копія: Справа № 2- 2592/2008 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11

грудня 2008 року
Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді - Бершадської О.В.

при секретарі - Столярчук О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за позовом

ОСОБА_1
до Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради , третя особа на стороні відповідача, яка заявляє самостійні вимоги Кіровоградська міська рада, третя особа , яка не заявляє самостійних вимог КРЕП №10 про визнання права користування житловою кімнатою та позов третьої особи , яка заявляє самостійні вимоги Кіровоградської міської ради до
ОСОБА_1
про виселення із самоправно зайнятого житлового приміщення без надання іншого житлового приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулась в суд із позовом до Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради про визнання права користування житловою кімнатою ( а.с. 29-30).

На обґрунтування вимог зазначала, що вона з 2006 року проживає в кімнаті №
АДРЕСА_1
, загальною площею 16,4 кв.м. Вселення у вищезазначену кімнату здійснювалося з усного дозволу посадовця Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради
ОСОБА_2
. В період проживання в кімнаті, нею, за власний рахунок, було здійснено ремонтні роботи в приміщенні кімнати і проведено індивідуальну лінію електропостачання та встановлено індивідуальний електролічильник. З часу вселення в кімнату , вона здійснює оплату за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води, централізованого водовідведення, електропостачання, сплачує квартплату за користування кімнатою . Відповідно до рішення виконкому Кіровоградської міської ради від 30.06.2006 року №781, її , прийнято на облік для одержання кімнати у гуртожитках, які належать до комунальної власності територіальної громади м. Кіровограда . На її утриманні знаходиться малолітня донька –
ОСОБА_3
,
ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, яка проживає разом із нею у зазначеній кімнаті. Відповідно до довідки КО ООБТІ від 07.02.2008 року №2863 за нею не зареєстровано земельної ділянки під забудову, власного домоволодіння, чи квартири на праві приватної власності в м. Кіровограді і Кіровоградському районі. Вона неодноразово зверталася до Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради з проханням оформити належним чином її право на користування вказаною кімнатою . На кімнату, в якій вона проживає , і яка є комунальною власністю претендентів не має. Вважає, що оскільки у неї відсутня заборгованість по сплаті комунальних послуг, на протязі тривалого часу вона проживає та продовжує проживати у відповідній кімнаті зі своєю малолітньою донькою, не має іншого житла , відповідачем дана кімната іншим громадянам не розподілена, то вона не може бути виселена із вказаного житлового приміщення та має право користуватися ним. Тому, посилаючись на вказані обставини, просить суд визнати за нею право користування житловою кімнатою №
АДРЕСА_1
та зобов»язати Виконавчий комітет Кіровоградської міської ради прийняти рішення про надання їй в користування вказану житлову кімнату.

В судовому засіданні позивач та її представник, позовні вимоги підтримали, на їх обґрунтування послались на обставини, які викладені у позовній заяві.

Відповідач - Виконавчий комітет Кіровоградської міської ради, його представник в суді позов не визнав, вказав, що він безпідставний та необґрунтований. Клопотав щодо залучення до участі в розгляді справи в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Кіровоградську міську раду . В судове засідання 11.12. 2008 року не з»явився, повідомлявся, просив суд слухати справу у його відсутність ( а.с. 140 ).

Залучена судом, згідно ухвали від 28.07.2008 року третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору – Кіровоградська міська рада (а.с. 71), її представник, позов не визнав, надав суду позовну заяву 11.08.2008 року про виселення
ОСОБА_1
. із самоправно зайнятого житлового приміщення без надання їй іншого житлового приміщення ( а.с. 77- 83).

