Справа №2-294 за 2008 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2008 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний
суд Київської області в складі:

головуючого - судді Потоцького В.В.,

при секретарі Олійник Ю.І.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Переяслав-Хмельницький цивільну справу за
позовом Відкритого акціонерного товариства "Державний ощадний банк
України" в особі Головного управління по м. Києву та Київській області ВАТ
"Державний ощадний банк України" до Товариства з обмеженою
відповідальністю ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_1, третя особа: Переяслав-Хмельницька
районна державна нотаріальна контора про визнання договору купівлі-продажу
недійсним, і зустрічним позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства
"Державний ощадний банк України" і Товариства з обмеженою
відповідальністю ІНФОРМАЦІЯ_1, третя особа: Переяслав-Хмельницька районна
державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

ВАТ "Державний ощадний банк України" просить
визнати недійсним з моменту його укладення договір купівлі-продажу нежитлової
будівлі, укладений 19 серпня 2005 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_1, посвідченого державним нотаріусом
Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори (реєстр
НОМЕР_1), за яким Товариство з обмеженою відповідальністю ІНФОРМАЦІЯ_1 (код
НОМЕР_2) продало ОСОБА_1 (код НОМЕР_3) цілісний майновий комплекс виробничої
бази рибстану, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а саме: комплекс цегляний
загальною площею 268,30 кв.м; будинок рибака, в плані - під літерою
"А"; кухня "Б"; бокси рибаків "В"; колодязь
"К"; огорожа, та застосувати двохсторонню реституцію, посилаючись на
те, що 02.02.2005 року відділом державної виконавчої служби
Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції була винесена
постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження,
якою був накладений арешт на все рухоме і нерухоме майно боржника та заборонено
здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_1.
20.03.2005 року відділом державної виконавчої служби Переяслав-Хмельницького
міськрайонного управління юстиції була винесена постанова, якою був накладений
арешт на все нерухоме майно боржника. 14.05.2005 року зазначене обмеження права
на відчуження нерухомого майна було належним чином зареєстроване в Єдиному
реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за НОМЕР_4. Тому, на думку
Ощадбанку, ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_1 не мав права продавати ОСОБА_1 Майно за наявності
вищезазначених постанов про арешт нерухомого майна ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_1, що є
порушенням вимог чинного законодавства України. Квитанція про оплату спірного
майна виписана на ОСОБА_1, а не на ОСОБА_1, тобто на іншу особу. Сума, що
зазначена у квитанції (45483 грн.) не збігається із сумою, яка зазначена у
договорі (45488 грн.). Визнання спірного договору купівлі-продажу недійсним
надасть можливість всім кредиторам боржника (в тому числі Ощадбанку) отримати
повне погашення своєї заборгованості за рахунок продажу зазначених об'єктів
нерухомого майна пропорційно своїм вимогам, відповідно до ст. 31 Закону України
"Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом".

