АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-275/08                                               Головуючий
Нікітенко Н.П. Суддя-доповідач: Мануйлов
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2008 року                                                                                                      м.
Запоріжжя

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:
Приймака В.М.

суддів :                       Мануйлова
Ю.С.

Подліянової Г.С.
при секретарі: Батарейній О.О.

за участю
адвокатів Смоли Л.Ю., Коваль Н.П.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 жовтня 2007 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, за участю третьої особи: Другої державної
нотаріальної контори м. Запоріжжя, про усунення від права спадкування за
законом та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи:
Другої державної нотаріальної контори м. Запоріжжя, про визнання права
власності у порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2007 р. ОСОБА_2
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування
за законом, в якому зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
її чоловік ОСОБА_3. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини
АДРЕСА_1, автомобіля ВАЗ 21013
номерний знак НОМЕР_1, 1984
року випуску, гараж у Гаражно-будівному кооперативі заводу
«Дніпроспецсталь». Після смерті ОСОБА_3 спадкоємцями першої черги є ОСОБА_2 та
його донька від першого шлюбу - відповідачка ОСОБА_1 У встановлений законом
строк вона звернулась з заявою про прийняття спадщини до Другої державної нотаріальної
контори м. Запоріжжя. ОСОБА_1 також прийняла спадщину. Свідоцтво про право
власності спадщину вони не отримали, оскільки виник спір щодо спадщини.

Відповідачка
претендує на 1/4 частку
квартири та 1/2 частку
автомобіля і гаража.

Вважає, що
ОСОБА_1 не має права на спадкування після смерті ОСОБА_3 з наступних підстав.
Вона, ОСОБА_2, перебувала з померлим у зареєстрованому шлюбі з 25 березня 1989 p., під час шлюбу
мешкали разом, вели спільне господарство, піклувались один до одного. ОСОБА_3
був інвалідом Великої Вітчизняної війни другої групи, протягом тривалого часу
хворів, у зв'язку з чим знаходився у безпорадному стані, страждав кількома
хронічними хворобами, через що знаходився на стаціонарному лікуванні, вона
лікувала його.

2

14 січня 1988
p. за позовом
ОСОБА_1 постановлено
рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя про виселення ОСОБА_3 з
квартири і саме з цього часу відповідачка не бачилась з померлим батьком і не
відвідувала його. За 17 років
ОСОБА_1 жодного разу не подзвонила батькові і не переймалася станом його
здоров'я, після смерті батька вона жодних витрат на його поховання не несла.

Посилаючись на
вказані обставини, просила позов задовольнити.

У квітні 2007 р. ОСОБА_1
звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності
в порядку спадкування за законом, вказавши, що після смерті батька ОСОБА_3, яка
сталася ІНФОРМАЦІЯ_1, відкрилась
спадщина у вигляді 1/2 частини
АДРЕСА_1, яка належала померлому батьку на підставі свідоцтва № 80 про право
власності на житло, виданого Ленінською районною радою 4 січня 1998 p., інша 1/2 частина
зазначеної квартири належить його дружині ОСОБА_2 на праві спільної сумісної
власності. Вона та ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги. Вона, ОСОБА_1, у
встановлений законом строк звернулась до Другої державної нотаріальної контори
м. Запоріжжя з заявою про прийняття спадщини, однак, одержати свідоцтво про
право власності не має можливості через спротив з боку ОСОБА_2, яка не надає
правовстановлюючі документи на квартиру.

Посилаючись
на вказані обставини, просить визнати за нею право власності на 1/4 частину
АДРЕСА_1.

Рішенням
Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 жовтня 2007
року позов ОСОБА_23адоволено.