На обґрунтування вимог представник , згідно довіреності, зазначав, що на підставі наданих Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноважень та у відповідності до встановленого чинним законодавством порядку прийняття об'єктів права державної власності у комунальну власність територіальних громад 30 квітня 2004 року виконавчий комітет Кіровоградської міської ради розглянувши клопотання регіонального уповноваженого ліквідатора АК АПБ «Україна» в Кіровоградській області», керуючись рішенням Кіровоградської міської ради від 16 березня 2004 року № 792 «Про депутатський запит депутата міської ради від виборчого округу № 45
ОСОБА_4
.», ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» прийняв рішення № 643. Відповідно до зазначеного рішення у комунальну власність (власність територіальних громад) було прийнято, безкоштовно, гуртожиток по
АДРЕСА_1
та передано його на баланс комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства № 10. Після прийняття до комунальної власності вищевказаного гуртожитку з матеріалів наданих до управління власності адміністративного департаменту Кіровоградської міської ради було з'ясовано, що відповідач
ОСОБА_1
здійснює користування кімнатою
АДРЕСА_1
у вищевказаному гуртожитку без належної правової підстави, а саме за відсутності ордера на житлову площу в гуртожитку, що в свою чергу свідчить про самоправне зайняття нею вказаної кімнати, а також здійснення незаконного користування житловим приміщенням, що є власністю територіальної громади міста Кіровограда. Самоправне зайняття відповідачем кімнати
АДРЕСА_1
у гуртожитку, що знаходиться по
АДРЕСА_1
створює перешкоди щодо здійснення власником, яким є територіальна громада міста Кіровограда в особі Кіровоградської міської ради, права щодо користування та розпорядження своїм майном. Зокрема, бездіяльність відповідача щодо звільнення самоправно зайнятого житлового приміщення перешкоджає Кіровоградській міській раді здійснити розпорядження вказаною кімнатою, шляхом видачі ордеру на зазначену житлову площу особам, які потребують одержання житлового приміщення у гуртожитку, оскільки останній згідно п. 10 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03 червня 1986 року N 208, може бути виданий лише на вільну жилу площу. Вважає, що
ОСОБА_1
самоправно (без належної правової підстави) зайняла житлове приміщення та здійснює незаконне користування майном, що є власністю територіальної громади міста Кіровограда, а отже, своїми діями порушує право власника, яким є Кіровоградська міська рада, на користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд, тому , права щодо користування та розпорядження їх майном підлягають відновленню, шляхом виселення відповідача із зазначеного житлового приміщення без надання іншого житлового приміщення.

Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - КРЕП №10, залучений згідно ухвали Кіровського райсуду м. Кіровограда від. 28.07.2008 року ( а.с. 72), його представник в суді позовні вимоги
ОСОБА_1
. не визнав, щодо позову Кіровоградської міської ради, пред»явленого до
ОСОБА_1
зазначив, що вона має бути виселена із відповідної кімнати, оскільки не має правових підстав нею користуватись.

Заслухавши позивача, її представника, представників третіх осіб, відповідача, пояснення свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову
ОСОБА_1
. необхідно відмовити, а позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги- Кіровоградської міської ради задовольнити, з наступних підстав.

Встановлено, що Територіальна громада м. Кіровограда в особі Кіровоградської міської ради є власником 23/25 частини житлового приміщення по
АДРЕСА_1
( а.с. 139 ).

Згідно рішення Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради №643 від 30.04.2004 року « Про прийняття до комунальної власності територіальної громади м. Кіровограда гуртожитку по
АДРЕСА_1
», прийнято безкоштовно до комунальної власності територіальної громади м. Кіровограда гуртожиток по
АДРЕСА_1
та передано його на баланс комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства №10 ( а.с. 84).

Управлінням містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства, за дорученням обласної державної адміністрації було з»ясовано, що
ОСОБА_1
в період з 12 жовтня 2005 року до 17.03.2006 року проживала і була зареєстрована за адресою чоловіка
ОСОБА_5
в двокімнатній квартирі №
АДРЕСА_2
де останньому на правах приватної власності належить 1/2 частини. 20.04.2006 року. Мати позивачки
ОСОБА_6
звернулась до Кіровоградського міськвиконкому з проханням щодо надання дозволу на реєстрацію її доньки у гуртожитку по
АДРЕСА_1
( площею 17, 4 кв.м.) , в якій вона проживала разом із чоловіком і повнолітнім сином. На засіданні громадської комісії із житлових питань при Кіровоградському міськвиконкомі , яке відбулось 24.04.2006 року, з приводу вказаного вище питання, було визначено відсутність законних підстав для задоволення прохання позивачки, та враховуючи сімейні обставини
ОСОБА_1
., у порядку виключення, прийнято рішення щодо надання їй дозволу на реєстрацію в помешканні батьків ( а.с. 25 ).