Представник ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_1 позов визнав і не заперечує
проти його задоволення.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 первісний позов не визнав,
вважає позовні вимоги Ощадбанку безпідставними та необґрунтованими, і заявив
зустрічний позов, в якому просить визнати за ОСОБА_1 право власності на
комплекс, цілісний майновий комплекс виробничої бази рибстану, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, комплекс цегляний, розміром загальної площі 268,30 кв.
метрів, опис об'єкту: будинок рибака в плані під літерою "А", кухня
"Б", бокси рибаків "В", колодязь "К", огорожа,
посилаючись на те, що відсутні підстави визнання договору недійсним, передбачені
ст.ст. 203; 215 ЦК України. Підставою його недійсності, на яку посилається
Ощадбанк, є відчуження Майна ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_1 під час дії заборони (арешту) на
його відчуження. ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_1 набуло предмет договору (майно) у власність
13.07.2005 року. Арешт на все нерухоме майно ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_1 накладений
20.03.2005 року постановою ДВС та внесений до Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна 14.05.2005 року, тобто до виникнення у ТОВ
ІНФОРМАЦІЯ_1 права власності на спірне майно. Спірний договір укладений
19.08.2005 року. На думку ОСОБА_1, арешт не може розповсюджуватися на все
рухоме та нерухоме майно без будь-яких застережень і обмежень. Зміст поняття
"арешт майна" полягає у визначені об'єктів, які підлягають арешту,
тобто проведенні їх опису. Арешт всього майна ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_1 міг бути
накладений на майно, що могло бути 20.03.2005 року описане, вилучене і щодо
якого ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_1 могло бути обмежене в праві користування. Тобто під
забороною відчуження знаходилося лише майно, яке належало ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_1 на
момент накладення арешту. Крім того, витяг з Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна, обтяження НОМЕР_4 крім назви особи щодо майна якої
встановлено обтяження - ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_1 не містить код ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_1 в
Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України, адреси
постійного місцезнаходження ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_1. Не містяться дані про об'єкт
обтяження: ідентифікаційні номери об'єкта нерухомого майна та відомості про
його місцезнаходження. Тому відсутній безспірний та належний доказ того, що
обтяження зареєстроване саме стосовно ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2, адреса:
Київська область, Переяслав-Хмельницький район, с. Стовп'яги). Посилання
Ощадбанку на норми Закону України "Про нотаріат" та "Інструкції
про порядок вчинення нотаріальних дій", які передбачають порядок
посвідчення угод про відчуження нерухомого майна, не може бути підставою
визнання договору, який був нотаріально посвідчений та належно виконаний
сторонами. Крім того, Ощадбанк не має права звернення до суду з вимогою про
визнання за ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_1 права власності, а майно не може бути витребуване
у ОСОБА_1 Ст. 392 ЦК України передбачає право власника майна на позов про
визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право
власності. Заінтересовані особи, відповідно до ч. 5 ст. 216 ЦК України, можуть
пред'являти вимоги про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.
Тобто правочину (договору) недійсність якого прямо встановлена у законі. Тому
вимога щодо визнання права власності на майно може бути заявлена лише можливим
власником такого майна (стороною у договорі), а не заінтересованою особою.
ОСОБА_1 є добросовісним набувачем майна і його витребування у нього неможливе.
Відповідно до Договору майно придбане за відплатним договором (п. 3 договору,
що продаж здійснено за 45488 грн. які були сплачені до підписання договору).
Набувач не знав і не міг знати про його арешт (оскільки договір нотаріально
посвідчений, а під час його посвідчення був відсутній належний запис
(обтяження) у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна
відповідно до вимог Положення у зв'язку з чим нотаріус, а відтак і ОСОБА_1, як
добросовісний набувач, не мали інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна про арешт та оголошення заборони на відчуження
спірного майна). Набуття майна добросовісним набувачем є підставою набуття
права власності. Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою,
яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на
нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути
витребуване у нього.

Суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, а
зустрічний позов задоволенню не підлягає.

14 травня 2002 року був укладений Договір
невідновлювальної кредитної лінії №3 між ВАТ "Державний ощадний банк
України" та ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_1, за яким боржник отримав кредит в сумі 4,6
млн. гривень. В зв'язку з виникненням заборгованості у боржника перед позивачем
за кредитом, та непогашенням зазначеної заборгованості перед банком, за заявою
позивача року Господарським судом Київської області було порушене провадження у
справі №416/146-06 про банкрутство ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_1. Ухвалою попереднього
засідання суду від 14.11.2007 року в цій справі, вимоги ініціюючого кредитора -
ВАТ "Державний ощадний банк України" в особі Головного управління по
м. Києву та Київській області ВАТ "Ощадбанк" були визнані повністю.
Отже, визнані судом вимоги позивача до боржника складають 9024676,02 грн.
Постановою Господарського суду Київської області від 03.12.2007 року ТОВ
ІНФОРМАЦІЯ_1 визнане банкрутом та відкрита ліквідаційна процедура. Ліквідатором
банкрута призначений арбітражний керуючий ОСОБА_8

19.08.2005 року мало місце укладення та нотаріальне
посвідчення договору купівлі-продажу нежилого приміщення (за реєстровим
НОМЕР_1), за яким боржник продав відповідачеві цілісний майновий комплекс
виробничої бази рибстану, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а саме: комплекс
цегляний, загальною площею 268,30 кв.м, будинок рибака - в плані під літерою
"А"; кухня "Б"; бокси рибаків "В"; колодязь
"К"; огорожа. Зазначений договір купівлі-продажу був зареєстрований
19.08.2005 року в Державному реєстрі правочинів за НОМЕР_5 та у
Переяслав-Хмельницькому міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстровій
книзі №1. В п. 5 спірного договору зазначено, що продавець стверджує, що на
момент укладення цього договору вказаний вище комплекс не перебуває під арештом
чи забороною, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна, наданим Третьою особою.

