Справа № 22-ц-1045                                 Головуючий
у 1-й інстанції - Кондратенко М.В.
Категорія  54                                             Суддя-доповідач-
УХВАЛА

І м е н е м      У
к р а ї н и

«18» листопада  2008 року колегія суддів судової палати з
цивільних справ  апеляційного суду
Сумської області у складі:

головуючого
- Смирнової Т.В.,

суддів-
Рибалка В.Г.,

Криворотенка  В.І.,

з
участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

та
осіб, які беруть участь у справі - представника позивачки, представника Фонду,
представника  ВАТ «СМНВО ім.Фрунзе,-

розглянула у відкритому судовому
засіданні  в приміщенні апеляційного суду
цивільну справу  за апеляційною скаргою
Сумського міського  відділення Фонду
соціального страхування  від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України

на рішення Ковпаківського районного суду м.Суми  від 23 червня 2008 року

у справі за позовом  ОСОБА_1  до Сумського міського  відділення Фонду соціального страхування  від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України , Відкритого
акціонерного товариства «СМНВО ім.М.В.Фрунзе»,

про   відшкодування спричиненої  моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивачка ОСОБА_1  свої вимоги
мотивує тим, що знаходячись у трудових відносинах   з квітня 1973 р. по даний час  з ВАТ «СМНВО ім.Фрунзе» до травня 1999 р.
працювала  машиністом на пресах і молотах
цеху №30 , а відповідно до наказу №2276/ок від 12.05.1999 р. працює на даний
час  маркирувальником .

За період роботи  у товаристві  отримала ряд захворювань  професійного характеру , причиною яких є  тривалий
вплив  шкідливих  виробничих
факторів і не виконання
роботодавцем вимог ст.7,17 Закону України «Про охорону  праці» щодо забезпечення  безпечних умов праці - робота в умовах  підвищенного рівня пилу , інфрачервоного  випромінювання , що перевищувало гранично
допустимі норми. За висновком  МСЕК  ступінь втрати  працездатності  становить 60% ,  в т.ч. первинно- 30%.

Умови праці , вплив  шкідливих
виробничих факторів призвели до
встановлення інвалідності 3-ї групи, що зумовило перехід на іншу  некваліфіковану роботу, значні  обмеження в життєдіяльності , звичках, постійні
хвороби, порушення  нормальних
життєвих  зв»язків, додаткові зусилля на
організацію життя і це спричинило їй моральну шкоду, яку оцінює у сумі 30.000
грн. і просить стягнути  кошти на свою
користь.

Рішенням суду позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 з Сумського міського відділення  Виконавчої дирекції  Управління у Сумській області Фонду
соціального страхування від нещасних випадків
на виробництві  та професійних
захворювань України 4.000 грн. в рахунок відшкодування   моральної шкоди, спричиненої їй отриманням
професійного захворювання.

Стягнуто з  Сумського міського
відділення  Виконавчої дирекції  Управління у Сумській області Фонду
соціального страхування від нещасних випадків
на виробництві  та професійних
захворювань України  витрати на
користь  держави на інформаційно-технічне
забезпечення  розгляду справи в сумі  1 грн. 50 коп.

Судові витрати  у вигляді  судового збору у сумі 51 грн. віднесені на
рахунок держави.

В апеляційній скарзі відповідач просить
рішення суду скасувати , а у задоволенні позовних вимог  відмовити.

Апелянт зазначає, що  судом невірно
встановлена наявність підстав для відшкодування моральної шкоди. Судом не
застосовано  строк позовної давності  до зазначених спірних правовідносин , крім
того не достатньо оцінені та не враховані
наявність, характер, обсяг моральних та фізичних страждань позивача,
тобто наявність підстав для
відшкодування моральної шкоди.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість  рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги , заслухавши пояснення представника апелянта ,який підтримав  свою апеляційну скаргу, заперечення
представника  позивача  та представника ВАТ  «СМНВО ім.Фрунзе» , колегія суддів вважає, що  апеляційна скарга  підлягає
відхиленню , а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції  виходив з того, що  позивачка знаходилась у трудових
відносинах  за період з квітня 1973 р. по
даний час  з ВАТ «СМНВО ім.Фрунзе» , до
травня 1999 р. працювала  машиністом  на пресах і молотах цеху №30.А відповідно до  наказу № 2276/ок від 12.05.1999 р. працює на
даний час  маркувальником ( а.с.3-6-копія
трудової книжки).За час праці в шкідливих умовах вона  одержала декілька  професійних хвороб.