Усунено
ОСОБА_1 від права на спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

У задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

ОСОБА_1
звернулась з апеляційною скаргою, .в якій посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду
обставинам справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які
суд вважав встановленими; неправильне застосування судом норм матеріального
права, порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення, яким задовольнити її зустрічний позов, відмовивши у
задоволенні первісного позову ОСОБА_2

Заслухавши
суддю-доповідача, учасників процесу,

розглянувши
справу у межах доводів апеляційної скарги, дослідивши обставини справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до
ст..213 ЦПК України рішення суду має бути законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом, обґрунтованим-рішення, ухвалене на основі повно й усебічно
з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими доказами, що були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно з
ч.5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від
спадкування за законом, якщо буде встановлено, вона ухилялася від надання
допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або через
каліцтво перебував у безпорадному стані.

Суд
задовольняючи позов ОСОБА_2 і відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1, виходив
з того, що остання ухилялася від надання допомоги ОСОБА_3, який через хворобу
знаходився у безпорадному стані та потребував постійного стороннього догляду.

Проте з таким
висновком суду погодитися не можна.

Частиною
5 ст. 1224 ЦК України суду
надано право усунути особу від права на спадкування за законом лише за
зазначених у цій нормі умов.

За показаннями
допитаних судом свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, на які він
послався в рішенні, та письмових доказів (а.с. 11) ОСОБА_3 знаходився у шлюбі з ОСОБА_2, котра сама його
доглядала і поховала.

У матеріалах
справи наявні відомості з медичних закладів (а.с. 12,
67, 79) про те, що ОСОБА_3, який був інвалідом 2 групи Великої
Вітчизняної війни, знаходився на диспансерному обліку з діагнозом : хронічна екзема,
кардіосклероз, гіпертонічна хвороба 2
ст., а також лікувався в урологічному відділенні МСЧ, у 2003 р. звертався в
лікарню з приводу катаракти обох очей. За період з 1 травня 2005 р. по 25 червня 2006 р. за лікуванням
не звертався. Разом з тим, з листа заступника головного лікаря медсанчастини
«Запоріжсталь» та «Дніпропецсталь» від 6
березня 2007 р. (а.с.
12) вбачається, що ОСОБА_3 за станом здоров'я

3

зберігав здатність до самообслуговування і не мав
необхідності у постійному сторонньому догляді.

При цьому суд не
дав належної оцінки показанням свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13 про те, щоОСОБА_14 за станом здоров'я не потребував сторонньої
допомоги та постійно зустрічався з донькою.

Так, рідна сестра
спадкодавця ОСОБА_12, пояснила у суді, що ОСОБА_3 знаходився доброму фізичному
стані, працював на дачі, при будівництві якої й загинув, сторонньої допомоги не
потребував, не знаходився у скрутному матеріальному положенні, а навіть
допомагав їй грошима (а.с. 103 звор.). З пояснень свідка ОСОБА_12, яка є
небогою спадкодавця, також вбачається що ОСОБА_3 знаходився у доброму фізичному
стані, і мав змогу допомагати її матері (а.с. 103). Свідок ОСОБА_10, який
приятелював з ОСОБА_3 на протязі 40 років, також у пояснив, що спадкодавець
знаходився у добрій фізичній формі та сторонньої допомоги не потребував.

За таких
обставин висновок суду про те, що спадкодавець через хворобу знаходився у
безпорадному стані та потребував постійного стороннього догляду зроблений лише
на припущеннях.

Висновки суду
щодо потреби спадкодавця у наданні допомоги спростовуються тим, що він
щомісячно отримував пенсію у сумі 750
грн. , його дружина також отримує
пенсію.

З листа філії
Орджонікідзевського відділення №
7717 ВАТ»Державний ощадний банк України» від 14 серпня 2006
р. № 1614 ( а.с. 66)
вбачається, що на день смерті на рахунку ОСОБА_3, відкритому у 1997
р. і грошові внески на яких не були знецінені, знаходились кошти на
загальну суму 12 935  грн.  55 коп.

Крім того, він
щомісячно отримував пенсію у розмірі 750
грн.
Як пояснила ОСОБА_2 в апеляційному суді розмір її пенсії складає
480  грн.
на місяць, до 2005 року вона займалася торгівлею, для чого їздила до
Польщі.

