Справа №  2-56/2008
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К
Р А Ї Н И

15
вересня 2008 року
Хустський районний суд

Закарпатської
області

в особі головуючого - судді     Довжанин М. М.

при
секретарі     Аліджановій Я. В.

з участю
позивачки    ОСОБА_1. та її

представника ОСОБА_3.

представників
відповідача     ОСОБА_4. та ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хуст справу за  позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
спільної сумісної власності на майно, -

В С Т А Н О
В И В:

Позивачка
звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 2 листопада 1995 року вона та її чоловік придбали у власність незакінчений
будівництвом житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1.

В зв'язку з отриманням її чоловіком квартири від
Хустського РДРБУ, і щоб їм було не відмовлено в отриманні даної квартири, вони
договір купівлі -продажу оформили на відповідача - їхнього сина ОСОБА_2., який
на той час навчався в Київському автомобільно - дорожньому інституті. Син знав
про те, що будинок оформляється на нього лише формально, також йому було відомо
і те що будинок буде у спільній власності позивачки.

Між сторонами була домовленість, що позивачка разом з
чрловіком будують будинок за свої кошти, в своїй частині влаштовують магазин -
кафе, а відповідач згодом уже в побудованому будинку в своїй частині проводить
внутрішні оздоблювальні роботи.

Одразу ж після купівлі, позивачка з чоловіком почали
будівництво житлового будинку з прибудовами та кафе - магазином.

Оскільки син навчався в інституті і не мав доходів
дозволяючих приймати участь у будівництві, будівництво проводилось лише за
кошти позивачки та її чоловіка. За власні кошти вони купували будівельні
матеріали, викупляли будівельні матеріали від громадян, оплачували виконані
роботи, також за їхні кошти було проведено освітлення та газопостачання, вирито
колодязь.

Відповідач до 2003 року не приймав участі у будівництві
житлового будинку та не ніс ніяких матеріальних витрат. Станом на 2003 рік
будинок був закритий дахом, встановлені вікна, поштукатурений назовні,
проведено електропостачання та газопостачання всього будинку.

Після одруження, а саме з 2003 року відповідач ОСОБА_2.
почав приймати участь у до облаштуванні готового будинку, обклав  плиткою кухню та ванну кімнату, настелив поли
дерев'яні з дошок, що йому дали батьки та інші незначні внутрішні роботи та
вселився проживати в будинок.

Поплану будівництва позивачкою було передбачено влаштування магазину в
цокольному поверсі будинку, що в свою чергу і було здійснено. В травні 2000
року вона отримала дозвіл на влаштування кафе - магазину у будинку по вул.
Лучкая № 63 у м. Хуст. 30 травня 2001 року отримала Акт державної технічної
комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкта до експлуатації № 114
загальною площею 42,2 м.кв. Даний акт позивачка віддала в Хустське ДПТІ разом
із проектом даного кафе -магазину.

За таких обставин позивачка вважає,
що наявні підстави для визнання за нею права спільної сумісної власності на
вказаний житловий будинок.

В судовому засіданні позивачка та
її представник ОСОБА_3. підтримали позов, посилаючись на наведені в заяві
обставини.

Представник
відповідача ОСОБА_4. позов заперечив. Пояснив суду, що відповідач на сьогоднішній день є
одноособовим власником спірного будинку. Факт права власності відповідача на
будинок підтверджується договором купівлі - продажу від 2 листопада 1995 року.
Право власності на будинок зареєстровано в Хустському ДПТІ. 11 квітня 2007 року
ОСОБА_2. отримав Державний акт на право приватної власності на земельну
ділянку. 16 липня 2007 року Хустським ДПТІ виготовлений техпаспорт на будинок,
власником в якому вказаний відповідач в цілій частині. На сьогоднішній день
будинок введено в експлуатацію. Участь позивачки у будівництві даного будинку
не надає їй право на визання за нею права спільної сумісної власності, тому в
задоволенні слід відмовити.