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1
пояснювала, що з 2006 року, з дозволу посадовця виконавчого комітету Кіровоградської міської ради
ОСОБА_2
вона вселилася у кімнату №
АДРЕСА_1
, яка знаходиться біля кімнати її батьків, за свій рахунок провела ремонтні роботи приміщення , встановила індивідуальний лічильник та індивідуальну лінію електропостачання. За весь період проживання повністю здійснює оплату за послуги централізованого опалення, водовідведення, електропостачання, сплачує квартплату за користування відповідною кімнатою.

Зазначене підтверджено в суді поясненнями свідків
ОСОБА_6
,
ОСОБА_7
та
ОСОБА_8

Свідок
ОСОБА_2
в суді пояснив, що він є спеціалістом відділу житла адміністративного департаменту Кіровоградської міської ради. Єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення є ордер, який видається на підставі рішення виконкому. Ордер
ОСОБА_1
на її вселення у кімнату №
АДРЕСА_1
не видавався, особисто він ні усного, ні письмового дозволу позивачці не видавав, оскільки вказане не входить в його повноваження.
ОСОБА_1
на даний час значиться на обліку для одержання кімнати у гуртожитку за номером 68.

15.06.2006 року
ОСОБА_1
подала заяву на облік для одержання жилого приміщення в гуртожитках комунальної власності міста та згідно з рішенням виконкому Кіровоградської міської ради від 30.06.2006 року №781 зарахована на відповідний облік ( а.с.106-109 ).

Відповідно до ст. 58 ЖК України, єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення є ордер, який видається на підставі рішення виконкому.

Згідно зі ст. 127, 129 Житлового кодексу Української РСР, для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Для тимчасового проживання осіб, які відбували покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк і потребують поліпшення житлових умов або жила площа яких тимчасово заселена чи яким повернути колишнє жиле приміщення немає можливості, а також осіб, які потребують медичної допомоги, в зв'язку із захворюванням на туберкульоз, використовуються спеціальні гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Даними нормами чинного житлового законодавства України, що регулює житлові відносини з метою забезпечення гарантованого Конституцією України права громадян на житло, належного використання і схоронності житлового фонду, а також зміцнення законності в галузі житлових відносин, законодавцем встановлено поняття, порядок та підставу для вселення в надану житлову площу у гуртожитку.

Так, згідно зазначених норм житлова площа в спеціально споруджених або переобладнаних для цієї мети жилих будинках, що зареєстровані у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів (гуртожитках) надається громадянам на підставі рішення адміністрації підприємства, установи, організації про її надання. Прийняте рішення адміністрації підприємства, установи, організації про надання жилої площі в гуртожитку є підставою для видачі громадянам ордеру на житлову площу, який в свою чергу є єдиним правовстановлюючим документом, що надає особі право вселитись в житлове приміщення в гуртожитку.

Тобто, право на вселення в житлове приміщення у гуртожитку та підставу для здійснення відповідних дій, виникає у особи з моменту видачі правомочним суб'єктом спеціального документу - ордеру на житлову площу в гуртожитку. В свою чергу, аналізуючи вимоги вказаних норм чинного законодавства, можна дійти висновку про те, що відсутність зазначеного правовстановлюючого документу свідчить про недотримання особою встановленого законодавством порядку отримання житлового приміщення в гуртожитку та його самоправне зайняття.

Викладені вище вимоги житлового законодавства України знайшли своє відображення й у п. 10 Примірного положення про гуртожитки затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 р. N 208 (прийнятому у відповідності до ст. 130, 131 Житлового кодексу Української РСР).