Тим самим,
спростовуються висновки суду, що спадкодавець бідував і потребував матеріальної
допомоги від дочки.

Посилання суду
на обґрунтування своїх висновків на рішення Орджонікідзевського районного суду
м. Запоріжжя від 14 січня 1988 р. про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням, а також рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 7 лютого 1985 p.,
залишеного без зміни ухвалою судової колегії з цивільних справ Запорізького
обласного суду від 15 березня 1985 р., про розірвання шлюбу та поділ майна
подружжя між ОСОБА_3 та ОСОБА_11, є безпідставним, оскільки вони не стосуються
предмета доказування.

Оскільки
спадкодавець не потребував сторонньої допомоги і вона йому не була необхідна,
то і потреба в наданні утримання та догляду за ним не виникала.

За таких
обставин, сам по собі факт ненадання допомоги на утримання батька з боку доньки
не свідчить про її ухилення від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця.

Вказані
факти та докази , надані
на їх підтвердження, спростовують висновки суду про те,

що
ОСОБА_3 потребував будь-якої допомоги і через похилий вік, тяжку хворобу
знаходився

у
безпорадному стані та потребував постійного стороннього догляду.

Зважаючи
на викладене, слід прийти висновку, що суд першої інстанції, задовольнивши
позовні вимоги ОСОБА_2, прийшов хибного висновку, оскільки відсутні підстави
для їх задоволення, передбачені ст. 1224
ЦК України.

За таких
обставин, судова колегія вважає, що рішення про задоволення позовних вимог
Варянін Р.П. необхідно скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у
позові, оскільки по справі зібрані всі докази, але суд не дав їм належну
оцінку.

З матеріалів
справи вбачається, що 26
квітня 2006 р. помер
ОСОБА_3 (а.с. 6). Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини
однокімнатної АДРЕСА_1, яка
належала померлому на підставі свідоцтва №
80 про право власності на житло, виданого Ленінською районною радою 4 січня 1998 p., інша 1/2 частина
зазначеної квартири належить його дружині ОСОБА_2 на праві спільної сумісної
власності. ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 (а.с. 25).

Судом
встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги за законом після
смерті ОСОБА_3 і в установленому порядку прийняли спадщину, звернувшись у
встановлений законом строк до Другої державної нотаріальної контори з заявою
про прийняття . спадщини
(а.с. 42, 43).

4

Згідно з ч.1 ст.
1261 ЦК України
у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно із ч.1
ст. 1267 ЦК України
частки спадщині кожного із спадкоємців є рівними. Вказані вище обставини, які
підтверджені зібраними у справі доказами, свідчать про те, що позивачка за
зустрічним позовом ОСОБА_1 у встановлений законом строк після відкриття спадщини
прийняла спадщину, звернувшись до нотаріальної контори з відповідною заявою. З
матеріалів справи вбачається, що спадкодавцю ОСОБА_3 належала на праві спільної
сумісної власності 1/2 частини
АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва №
80 про право власності на житло, виданого Ленінською районною радою 4 січня
1998 p., інша 1/2 частина зазначеної квартири належить його
дружині ОСОБА_2 Виходячи з рівності часток спадкоємців першої черги, якими є
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити і за нею, а також
за ОСОБА_2, тобто за кожною з них слід визнати право власності на 1/4 частку
вказаної квартири в порядку спадкування за законом.

Керуючись ст.
ст. 307, 309, 313, 316,
317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення
Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 жовтня 2007 року скасувати і
ухвалити нове рішення наступного змісту : У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1, за
участю третьої особи: Другої державної нотаріальної контори м. Запоріжжя, про
усунення від права спадкування за законом відмовити.

Зустрічний позов
ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за
ОСОБА_1 право власності на 1/4
частку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка
настала ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за
ОСОБА_2 право власності на 1/4
частку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка
настала ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення, проте, може бути оскаржене в
касаційному порядку протягом двох місяців шляхом подачі скарги безпосередньо до
Верховного Суду України.