нарадій кімнаті, є оригіналом.

Суддя
-