Справа №
22 - 161 / 2008                                  Рішення постановлено під головуванням
Категорія 32                                                                        судді Голоти Л.О.
Доповідач: Оніщук В.В.
УХВАЛА ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

25 січня 2008 року                                                             місто Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого:   Оніщука В.В.

суддів:            Глебова І.К., Медяного В.М.,

при секретарі: Новотарській В.І.,

за   участю   ОСОБА_1,
ОСОБА_2,   ОСОБА_3, представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від
13.11.2007 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила
право користування жилим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, за участю третьої особи -
Вінницької міської ради про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням та вселення, -

встановила:

В листопаді 2005 року ОСОБА_1 звернувся до суду із
зазначеним позовом, вказуючи, що
він являється квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1, яка являється службовою та
складається з однієї житлової кімнати. В даній квартирі також зареєстровані відповідач по справі з двома
неповнолітніми дітьми, які з червня 2005 року в квартирі не проживають, нею не цікавляться та комунальні послуги не
оплачують, однак їх реєстрація змушує його нести додаткові витрати по оплаті
комунальних послуг і тому просив визнати ОСОБА_3 разом з неповнолітніми дітьми
такими, що втратили право користування жилим
приміщенням зазначеної квартири.

В квітні 2006 року ОСОБА_3 звернулась до суду із
вищевказаною зустрічною позовною
заявою, у якій посилається на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 та разом із двома неповнолітніми дітьми
проживала в квартирі АДРЕСА_1,
однак в подальшому стосунки між ними погіршились і ОСОБА_1 вигнав її разом з дітьми із вказаної квартири та
змінив замок вхідних дверей, чим створив їй перешкоди у доступі до квартири, а
тому просила зобов'язати відповідача не чинити їй перешкод у користуванні жилим приміщенням та вселити її разом з
дітьми у вказану квартиру.

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від
13.11.2007 року позов ОСОБА_1
задоволено та визнано ОСОБА_3 з неповнолітніми дітьми ОСОБА_5, 1999 року

2

народження  і
ОСОБА_6,   2004  року
народження  такими,   що
втратили  право користування житловою площею квартири АДРЕСА_1.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, за участю третьої особи Вінницької міської ради про
усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням та
вселення відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 подала
апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позов
задовольнити повністю, вказуючи на неправильне
встановлення судом обставин по справі та порушення норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 та відмовляючи у задоволенні
позову ОСОБА_3, районний суд виходив з того, що
спірне жиле приміщення є службовим та було надано ОСОБА_1 і що ОСОБА_3 разом з дітьми починаючи з червня
2005 року у даній квартирі не
проживають, що є підставою для визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд
повно і всебічно дослідив і оцінив
обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що
згідно ордера №1156 від 27.10.2003
року виданого управлінням міського господарства міської ради м. Вінниці ОСОБА_1, сім'я якого складається з однієї особи,
отримав право на зайняття однокімнатної
службової квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до особового рахунку НОМЕР_1, виданого ЖЕК-1
м. Вінниці у зазначеній квартирі,
квартиронаймачем якої являється ОСОБА_1, також зареєстровані в якості членів сім'ї ОСОБА_3 та двоє неповнолітніх дітей -
ОСОБА_5, 1999 року народження і ОСОБА_6, 2004 року
народження.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 10.01.2006
року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_3 разом з
неповнолітніми дітьми ОСОБА_5
та ОСОБА_6 починаючи з червня 2005 року у спірній квартирі не проживають, при цьому належні докази про те, що їм у зазначений
період створювались перешкоди у користуванні
жилим приміщенням відсутні, що відповідно до вимог ст..71 ЖК України є підставою для визнання їх такими, що втратили право
користування жилим приміщенням.

На підставі наведеного судова колегія вважає, що суд
першої інстанції прийшов до правильного
висновку, щодо обґрунтованості вимог, заявлених ОСОБА_1 та безпідставності зустрічного позову ОСОБА_3.

Крім того, районним судом правильно враховано і те, що
вказана квартира є службовою та
складається з однієї житлової кімнати в якій на даний час проживає сім'я
ОСОБА_1 і що в свою чергу робить неможливим вселення у зазначену квартиру сім'ї
ОСОБА_3.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної
скарги не дають підстав для
висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального
чи процесуального права, які призвели
або могли призвести до неправильного вирішення справи, тобто постановлене
рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування немає.

з

Керуючись ст. ст. 303, 304,307, 308, 313-315, 317,319 ЦПК України,
колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Вінниці області від
13.11.2007 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної сили до Верховного Суду України.