02.02.2005 року відділом державної виконавчої служби
Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції була винесена
постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження,
якою був накладений арешт на все рухоме і нерухоме майно боржника та заборонено
здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_1.
20.03.2005 року відділом державної виконавчої служби Переяслав-Хмельницького
міськрайонного управління юстиції була винесена постанова, якою був накладений
арешт на все нерухоме майно боржника. 14.05.2005 року зазначене обмеження права
на відчуження нерухомого майна було належним чином зареєстроване в Єдиному
реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за НОМЕР_4. Даний запис до
сьогодні значиться у Єдиному реєстрі, що підтверджується витягом з Єдиного
реєстру НОМЕР_6, виданим 15.08.2007 року приватним нотаріусом ОСОБА_3

Відповідно до вимог ч.ч. 1; 2 ст. 55 Закону України
"Про виконавче провадження", арешт на майно боржника може бути
накладений державним виконавцем за постановою про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження - на все майно боржника або окремо
визначене майно боржника; у разі потреби дана постанова надсилається до органу
нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр
заборони на його відчуження.

Згідно ст.ст. 3; 4 та 23 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень",
обмеження речових прав на нерухоме майно підлягають обов'язковій державній
реєстрації (в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна);
зареєстровані обмеження речових прав на нерухоме майно мають пріоритет над
незареєстрованими в разі спору щодо нерухомого майна; державна реєстрація
обмежень речових прав на нерухоме майно проводиться на підставі, зокрема,
постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно.

Відповідно до вимог ст. 55 Закону України "Про
нотаріат", при посвідченні угод про відчуження нерухомого майна
перевіряється відсутність заборони відчуження або арешту майна.

Згідно вимог п.п. 47; 250; 252 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій, при посвідченні угод про відчуження нерухомого майна
перевіряється відсутність заборони відчуження або арешту майна за даними
Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна; накладені
заборони та арешти підлягають обов'язковій реєстрації у Єдиному реєстрі заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна.

Відповідно до п. 1.3 Наказу Міністерства палива та
енергетики України від 27.04.2006 року №143 "Про затвердження Порядку
надання дозволу на відчуження та списання з балансу державного майна"; п.
1 Наказу Фонду Державного майна України від 22.09.2000 р. №1976 "Про
затвердження Положення про порядок продажу на аукціоні, за конкурсом основних
засобів, що є державною власністю"; п. 1 Наказу Фонду державного майна
України від 30.07.99 р. №1477 "Про затвердження Положення про порядок
відчуження основних засобів, що є державною власністю"; п. 1.3 Наказу
Міністерства вугільної промисловості України від 09.03.2006 р. №171 "Про
списання, відчуження, передачу в оренду та у комунальну власність державного
майна", відчуженням є - передача права власності на нерухоме майно.

Отже, боржник за вказаних обставин не мав права продавати
відповідачеві спірне нерухоме майно за умови наявності вищезазначених постанов
про арешт нерухомого майна боржника в порушення вимог чинного законодавства
України.

Таким чином, відповідно до вимог ст.ст. 207; 208
Господарського кодексу України та ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, якщо
одна з сторін або інша заінтересована особа заперечує дійсність правочину,
такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

ОСОБА_1 у зустрічному позові посилається на те, що
відсутні підстави для визнання договору недійсним. Проте, відповідно до вимог
ч. 1 ст. 215; ч. 2 ст. 203 та ст. 92 Цивільного кодексу України, підставою
недійсності спірної угоди є недодержання в момент вчинення спірного правочину
вимог, за яких у ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_1 має бути необхідний обсяг цивільної
дієздатності для його вчинення (тобто, мав бути відсутній арешт на все нерухоме
майно ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_1). Тому, за відсутності у нього належної цивільної
дієздатності на укладення спірного договору, зазначений договір може бути
визнаний судом недійсним.

