Справа
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ          УКРАЇНИ

21 жовтня 2008р.
смт.Чорнобай

Чорнобаївський районний суд, в складі
головуючого судді - Калашника С.І.
.

секретаря судового засідання - Журба С.В.

позивача                                   ОСОБА_1.

відповідача                                ОСОБА_2.

представника
відповідача

сільської
Ради с.Крутьки
Бойченко Т.В.

Розглянувши
в відкритому судовому засіданні смт. Чорнобай цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 ,сільської Ради с.Крутьки Чорнобаївського р-ну Черкаської
області,третьої особи Чорнобаївського відділу Держкомзему смт.Чорнобай, про
визнання недійсним державного акта на приватизацію землі, -

встановив:

В липні
місяці 2008 року ,позивач звернулась до суду з позовом  зазначивши,що має на території с.Чехівка
Чорнобаївського р-ну земельну ділянку площею-0.06га. виділену їй в приватну
власність згідно рішення сесії  сільської
Ради с.Крутьки Чорнобаївського р-ну.

По сусідству з даною ділянкою межує земельна
ділянка її брата  та відповідача по
справі-ОСОБА_2. площею-0.433 га. ,який здійснюючи приватизацію своєї земельної
ділянки , запросив землевпорядника сільської Ради ,який зробивши переобмір
даної ділянки змінила раніше визначену межу та поставила свій підпис  замість неї
в акті визначення  та погодження
зовнішніх меж земельної ділянки в натурі хоча з нею  фактично,як сусідом та суміжним
землекористувачем земельною ділянкою, ніхто даної межі не узгоджував тому Вона
вважає ,що Державний акт на приватизацію земельної ділянки на ім..я
відповідача-ОСОБА_2. видано не правомірно,що і спонукало її звернутись до суду
з позовом про визнання даного правовстановлюючого документа не дійсним та
стягнути з відповідачів заподіяну їй моральну шкоду в сумі-4000 гр.  та понесені нею судові витрати.

В судовому засіданні підтримала заявлені нею
позовні вимоги та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2. в судове засідання з.явився
та заперечує стосовно задоволення заявлених позовних вимог позивача ,оскільки
вважає даний позов не правомірним та просить відмовити в його задоволенні.

Представник відповідача сільської Ради
-Бойченко Т.В. позов не визнала ,просить відмовити в його задоволенні ,оскільки
право позивача не порушено. Державний акт на приватизацію земельної ділянки
-ОСОБА_2. видано у відповідності до чинного законодавства,а при винесенні меж
даної земельної ділянки в натурі , розмір земельної ділянки виділеної позивачу не
було змінено, тобто її площа залишалась та сама, в розмірі-0.06 га.

Представник
третьої особи Чорнобаївського відділу Держкомзему,залученого ухвалою суду в
якості третьої особи в судове засідання не з.явився,а керівництвом даного  відділу направлено в адресу суду клопотання
про розгляд справи без участі їх представника.

Суд  заслухавши надані йому пояснення ,дослідивши
матеріали справи вважає ,що позов не підлягає задоволенню із слідуючих підстав.

Судом
встановлено фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Земельні ділянки ,якими користуються сторони
по справі,тобто фізичні особи та, які згідно рішення сесії сільської Ради від
червня місяця 2007 року передані їм у власність до 1989 року  являли собою одну єдину площу розміром-0.047
га. яка була надана в постійне користування померлій ІНФОРМАЦІЯ_1  -ОСОБА_3., яка являлась власником даного по
господарського  номера і  проживала
в даному номері одна.

До відкриття ж спадщини,даною земельною
ділянкою ,згідно записів в зошитах обліку земель, що до 1991 року були
підпорядковані колишньому колгоспові ім..,,Устименко,, с.Крутьки
Чорнобаївського р-ну ,за згодою голови двору ,користувалися:  її син-ОСОБА_4.-0.29 га. ;зять-ОСОБА_5.-0.06
га. та онук-ОСОБА_2.-0.12 га.

Після відкриття спадщини ,син спадкодавця
,спадкоємець за заповітом-ОСОБА_4 в шестимісячний термін подав в нотаріальну
контору заяву про прийняття спадкового майна своєї матері та вважається таким
,що прийняв спадщину в склад якої входив житловий будинок з надвірними
спорудами в с.Чехівка Чорнобаївського р-ну.

Інші члени
родини до нотаріальної контори заяв про прийняття спадкового майна не подавали.

Після прийняття спадщини своєї матері
-ОСОБА_4 ,його син ,Він же відповідач по справі-ОСОБА_2. та зять -ОСОБА_5.
продовжували користуватись земельною ділянкою ,яка за життя надавалась в
постійне користування померлому спадкодавцю.

В 2003 році ОСОБА_4.,згідно договору дарування
посвідченого державним нотаріусом,подарував успадкований ним житловий будинок з
надвірними спорудами по АДРЕСА_1 своєму синові- ОСОБА_2. та подав  до виконавчого комітету сільської Ради с.
Крутьки Чорнобаївського р-ну заяву з проханням надати  в користування  земельну ділянку ,якою Він користується в
розмірі-0.29 га своєму синові-ОСОБА_2. ,оскільки Він особисто відмовляється від
подальшого користування нею.