Відповідно до п. 8 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року N 280/97-ВР, право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів.

Згідно зі ст. 316, 317, 318, 319, 327 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Таким чином, враховуючи зазначені вимоги чинного законодавства України, а також те, що
ОСОБА_1
. не дотримано встановленого законодавством порядку отримання житлового приміщення в гуртожитку і не отримано єдину правову підставу для вселення в нього, а саме ордер на житлову площу в гуртожитку, суд вважає, що позов третьої особи , яка заявила самостійні вимоги, а саме Кіровоградської міської ради, яка є власником вказаного жилого приміщення, в зв»язку з чим порушуються її права користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд , підлягає задоволенню, так як
ОСОБА_1
самоправно вселилась у кімнату
АДРЕСА_1
, а відтак вона разом із неповнолітньою донькою мають бути з неї виселені, без надання іншого жилого приміщення.

Згідно вимог ч.3 ст. 116 ЖК України, особи, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Статтею 116 Житлового кодексу Української РСР, законодавцем встановлений один із способів захисту порушених майнових прав та інтересів осіб, який не включений до орієнтовного переліку встановленого ст. 16 Цивільного кодексу України, та який встановлює право осіб звернутись до суду з вимогою захисту порушеного майнового права шляхом виселення із займаного житлового приміщення без надання іншого житлового приміщення. Враховуючи вимоги ст. 16 Цивільного кодексу України щодо способів захисту прав та інтересів осіб та меж їх застосування судом, з урахуванням вимог статті 116 Житлового кодексу Української РСР, яка встановлює один із способів захисту порушених прав осіб, який не включений до орієнтовного переліку, встановленого ст. 16 Цивільного кодексу України, а також з урахуванням викладених в позовній заві фактів, суд вважає, що Кіровоградська міська рада має право звернутись до суду з вимогою про виселення із займаного житлового приміщення без надання іншого житлового приміщення.

На виконання вимог ст. 130, 131 Житлового кодексу Української РСР 3 червня 1986 р. за N 208 Рада Міністрів УРСР своєю постановою затвердила Примірне положення про гуртожитки . Відповідно до п. 44 Примірного положення про гуртожитки, громадяни, які самоправно зайняли жилу площу в гуртожитку, виселяються без надання їм іншого жилого приміщення.

Суд, не може погодитись із твердженням позивача
ОСОБА_1
. про те, що вона відповідно до ст. 125 ЖК України, так як є одинокою особою із неповнолітньою дитиною, не може бути виселена із кімнати №
АДРЕСА_1
у, оскільки , на вселення у відповідну кімнату гуртожитку має бути отримано ордер у встановленому законом порядку , що в судовому засіданні позивачем не доведено. Ордер на її вселення в
АДРЕСА_1
, та й навіть №630 не надавався. Тому , суд вважає, що вимоги позивача
ОСОБА_1
. про визнання за нею права користування житловою кімнатою задоволенню не підлягають.

В порядку ст. 88 ЦПК України судові витрати вважати по фактично понесеним сторонами.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 43, 58, 116, 125, 127, 129 ЖК України, Примірним положенням про гуртожитки, ст.ст. 316, 317, 318, 319, 327 ЦК України, ст.ст. 3, 10,11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов третьої особи , яка заявляє самостійні вимоги Кіровоградської міської ради до
ОСОБА_1
про виселення із самоправно зайнятого житлового приміщення без надання іншого житлового приміщення - задовольнити.

ОСОБА_1
разом із неповнолітньою донькою, виселити із кімнати
АДРЕСА_1
, без надання іншого житлового приміщення.

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1
до Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради , третя особа на стороні відповідача, яка заявляє самостійні вимоги Кіровоградська міська рада, третя особа , яка не заявляє самостійних вимог КРЕП №10 про визнання права користування житловою кімнатою - відмовити повністю.

Судові витрати вважати по фактично понесеним сторонами.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги , з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя підпис О.В.Бершадська

Згідно з оригіналом:

Суддя Кіровського райсуду

м. Кіровограда

О.В.Бершадська