У зустрічному позові зазначено, що, оскільки право
власності на спірну нерухомість ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_1 було виникло після накладення
арештів державним виконавцем (02.02.2005 року та 20.03.2005 року), то вказані
арешти не поширюються на спірну нерухомість. Проте, відповідно до вимог ч. 2
ст. 55 Закону України "Про нотаріат" та п.п. 38; 47 Наказу
Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року №20/5 "Про затвердження
Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", для
посвідчення спірної угоди необхідна відсутність заборон і арештів майна. До
того ж, жодної прив'язки до дати виникнення права власності на нерухоме майно
особи, у цьому випадку законодавство не містить.

З точки зору аналогії права, згідно вимог п. 10.10
Постанови Правління НБУ від 21.01.2004 року №22 "Про затвердження
Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті", у
разі арешту коштів на рахунках боржника, кошти, що надходять на ці рахунки від
інших осіб зараховуються на цей рахунок (приймаються у власність боржника), але
подальше їх перерахування (відчуження боржником) боржником заборонено.

Згідно офіційного роз'яснення Департаменту Державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України від 17.11.2005 року №25-50-2076, арешт,
накладений державним виконавцем в ході виконавчого провадження на все майно
боржника поширюється також і на ті об'єкти власності, що були придбані
боржником після винесення державним виконавцем відповідного процесуального акту
про арешт майна.

Відповідно до вимог ст. 55 Закону України "Про
виконавче провадження" та п. 5.6.2 Наказу Міністерства юстиції України від
15.12.1999 року №74/5 "Про затвердження Інструкції про проведення
виконавчих дій", державний виконавець мав право постановами про арешт
майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.02.2005 року та
20.03.2005 року накласти арешт на все нерухоме майно ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_1 і мав
право не направляти постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження від 02.02.2005 року до реєстратора задля реєстрації заборони
у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Оскільки,
вимоги ст. 55 Закону України "Про виконавче провадження" та п. 5.6.2
Наказу Міністерства юстиції України від 15.12.1999 року №74/5 говорять про те,
що державний виконавець має право це роботи "у разі потреби".

Вимоги ст.ст. 3; 23 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" встановлюють
необхідність державної реєстрації обтяжень в Реєстрі заборон, але вимоги даного
Закону не містять положень про те, що постанова державного виконавця, не
зареєстрована у Реєстрі, не набирає законної сили, більш того, п. 7 ст. 3 Закону
підтверджує дійсність таких постанов (які не зареєстровані в Реєстрі) та лише
встановлює пріоритет зареєстрованих у Реєстрі постанов над незареєстрованими.

Відповідно до вимог Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", п. 3.1. Наказу
Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року №31/5 (у редакції наказу
Міністерства юстиції України від 18.08.2004 року №85/5), Єдиний реєстр заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна не є таємним, витяг з цього Реєстру за
письмовим запитом має право отримати будь-яка фізична та юридична особа без
обмежень. А тому безпідставними є твердження, що ОСОБА_1 не міг знати про те,
що ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_1 не мали право відчужувати нерухомість, оскільки це є його
особистою легковажністю. ОСОБА_1 до реєстратора (нотаріуса, Інформцентру МЮУ)
для втримання відповідного Витягу з Реєстру не звертався.

Спірний договір фактично є безвідплатним, оскільки на
сьогодні відсутні належні підтвердження сплати ОСОБА_1 зазначених коштів за
придбання цієї нерухомості. З виписок про рух коштів на всіх наявних
розрахункових рахунках ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_1 у шести банках за період з 01.08.2005
року по даний час. Надана ОСОБА_1 квитанція до прибуткового касового ордеру б/н
від 22.08.2005 таку не може бути належним підтвердженням оплати ним вартості
спірного майна з наступних підстав.

Квитанція виписана на ОСОБА_1, а не на ОСОБА_1, тобто,
квитанція виписана на іншу особу. Сума, що зазначена у квитанції (45483 грн.)
не збігається із сумою, яка зазначена у договорі (45488 грн.). На відтиску
печатки на квитанції не повністю можна ідентифікувати перші цифри коду
підприємства, якому сплачувалась сума. Не зазначений номеру ордеру до якого
виписано дану квитанцію. Згідно даних Журналу реєстрації прибуткових та
видаткових касових документів (Наказ Міністерства статистики України від
15.02.1996 року №51 "Про затвердження типових форм первинного обліку
касових операцій", типова форма №КО-1) жодні подібні прибуткові касові
ордери на зазначену суму в даному Журналі за період з 15.08.2005 року по
31.08.2005 року не реєструвались. Згідно касової книги ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_1 на 2005
рік (Наказ Міністерства статистики України від 15.02.1996 року №51 "Про
затвердження типових форм первинного обліку касових операцій", типова
форма №КО-4), такого обліку руху коштів у касі ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_1 не було.

