Справа
№ 22-ц-6390 / 2008 р.        Головуючий 1 інстанції Сиротников Р.Є.
Доповідач Борова С.А.
РІ Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня  2008 року судова колегія
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Харківської області у
складі

Головуючого-
судді Бездітка В.М.

Суддів                       Борової С.А., Трішкової
І.Ю.

При
секретарі           Лосєвій К.К.

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1- ОСОБА_2

на рішення Московського
районного суду м.  Харкова від 28 серпня 2008 року

По
справі за позовом  ОСОБА_3до ОСОБА_1про
розподіл
спільно нажитого майна, третя особа гаражно-
будівельний кооператив «Лада-94»,-

В с т а н о
в и л а :

У вересні 2006 року до суду
звернулась ОСОБА_3. до ОСОБА_1. з зазначеним вище  позовом та просила розділити спільне майно та
стягнути на її користь компенсацію у сумі 7575 грн.- вартість Ѕ частини гаражу.
Стягнути 1767 грн. 50 коп.- боргу та відшкодувати їй  понесені судові витрати у сумі  750 грн.

В обґрунтування своїх позовних
вимог вказує на те, що з 1995 року  по
2003 рік вона проживала разом з ОСОБА_1. однією сім'єю. Шлюб не був
зареєстрований. За цей час збудували гараж який знаходиться у ГБК «Лада-94». У
2005 році ОСОБА_1. продав гараж та не виконав свою обіцянку. Гроші у розмірі Ѕ
частини вартості гаражу їй не  віддав.
Гараж продано за еквівалент 3000 доларів США, що становить  15150 грн.

Крім того, у 2001 році ОСОБА_1.
взяв у неї в борг  гроші у сумі  350 доларів США , що становить 1767 грн. 50
коп. та не повернув їй.

Вона вимушена була звертатися до юриста, який
надав їй правовому допомогу з даних питань . Витрати на  цю допомогу становлять 750 грн, які
також  просить стягнути на її користь з
відповідача..

В своїх доповненням до позовної
заяви просила відшкодувати їй також моральну шкоду заподіяну неправомірними
діями ОСОБА_1. у сумі 5000 грн., відшкодувати матеріальну шкоду- 1050 грн.,
пов'язану з наданням правової допомоги.

У судовому засіданні позивачка свої позовні
вимоги підтримала у повному обсязі, відповідач проти позову заперечував.

Ухвалою суду від 30 серпня 2007
року до участі у справі третьою особою залучено автогаражний кооператив
«Лада-94».

Рішенням
Московського районного суду м. Харкова
від 28 серпня  2008
року   позовні вимоги  позивачки задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1. на користь  ОСОБА_3. 7575 грн. в порядку  розподілу спільно нажитого майна, витрати на
правовому допомогу в розмірі 525 грн.. Всього стягнуто з ОСОБА_1на користь
ОСОБА_3. 8100 грн.

В іншій частині в задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_1.- ОСОБА_2. просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким
у задоволенні позову ОСОБА_3. відмовити. Вважає, що  судом порушені норми матеріального та
процесуального права.

Відсутня правова реєстрація
власності ОСОБА_1. на гараж, що свідчить про відсутність спільного майна.

Судова колегія, вислухавши  пояснення осіб, які з*явилися до судового
засідання, перевіривши матеріали справи, обсудивши доводи апеляційної скарги,
вважає, що вона підлягає частковому
задоволенню.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених  у суді першої інстанції.

Представник ОСОБА_1. оскаржив
рішення суду  в частині задоволених
позовних вимог, ОСОБА_3. рішення суду не оскаржила.

Апеляційни суд відповідно до принципу
диспозитивності не має права робити висновки щодо неоскарженої частини рішення.

Неправильного застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування
рішення ( ч. 3, 4 ст. 303 ЦПК України)  не
встановлено.

Задовольняючи частково позовні
вимоги ОСОБА_3., суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою доведено
спільне проживання однією сім'єю її з ОСОБА_1. та  придбання за час спільного проживання за
спільні кошти гаражу, яким відповідач розпорядився на свій розсуд.

Матерілами справи встановлено, що
ОСОБА_1. був членом ГБК «Лада-94» , та володільцем боксу № 1. Вніс  пайовий внесок 500 грн  ( а.с. 56) у серпні 1998 р.

Свідоцтво про право власності
ОСОБА_1. у встановленому законом порядку не видавалося.

Відповідно до ст.331 ЦК України право
власності на нову річ, яка виготовлена особою, набувається нею, якщо інше не
встановлено договором або законом. Право власності на новостворене майно
виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено
прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту
його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з  моменту державної реєстрації..

ГБК «Лада-4» не є належним органом,
який  вправі видавати свідоцтва про право
власності.

Таким чином, районний суд помилково
прийшов до висновку, що мається в наявності нерухоме майно, яке підлягає
розподілу.

Хибним є висновок  районного суду, що гараж набутий сторонами за
час спільного проживання, тому належить їм
на праві спільної сумісної власності та їх долі становлять по Ѕ частині.

СК України набрав чинності з  січня 2004 року. Відповідно до ст.. 6
Прикінцевих положень СК України регулює відносини , які виникли починаючи з дня
набрання ним чинності. СК України не має зворотної сили. Це означає, що він не
може поширюватися на відносини, які виникли до цього моменту. СК України
поширюється на так звані триваючі відносини, тобто ті, які, виникнувши до
набрання ним чинності, існуватимуть на час початку його дії.

Вказаних вимог прикінцевих положень районний
суд не врахував.

Як вбачається з матеріалів справи ( сама
позивачка   зазначила у своїй позовній
заяві та дала пояснення у судовому засіданні) з відповідачем вони проживали
разом до 2003 року. Також ОСОБА_3. сама спростовує наявність спільного
сімейного бюджету, оскільки ставить питання про боргові зобов'язання, які
виникли між  сторонами.

Таким чином,  дії СК України не поширюються на правовідносини,
які виникли між сторонами.   КоБС України
не містив підстав , які зазначені  у ст.
74 СК України.

При таких обставинах рішення суду в
оскаржуваній частині підлягає зміні з відмовою
ОСОБА_3. у задоволенні позову щодо розподілу спільного сумісного майна.

Згідно зі ст. 309 ЦПК України  підставами для зміни рішення суду першої
інстанції є порушення або неправильне застосування норм матеріального або
процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або
неправильно застосованими, якщо
застосовано закон, який не
поширюється на ці  правовідносини.

Оскільки відсутні підстави для задоволення
позову , то  відповідно  судова
колегія не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь
позивачки судових витрат.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 309, 313,
314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

В и р і ш и л
а :

Апеляційну
скаргу  представника ОСОБА_1- ОСОБА_2 задовольнити частково. Рішення Московського
районного суду м. Харкова від 28 серпня 2008 року змінити.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3до
ОСОБА_1, третя особа: ГБК «Лада-94» про розподіл спільно нажитого майна,
відшкодування судових витрат- відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення  набирає законної сили після його
проголошення, але може бути оскаржено безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді