Справа № 22-683/ 08
Головуючий у 1 інстанції: Марченко Н.В.
Суддя-доповідач:  Подліянова Г.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2008 року  м. Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого:   Приймака В.М. Суддів:       Подліянової Г.С. Мануйлова
Ю.С.

При секретарі:
Батарейній О.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29 листопада 2007 року

в справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні
2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування
шкоди.

В позові
зазначав, що 13.08.2007 року приблизно в 14.30 год. на вул.  Перемоги в м. Запоріжжя відбулося ДТП за
участю водіїв ОСОБА_2, що керував автомобілем "OPEL OMEGA"
номер НОМЕР_1 та водія ОСОБА_1, що керував автомобілем "MITSUBISHI GRANDIS"
номер НОМЕР_2.

Автомобіль
"MITSUBISHI
GRANDIS" номер
НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_1

Постановою
Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20.09.2007 року ОСОБА_2 був
визнаний винним у скоєні даного ДТП.

Згідно
висновку спеціаліста - автотоварознавця в наслідок ДТП автомобілю
позивача було спричинено ушкодження на суму 22370, 74 грн.

Крім
того позивач зазначає, що йому було спричинено моральну шкоду, яка виразились в
душевних хвилюваннях з приводу того, що було пошкоджено його майно, порушився
звичайний уклад життя, вказану шкоду він оцінив у 3500 грн.

Враховуючи
наведене позивач просив суд стягнути на свою користь майнову шкоду в розмірі
22370, 74 грн., моральну шкоду в розмірі 3500 грн., витрати на юридичну
допомогу в розмірі 800 грн., судові витрати в сумі 431, 54 грн.

Рішенням
Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29 листопада 2007 року позов
задоволено.

Стягнуто
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки в сумі 22370, 74 грн., моральну
шкоду в розмірі 3500 грн., витрати на юридичну допомогу в розмірі 800 грн.,
судові витрати в сумі 431, 54 грн.

Не
погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу в якій,
посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права,
просив рішення суду скасувати, справу повернути на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали
справи, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно
зі ст.. 303 ЦПК
України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно
зі ст.. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно
до ст.. 1187,
1188 ЦК України
володілець джерела підвищеної небезпеки зобов'язаний відшкодувати шкоду,
спричинену джерелом підвищеної небезпеки. Розмір відшкодування залежить від
вини.

Суд
розглядає цивільні справи відповідно до змісту ст.. 60 ЦПК України на підставі
доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Оскільки
матеріалами справи підтверджена вина
в ДТП водія ОСОБА_2, який керував автомашиною, то суд першої інстанції ухвалив
правомірне рішення про відшкодування матеріальної шкоди з відповідача.

При
цьому він врахував наявність постанови Заводського районного суду м. Запоріжжя
від 29.09.07 року відповідної до якої зіткнення транспортних засобів трапилося
з вини ОСОБА_2, який порушив правила Дорожнього руху, і був визнаний винним у
скоєні зазначеного ДТП, а також
висновок ДАІ про вину відповідача.

Відповідач не
вжив заходів до оскарження зазначеної постанови про свою вину.

Відповідно
до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній,
господарській або адміністративній справі, що набрали законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, за таких
обставин підстав для звільнення відповідача від відповідальності немає.

Визнаючи
розмір відшкодування суд керувався наявним в справі висновком спеціаліста
автотоварознавця, відповідно до якого стягнув зазначену в рішенні грошову суму.

Рішення
в частині стягнення моральної шкоди також не суперечить закону. Розмір
визначеної судом моральної шкоди відповідає принципам розумності, обгрунтований
з урахуванням фактичних обставин справи і ступеню важкості моральних страждань.
Посилання апелянта, що моральна шкода відсутня, суперечить обставинам справи і
змісту ст.. 23 ЦК України,
відповідно до якої моральна шкода полягає крім іншого і в пошкодженні майна.

З
позовної заяви вбачається, що позивач просив стягнути з відповідача моральну
шкоду в розмірі 3500 грн., свої позовні вимоги в цій частині в ході судового
розгляду справи він не змінював, суд в резолютивній частині рішення зазначив
про стягнення саме цією суми, але помилково зазначив в описовій частині
рішення, що позивач просив стягнути моральну шкоду у розмірі 35000 грн. Тому
колегія вважає за необхідне зазначити в описові частині рішення суду, що
позивач просив стягнути 3500 грн.

З огляду
на викладене, рішення суду першої інстанції відповідає закону і підстав для
його скасування колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст.
303, 307, 308, 313, 314, 315, 317  ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29 листопада 2007 року по цій
справі залишити без змін, зазначивши в описовій частині рішення, що позивачу
спричинено моральну шкоду в сумі замість «35000 грн.» -« 3 500 грн».

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до
Верховного Суду України протягом двох місяців.