ОСОБА_2. ,після оформлення житлового будинку
подарованого йому батьком -звернувся  в
2007 році до сільської Ради з заявою надати дозвіл на приватизацію земельної
ділянки якою користувався Він особисто та його батько та отримав відповідний
дозвіл на приватизацію земельної ділянки площею-0.4333 га.

Колишній же чоловік позивачки, з яким остання
в березні 2003 року розірвала шлюб подав
в 2007 році до сільської Ради, заяву про відмову від подальшого
користування земельною ділянкою,а його
дружина ,тобто позивач по справі ,подала заяву до сільської Ради з
проханням надати їй в приватну власність земельну ділянку площею-0.06 га.та
отримала дозвіл на приватизацію земельної ділянки площею-0.06 га.,але до
землевпорядної організації ,як в червні місяці 2007 року так і в 2008 році  по питанню виготовлення технічної
документації на право приватної власності на земельну ділянку не зверталася ,
виділена їй земельна ділянка в ці роки не користувалась ,що підтверджено показами
самої позивачки в судовому засіданні так і довідками сільської Ради № 1241 від
15.10.2008р. та Чорнобаївського відділу Держкомзему  № 598 від 15.10.2008 року .

Відповідач ОСОБА_2., звернувся до
землевпорядної організації  по питанню
виготовлення технічної документації  і
отримавши державний акт на право приватної власності на земельну ділянку
площею-0.4333 га. звернувся до сільської Ради з клопотанням  визначення та встановлення меж в
натурі,оскільки після приватизації землі у нього виникла єдина належна йому
земельна ділянка ,а суміжна земельна ділянка площею-0.06 га.до приватизаці,якою
користувалась зі своїм колишнім чоловіком
позивач-ОСОБА_1 перешкоджає під,їзду до його земельної ділянки та
пояснив ,що суміжний землекористувач- ОСОБА_1. знає про приватизацію ним
земельної ділянки ,але відмовляється прибути за місце розташування ділянки та
підписання документації по узгодженню меж.

Допитані в судовому засіданні в якості свідка
-землевпорядник -ОСОБА_6. та  представник
сільської Ради  Бойченко Т.В. підтвердили,що
дійсно ОСОБА_2. звертався до сільської Ради з клопотанням про  перегляд існуючих меж між землекористувачами
та винесення меж його земельної ділянки в натурі на місцевості оскільки після
проведеної ним приватизації, земельна ділянка виділена для приватизації  його сестрі, позивачці по справі-ОСОБА_1.
перешкоджає підїзду до його земельної ділянки, а сама  Вона ,зі слів ОСОБА_2. відмовляється прибути  до місця розташування даної ділянки.

Працівниками
ж сільської Ради-  ОСОБА_1. про винесення
межі в натурі ОСОБА_2. - не повідомлялась в силу відсутності в сільській Раді
адреси останньої та відповідних пояснеь
ОСОБА_2.

З пояснень землевпорядника та представника
відповідача,тобто сільської Ради ,після
встановлення меж в натурі  гр.
ОСОБА_2. та переобмірі земельної ділянки- площа виділеної земельної ділянки
-ОСОБА_1 . не змінилась , а залишилась -0.06 га.

Тобто було змінено лиш конфігурацію земельної
ділянки позивачки,що усунуло перешкоди в користуванні ділянкою ОСОБА_2. та яка
стала у вигляді рівної ділянки
довжиною-8,2 м. і шириною-7,80 м. та відповідно-7 м.,що складає-0.06.га.

Факт
підробки підпису позивача шляхом постановлення  свого підпису в акті  визначення та погодження меж земельної
ділянки в натурі та з зазначенням в даному документі прізвища позивачки,
спростовано показаннями землевпорядника згідно яких позивач не являється ще
власником ділянки ,оскільки відповідна документація на неї не виготовлялась ,а
своїм особистим підписом ,а не підписом позивачки -землевпорядник зафіксувала ,що
розмір виділеної для приватизації земельної ділянки позивачки не змінено.

Здійснити ж підпис в акті узгодження  та визначення меж її уповноважив сільський
голова ,що підтверджено  відповідною
довідкою за № 1240 від15.10.2008 року.

Розмір земельної ділянки виділеної позивачу
не зменшився ,що підтвердила і сама позивач під час надання відповідних
пояснень .

Сам  же
факт створення перешкод  в
користуванні земельною ділянкою -ОСОБА_2 . ділянкою виділеною ОСОБА_1 . ,до
встановлення меж в натурі за клопотанням відповідача ,підтверджено і змістом
позовної заяви самого позивачки де ,зокрема Вона зазначає ,що раніше її
земельна ділянка була розмішена не на всю ширину земельної ділянки відповідача
,а лише на певну її частину ,а  сам Він
ніколи не заявляв поданому питанню до неї претензій.

Змістом ст.ст.103 та 116 ЗК України 2001 року
визначено зміст добросусідства між землекористувачами та власниками земельних
ділянок згідно якого ,останні повинні вибирати такі способи користування
земельними ділянками ,щоб як найменше завдавалось незручностей іншим
користувачам та визначено підстави
набуття права на землю, а ст.ст.125 та 126 цього ж земельного кодексу
визначено,що право власності на земельну ділянку чи право на постійне її
користування  набувається лише після отримання
відповідного правоустановчого документа ,тобто Державного акта.

Тобто  приступати до користування  земельною ділянкою до її належним чином
оформлення ,реєстрації та установлення
меж -заборонено законодавством.

Змістом же ст.202 ЗК України,  визначено порядок Державної реєстрації  Державних актів , а  інструкцією ,,Про порядок складання ,видачі
,реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю
і право постійного користування землею та договорів  на право тимчасового користування землею і
оренди землі ,,затвердженої  Наказом  № 43
від 04.05.1999 року Державного комітету України по земельних ресурсах
зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 4.06.1999 р. за № 354/3647
встановлено порядок складання ,реєстрації, видачі та зберігання даних право
установчих документів.

Змістом
ст.ст. 202 ч.1 , 203 ч.4 ,210ч.1 ЦК України
2003 року визначено поняття правочину та відповідні вимоги до нього.

Частиною 1 ст.215 ЦК України, визначено
підстави  недійсності правочину .

В даному ж конкретному випадку , складання та
видача державного акта на право приватної власності на землю- ОСОБА_2.
здійснювалась у відповідності до вимог діючого
цивільного і земельного законодавства та у відповідності до вимог
п.1.4;1.12; 1.15 № 43 діючої інструкції
затвердженої наказом  Державного
комітета України по земельних ресурсах,тобто
після прийняття відповідного рішення
сесією сільської Ради ,розроблення проектно технічної документації та
після перенесення  меж земельної ділянки
в натурі і відповідної реєстрації даного документа ,що виключає визнання
державного акта не дійсним.

Позивачем
же по справі, який на час її розгляду
не являється власником  наданої
йому для приватизації земельної ділянки ,оскільки остання не зверталась до
землевпорядних організацій по питанню виготовлення  документів на право приватної власності  земельної ділянки -не надано доказів ,які
б  являлися правовою підставою для  визнання
державного акта на приватизацію земельної ділянки -ОСОБА_2. не дійсним.

Дії ж представників сільської Ради , які
здійснили винесення меж земельної ділянки в натурі-відповідачу ОСОБА_2 . - не
являються підставою для задоволення позову,оскільки дані дії прав позивача не
порушили і не перешкоджають подальшій приватизації. Розмір земельної ділянки
позивача - не змінено.

Не підлдягають задоволенню і вимоги позивача
стосовно стягнення моральної шкоди в сумі -4000 гр.00 коп. ,оскільки згідно
змісту ст..1167 ч. 1 ЦК України моральна шкода підлягає стягненню з особи ,що
її заподіяла.

В даному випадку позивачем не виконано
вимог ст.. 10 ЦПК України, так як не надано доказів  стосовно заподіяння їй моральної шкоди
відповідачами  та в чому вона  конкретно виражена, що являється підставою
для відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Судові витрати та витрати на юридичну допомогу відшкодуванню не
підлягають в зв"язку з відмовою судом в задоволенні позову.

Керуючись ст..ст. 103 ч. 1, 116 ч. 1, 125,
126, 202 ЗК України ; Інструкцією "Про порядок складання реєстрації видачі
державних актів на право власності на земельну ділянку, право постійного
користування нею", затвердженою наказом № 43 від 04.05.1999 року Державним
комітетом України по земельних ресурсах; ст..ст. 202 ч. 1, 203 ч. 4, 210, 215,
1167 ч. 1 ЦК України- 2003 року; ст..ст. 10, 11, 209 ч. 3, 212-215 ЦПК України,
суд, -

вирішив :

В
задоволенні позову відмовити повністю.

Відмовити
ОСОБА_1 в визнанні недійсним державного акта серії ЯЕ № 624758 на право
приватної власності виданого на ім."я ОСОБА_2 та в стягненні з нього на її
користь моральної шкоди в сумі 4000 грн., 500 грн. за отримання нею юридичної
допомоги при складанні позовної заяви в стягненні 51 грн. судового збору та 30
грн. на  інформаційно-технічне
забезпечення  розгляду справи.

Заява про
оскарження рішення суду ,може бути подана до апеляційного суду м.Черкаси

через
районний суд  на протязі 10 днів з дня
постановлення рішення та наступною подачею в 20 денний термін апеляційної
скарги,або в порядку ч.4 ст.295 цпк. України.

Заява про
апеляційне оскарження чи апеляційна скарга подані з порушенням строку

Визначеного
ст..294 цпк.України ,залишаються без розгляду,якщо апеляційний суд за заявою
особи,що їх подала не знайде підстав для поновлення строку.

Суддя  Чорнобаївського районного суду
С.І.   Калашник