З пояснень представника позивача слідує, що підпис на
місці підпису головного бухгалтера належить ОСОБА_4, яка працювала з 12.02.2005
року (Наказ №54к) по 01.03.2006 року (Наказ №86к) головним бухгалтером ТОВ
"Інтерагросервіс" (померла), а не на ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_1, а підпис,
проставлений на місці підпису касира належить ОСОБА_5, яка працювала з
14.04.2005 року (Наказ №61к) по 31.10.2005 року (Наказ №81к)
бухгалтером-касиром, але не ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_1, а ТОВ
"Інтерагросервіс".

У п. 3 спірного договору купівлі-продажу від 19.08.2005
року зазначено, що гроші були сплачені продавцю до підписання цього договору,
але наведена квитанція датується 22.08.2005 року (тобто через 3 дні).

На даний час вказаний запис про арешт всього нерухомого
майна ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_1 (код НОМЕР_2) значиться у Єдиному реєстрі, що
підтверджується Витягом з Єдиного реєстру НОМЕР_6, виданим 15.08.2007 року
приватним нотаріусом ОСОБА_3, Витягом з Єдиного реєстру №16835389, виданим
06.02.2008 року приватним нотаріусом ОСОБА_6, Витягом з Єдиного реєстру
НОМЕР_7, виданим 16.04.2008 року державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької
районної державної нотаріальної контори ОСОБА_7 та Витягом з Єдиного реєстру
НОМЕР_8, виданим 25.04.2008 року Київською обласною філією Державного
підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України.

На підставі ст. 55 Закону України "Про виконавче
провадження", ст.ст. 3; 4 та 23 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", ст. 55 Закону
України "Про нотаріат", ст.ст. 207; 208 Господарського кодексу
України, ст. 215 Цивільного кодексу України, ст. 12 Закону України "Про
відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", п.п. 47;
250; 252 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій, п. 1.3 Наказу
Міністерства палива та енергетики України від 27.04.2006 року №143 "Про
затвердження Порядку надання дозволу на відчуження та списання з балансу
державного майна", п. 1 Наказу Фонду Державного майна України від
22.09.2000 р. №1976 "Про затвердження Положення про порядок продажу на
аукціоні, за конкурсом основних засобів, що є державною власністю", п.1
Наказу Фонду державного майна України від 30.07.99 р. №1477 "Про
затвердження Положення про порядок відчуження основних засобів, що є державною
власністю", п. 1.3 Наказу Міністерства вугільної промисловості України від
09.03.2006 р. №171 "Про списання, відчуження, передачу в оренду та у
комунальну власність державного майна", ст.ст. 92; 158 ЗК України,
керуючись ст.ст. 10; 11; 60; 209; 213; 214; 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Первісний позов Відкритого акціонерного товариства
"Державний ощадний банк України" в особі Головного управління по м.
Києву та Київській області ВАТ "Державний ощадний банк України" до
Товариства з обмеженою відповідальністю ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_1, третя особа:
Переяслав-Хмельницька районна державна нотаріальна контора про визнання
договору купівлі-продажу недійсним задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлової
будівлі, укладений 19 серпня 2005 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_1, посвідченого державним нотаріусом
Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори (реєстр
НОМЕР_1), за яким Товариство з обмеженою відповідальністю ІНФОРМАЦІЯ_1 (код
НОМЕР_2) продало ОСОБА_1 (код НОМЕР_3) цілісний майновий комплекс виробничої
бази рибстану, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а саме: комплекс цегляний
загальною площею 268,30 кв.м; будинок рибака, в плані - під літерою "А";
кухня "Б"; бокси рибаків "В"; колодязь "К";
огорожа.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Відкритого
акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" і Товариства
з обмеженою відповідальністю ІНФОРМАЦІЯ_1, третя особа: Переяслав-Хмельницька
районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме
майно відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути
подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а апеляційна скарга
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження
через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд.

Головуючий: