РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

“ 12 ”  грудня  2008 року
судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Харківської області в складі:

Головуючого -          Карімової
Л.В.

Суддів
-          Кірсанової Л.І.

Зазулинської
Т.П.

при
секретарі -          Коршун І.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті
Харкові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_2  на рішення Харківського районного суду
Харківської області від 13 січня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 про визнання дійсною угоди позики, стягнення боргу,

В  С  Т
А  Н  О  В  И
Л  А:

В травні 2005 року
позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу в сумі
10568,00 грн., що дорівалася на той час еквіваленту 2000,00 доларів США. Свої
вимоги мотивував тим, що 01.02.04р. ОСОБА_1позичив у нього гроші в сумі 2000,00
доларів США та зобов'язався повернути їх до 01.05.04р.

На підтвердження цього написав власноручну розписку, але
у вказаний строк борг не повернув. Позивач протягом розгляду справи доповнив та
змінив свої позовні вимоги і просив стягнути суму боргу у розмірі 5293,00грн.,
суму з урахуванням індексу інфляції у розмірі 979,22грн. відсотки від суми
позики в розмірі 780,03грн. Крім того, просив визнати дійсним договір позики,
укладений 01.02.04р. між ним та відповідачем. Також позивач вважає, що діями
відповідача йому завдано моральну шкоду, яку він оцінив у 2000,00грн.

Відповідач проти позову заперечував. Пояснив, що суму
боргу за угодою позики він повністю повернув.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області
від 13.01.06р. позовні вимоги задоволено частково. Визнано дійсним правочин
договору позики, укладеного 01.02.04р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, за яким ОСОБА_3
передав, а ОСОБА_1отримав гроші в сумі 2000,00 доларів США і зобов'язався
повернути їх до 01.05.04р. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_3 заборгованість за договором позики в
сумі 5050,00грн., суму з урахуванням індексу інфляції у розмірі 979,22грн.,
відсотки від суми позики у розмірі 780,03грн., моральну шкоду в сумі
2000,00грн. державне мито в сумі 76,59,грн.. В задоволенні позовних вимог про
стягнення з відповідача іншої частини суми боргу суд відмовив.

З пропуском строку на апеляційне оскарження
ОСОБА_1звернувся з апеляційною скаргою на вказане рішення.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від
20.10.08р. поновлено строк на апеляційне оскарження рішення суду першої
інстанції від 13.01.06р., оскільки було визнано, що ОСОБА_1пропустив строк з
поважних причин.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду
обставинам справи,   просить рішення
скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

Зазначає, що він позичив у ОСОБА_3 2000,00 доларів США.
Обіцяв повернути борг після налагодження бізнесу з прибутком, але бізнес не
приніс прибутку. ОСОБА_1повернув ОСОБА_3 увесь борг без прибутку, але розписку
не забрав. Тому ОСОБА_3 просить 1000,00доларів США, а саме прибуток від
позиченої суми. Позовні вимоги  про
стягнення моральної шкоди не обґрунтовані. Крім того, приймаючи вказану позовну
заяву, суд першої інстанції допустив процесуальне порушення, оскільки прийняв
позовну заяву не сплачену судовим збором та витратами на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи. Тому суд повинен був залишити позовну заяву без
розгляду.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши
доводи апеляційної скарги, судова колегія знаходить, що скарга підлягає
частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи убачається, що 01 лютого 2004 року
між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений договір позики відповідно до якого ОСОБА_3
передав, а ОСОБА_1прийняв  від нього
гроші у сумі 2000 доларів США, взявши на себе обов'язок повернути гроші до 01
травня 2004 року. На підтвердження
укладення договору позики та його умов відповідач надав позивачу
власноручно написану розписку  Але в
установлений розпискою строк відповідач борг не повернув, чим порушив умови
договору позики.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції
виходив з того, що сторони, укладаючи письмово договір позики, домовилися щодо
усіх істотних умов договору, що підтверджується розпискою. Позивач зі своєї сторони
всі умови договору виконав. Тому суд відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України
визнав дійсним правочин договору позики від 01.02.04р., укладеного між
сторонами.

Також суд першої інстанції правильно встановив, що  відповідач повернув позивачу 1000,00 доларів
США і стягнув на користь позивача суму боргу 5050,00, а не 5293 грн., як
вимагав позивач, виходячи з курсу долара 505,00 грн. за 100,00 доларів США на
час розгляду справи.

Судова колегія знаходить, що в цій частині рішення
районного суду є правильним, відповідаючим нормам матеріального права і
обставинам справи.

Посилання апелянта, що він повністю розрахувався з
ОСОБА_3 спростовується матеріалами справи.

Крім
того, судова колегія знаходить, що вказане рішення в частині задоволення
позовних вимог про стягнення з відповідача суми з урахуванням індексу інфляції
у розмірі 979 грн. 22 коп., процентів від суми позики у розмірі 780 грн. 03
коп.  постановлене з порушенням норм
матеріального права в зв”язку з наступним.

Задовольняючи позовні вимоги в цій частині суд першої
інстанції помилково виходив з вимог ст. 625 ЦК України , відповідно до якої
боржник, який прострочив виконання грошового зобов”язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за
весь час прострочення. Між тим індекс інфляції нараховується на валюту України
- гривні, а як встановлено матеріалами справи та не спростовано сторонами,
ОСОБА_3 передав ОСОБА_1 гроші в сумі 2000 доларів США.

Крім того, суд першої інстанції  помилково послався на ст. 1048 ЦК України,
відповідно до якої позикодавець має право на одержання від позичальника
процентів від суми позики, що визначається на рівні облікової ставки
Національного банку України та стягнув з відповідача проценти від суми позики у
розмірі 780 грн. 03 коп. Але такий висновок суду першої інстанції не відповідає
обставинам справи, так як  борговою
розпискою умови оплатності боргу сторонами не визначалися.

В зв”язку з наведеним судова колегія скасовує рішення в
цій частині та відмовляє ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог про   стягнення з ОСОБА_1  суми з урахуванням індексу інфляції в розмірі
979 грн. 22 коп. та процентів від суми позики в розмірі 780 грн. 03 коп.

Крім того, судова колегія
скасовує рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача
моральної шкоди в сумі 2000 грн., оскільки боргові зобов”язання не передбачають
стягнення моральної шкоди . За таких обставин
судова колегія відмовляє ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог про
стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового зобов”язання на вимогу кредитора зобов'язаний
сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів
не встановлений договором або законом.

Тому відповідно до вимог ч.
2 ст. 625 ЦК України судова колегія стягує з ОСОБА_1 на користь позивача 261
грн. 70 коп. за прострочення виконання грошового зобов”язання.

Також судова колегія змінює
вказане рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору, зменшивши цю суму
з 76 грн. 59 коп. до 53 грн. 11 коп., оскільки відповідно до вимог ст. 88 ЦПК
України судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог ( 5050 грн. + 261,70 грн. = 5311, 70 грн.).

В іншій частині рішення слід залишити без
змін.

Керуючись ст.ст. 827, 831, 533, 625 ЦК України,  ст. ст.
303,304,п.2 ч.1 ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,
судова колегія, -

В
И  Р  І
Ш  И  Л  А:

Апеляційну скаргу задовольнити частково .

Рішення Харківського
районного суду Харківської області  від
13 січня 2006 року скасувати в частині
стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
моральної шкоди в сумі 2000 грн. ,
суми з урахуванням індексу інфляції в розмірі 979 грн. 22 коп. та
процентів від суми позики в розмірі 780 грн. 03 коп. та відмовити ОСОБА_3 в
задоволенні цих позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 на
Користь ОСОБА_3 261 грн. 70 коп. за прострочення виконання грошового
зобов”язання.

Змінити вказане рішення в
частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору, зменшивши цю суму з 76 грн. 59 коп.
до 53 грн. 11 коп.

В іншій частині рішення
залишити без змін.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий: підпис

Судді :   підпис
підпис

Згідно
оригіналу,

Суддя