За період роботи  на
підприємстві  машиністом  на пресах і молотах    (а.с.13,14-стаж роботи, умови праці)
ОСОБА_1 отримала захворювання
професійного характеру сенсоневральна туговухість зі значним  зниженням
слуху, з встановленням  20%
втрати  працездатності .За заявою
потерпілої від 24.09.1999 р., роботодавцем
відшкодована працівнику спричинена моральна шкода у зв»язку з отриманим
професійним  захворюванням , тому спір
щодо виплати  коштів ОСОБА_1 по факту
профзахворювання 1999 р. відсутній.

Щодо другого захворювання ВАТ «СМНВО ім.Фрунзе» було проведено
розслідування  професійного захворювання  позивачки, з складанням акту від 15.08.2002
р., яким встановлено, що  причиною
хвороби  ОСОБА_1  є умови праці з 1997 року ( а.с.7 - акт
розслідування), та висновком МСЕК від 23.10.2002 р. ОСОБА_1 встановлено
55%  втрати професійної працездатності ,
в т.ч. 25%  у зв»язку з хронічним  обструктивним
бронхітом ( а.с.76-79 - висновок МСЕК), а висновком МСЕК від 16.10.2003
р. позивачці встановлено 60 %  втрати
працездатності , де 30% пов»язано з захворюванням  у вигляді
обструктивного  бронхіту ( а.с.80-83-
висновок МСЕК).

05.06.2007 р. ОСОБА_1 звернулась до суду
з позовом про  стягнення  моральної шкоди  завданої внаслідок  профзахворювання - бронхіта, зазначивши двох
відповідачів - роботодавця та Фонд.

Колегія суддів  погоджується з
висновком суду , що саме  відділення  виконавчої дирекції  Фонду соцстрахування  зобов»язане відшкодувати  заподіяну позивачці  моральну шкоду, а не роботодавець.

Так, згідно відповідних положень ст.ст.21,28,34 Закону України «Про
загальнообов»язкове державне  соціальне
страхування  від нещасного випадку  на виробництві  та професійного захворювання , які спричинили
втрату працездатності»  саме на Фонд
було  покладено обов»язок  по відшкодуванню моральної шкоди
застрахованим особам.

Право на відшкодування моральної
шкоди  у позивачки  виникло з 23.10.2002 р., з часу
встановлення  МСЕК  стійкої втрати працездатності  по другому захворюванню , а тому  до
спірних відносин слід застосовувати
матеріальний закон, який діяв  на
той час, тобто ст.ст.21,28,34
зазначеного закону.

Суд  врахував дію закону в часі  і вірно не погодився з  позицією Фонду про виключення
відповідальності  Фонду по
відшкодуванню  моральної шкоди  внаслідок
внесення відповідних змін 23.02.2007 р. в Закон України « Про
загальнообов»язкове державне  соціальне
страхування  від нещасного випадку  на виробництві  та професійного захворювання , які спричинили
втрату працездатності» .

Професійні захворювання позивачки
виникли внаслідок  порушення її
прав на  безпечні умови праці. Ці
порушення призвели  до моральних
страждань , яких позивачка зазнала  у
зв»язку  з ушкодженням  здоров»я , обмеженням  її життєдіяльності , що потребує
додаткових  зусиль  для організації  свого життя.

Відділенням  виконавчої дирекції  Фонду соцстрахування  не спростовуються  надані позивачем докази  щодо заподіяння  їй моральної шкоди , тому  сам по собі
висновок  медико-соціальної
експертизи відносно позивача про відсутність медичних показників  моральної шкоди, не дає достатніх підстав  для задоволення  апеляційної
скарги в цій частині.

Доводи скарги з приводу не застосування судом  строку позовної давності  до спірних правовідносин колегія суддів
вважає такими , що не ґрунтуються на вимогах закону.

Ч.3 ст.267 ЦК України  передбачає
можливість застосування судом  позовної
давності до спірних правовідносин, але лише за
заявою сторони  у спорі, зробленою
до винесення  рішення судом.

З такою заявою Фонд до прийняття
рішення в суді першої інстанції не звертався, а тому у суду  не було підстав для застосування строку давності
.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

На підставі викладеного , керуючись п.1 ч.1 ст.307,
ст.ст.308,313-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И
Л А :

Апеляційну скаргу Сумського
міського  відділення Фонду соціального
страхування  від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України - відхилити.

Рішення   Ковпаківського районного суду м.Суми  від 23 червня 2008 року по даній справі -
залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня проголошення.

Головуючий -

Судді -