Заслухавши
пояснення сторін по справі, дослідивши докази, суд вважає, що позов до
задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав:

В
судовому засіданні встановлено, що предметом спору між сторонами є будинок
АДРЕСА_1.

Відповідно
до договору купівлі - продажу від 2 листопада 1995 року відповідач ОСОБА_2.
купив від ОСОБА_6 незакінчений будівництвом житловий будинок в цілому,
будівництво якого виконано на 12 % та земельну ділянку розміром 0,0512 га.

Вказаний
договір зареєстрований Хустським ДПТІ.

У
витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 14108428 від
02.04.2007 року відповідач ОСОБА_2. значиться власником цілої частини будинку
незавершеного будівництвом, розташованого по АДРЕСА_1.

11
квітня 2007 року відповідач отримав Державний акт на право приватної власності
на земельну ділянку для обслуговування будинку, НОМЕР_1.

Рішенням № 293 від
14.05.2007 року Хустська міськрада дозволила ОСОБА_2. внести зміни в проектну
документацію на будівництво індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1.

16 липня 2007 року
Хустським ДПТІ виготовлено технічний паспорт на вказаний будинок, власником в
якому вказаний ОСОБА_2. в цілій частині.

Рішенням виконкому
Хустської міської ради від 23.11.2007 року затверджено акт державної
приймальної комісії про готовність до експлуатації закінченого будівництвом
об'єкту в АДРЕСА_1, забудовником якого є ОСОБА_2. та зобов'язано Хустське ДПТІ
оформити право власності на вказаний будинок за ОСОБА_2.

Відповідно до постанови
Хустського районного суду від 27 лютого 2008 року визнано незаконним та
скасовано рішення виконкому Хустської міськради від 31.05.2000 року за № 214
про надання дозволу позивачціОСОБА_1. на влаштування магазину - кафе в будинку
по АДРЕСА_1.

Таким чином, наявними в
справі доказами стверджено, що єдиним і законним власником будинку АДРЕСА_1 на
сьогоднішній день є відповідач ОСОБА_2.

ПозивачкаОСОБА_1.
ставить питання про визнання за нею права спільної сумісної власності на
вказаний будинок.

Однак, поскільки право
власності громадянина на майно є непорушним і позивачка не ставить питання про
часткове скасування правовстановлюючих документів на будинок, тому суд в силу
вимог ст. 321 ЦК України, не вирішивши питання про часткове позбавлення права
власності відповідача на будинок, не може визнати за позивачкою право спільної
сумісної власності на цей будинок.

Крім того, позивачка не
предоставила суду належних доказів про те, що вона є співзабудовником будинку,
на який претендує.

Судом встановлено, що
позивачка брала участь у будівництві будинку, зокрема понесла грошові затрати,
про що ствердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_7., ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_6 та ОСОБА_10.

Відповідно до
роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в Постанові від 4
жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює
право приватної власності громадян на житловий будинок» із змінами від 25
грудня 1992 року та від 25 травня 1998 року особи, які приймали участь у
будівництві житлового будинку (його купівлі) не на підставі угоди про створення
спільної власності, яка відповідає законодавству, вправі вимагати не визнання
права власності на будинок, а відшкодування своїх затрат на будівництво
(купівлю будинку), якщо даному забудовнику (купцю) вони надавали ………..
безоплатно.

За таких обставин суд
приходить до висновку про відсутність законних підстав для визнання за
позивачкою права спільної сумісної власності на будинок АДРЕСА_1.

Керуючись
ст.ст. 10, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України,
ст.ст. 321, 368  ЦК України, суд -

Р І Ш И В:

Позов задоволити.

В
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної
сумісної власності на будинок АДРЕСА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання заяви про
апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення та
апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження до апеляційного суду Закарпатської області.

Суддя Хустського

районного
суду                        підпис                Довжанин М. М.

З оригіналом вірно

Суддя Хустського

районного суду
Довжанин М. М.