Справа № 22ц-392   2008 рік                                Голов,  в 1-й інстан. Нємиш Н.В.
Категорія     18                                                        Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

29 січня
2008 року                     Апеляційний
суд Донецької області в складі:

головуючого
судді  Пономарьової О.М.

суддів                                         Бондаренко
Л.І.,  Бабенка П.М. ,

при
секретарі                             Баранові
В.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Донецьку

цивільну
справу за заявою закритого акціонерного товариства комерційний банк (далі ЗАТ КБ) „ПриватБанк" до
ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за кредитним
договором,    -

встановив:

Представник
заявника ЗАТ КБ „ПриватБанк"
Янсон Є.В. звернувся до апеляційного суду Донецької області з апеляційною
скаргою на ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 2 листопада
2007 року,  якою у прийнятті заяви ЗАТ КБ „ПриватБанк"
до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за кредитним
договором відмовлено та заява повернута.

В
апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали суду та передачу
питання на розгляд суду першої інстанції,
оскільки суд першої інстанції помилково зробив висновок про наявність
спору про право і необгрунтовано відмовив у прийнятті заяви про видачу судового
наказу.

В судове
засідання сторони не з'явилися,  про час та
місце судового засідання повідомлені належним чином.

Суд
першої інстанції,  відмовляючи у
прийнятті заяви про видачу судового наказу,
виходив з того,  що з наданих
заявником документів про видачу судового наказу вбачається спір про право .

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали цивільної справи,  перевіривши доводи апеляційної скарги,  апеляційний суд вважає,  що апеляційна скарга підлягає
відхиленню,  а ухвала суду - залишенню
без змін з таких підстав.

Відмовляючи
у прийнятті заяви про видачу судового наказу,
суд виходив з того,  що з наданих
заявником документів видно,  що між
сторонами виникає спір про право.

Вказаний
висновок суду є правильним,  таким,  що грунтується на доказах,  наданих заявником.

З
матеріалів справи видно,  що заявник
просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом
2324, 40 грн.,  1117, 23 грн.
-заборгованість по відсотках за користування кредитом,  455, 60 грн. - заборгованість по комісії за
користування кредитом,  148, 84 грн. -
пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором,  а всього 4045, 96 грн..

Але з
матеріалів справи видно,  що докази,  надані заявником,  не є безспірними ,  а вимоги про стягнення грошових сум
підлягають доказуванню,  що може бути
лише під час судового засідання.

Відповідно
до п. 2 ч. 1  ст.  100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті
заяви про видачу судового наказу,  якщо
із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Встановивши,  що з доданих до заяви документів вбачається
спір про право,  суд на підставі  ст.
100 ЦПК України відмовив у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Ухвала суду
відповідає вимогам закону і підстав для її скасування не має.

Доводи апеляційної
скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм
процесуального законодавства,  що
призвело до неправильного вирішення питання.

Керуючись  ст.
303,  307,  312, 313-315 ЦПК України,  апеляційний суд,  -

ухвалив:

Апеляційну
скаргу представника заявника ЗАТ КБ
"ПриватБанк" Янсон Є.В. відхилити.

Ухвалу
Дзержинського міського суду Донецької області від 2 листопада 2007 року,  залишити без змін.

Ухвала суду
апеляційної інстанції набирає законної сили з часу її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду України
протягом двох місяців з дня проголошення ухвали суду апеляційної інстанції.