Справа № 22ц-2061/2008
Головуючий у першій інстанції
Категорія - цивільна
Доповідач - Лакіза Г.П.
У Х В А Л А

Іменем
України

03 грудня 2008 року

м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської
області у складі:

головуючого:

Лакізи Г.П.

суддів:

Бобрової І.О.,

Лазоренка М.І.

при секретарі:

Марченко О.О.

з
участю: позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представника відповідача
ОСОБА_3,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02
жовтня 2008 року по справі за позовом ОСОБА_1до Відкритого акціонерного
товариства „Райффайзен Банк Аваль” про визнання недійсними наказів, стягнення
невиплаченої премії, відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

На рішення Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 02 жовтня 2008 року, яким відмовлено у задоволенні позову
ОСОБА_1, подана апеляційна скарга позивачем, в якій він просить скасувати
рішення і ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться
до того, що суд не взяв до уваги, що при звільненні позивачу не була нарахована
премія за результатами роботи за 4 квартал 2007 року та за 1 квартал 2008 року,
хоча він сумлінно працював в цей період. Виплата премії працівникам
здійснювалась на підставі п.5.1 Положення про систему управління винагородою
працівників ВАТ „Райффайзен Банк Аваль”. Суд помилково прийшов до висновку, що
нарахування премії здійснювалась на підставі Порядку матеріального стимулювання
відділень, адже при звільненні він не працював у відділенні ВАТ „Райффайзен
Банк Аваль”, а працював на посаді начальника відділу продаж малого та
середнього бізнесу Чернігівської обласної дирекції ВАТ „Райффайзен Банк Аваль”,
і нарахування премії працівникам дирекції здійснювалось виключно на підставі
Положення про систему управління...
Позбавлення премії цим Положенням не передбачено. Крім того, позбавляючи
його премії, відповідач порушив ст.ст. 2, 15, 22 Закону України „Про оплату
праці”.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд першої інстанції виходив з того, що факт порушення права позивача на оплату
праці при звільненні не знайшов свого підтвердження, що позивач не надав докази
на підтвердження виконання ним ключових показників діяльності у 4 кварталі 2007
та 1 кварталі 2008 року більше ніж 50 %, в зв'язку з чим підстав для визнання
незаконними наказів про позбавлення премії встановлено не було. За висновком
суду першої інстанції, не надав позивач і доказів про порушення його законних
прав, які б могли призвести до моральних страждань.

Вислухавши суддю - доповідача,
учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та
дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

По справі встановлено, що позивач
ОСОБА_1 перебував у трудових правовідносинах з відкритим акціонерним товариством
„Райффайзен Банк Аваль” з 03.07.2003 року, і 14 березня 2008 року він був
звільнений з посади начальника відділу продаж малого та середнього бізнесу
Чернігівської обласної дирекції за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпПУ
(а.с. 6-7, 69). Відповідно до наказу директора Чернігівської обласної дирекції
ВАТ „Райффайзен Банк Аваль” від 13.03.2008 року № 203-к ОСОБА_1 при звільненні
була проведена виплата нарахованої заробітної плати і грошової компенсації за
невикористану відпустку (а.с.69).

Згідно зі ст. 15 Закону „Про оплату праці”
та ст. 97 КЗпПУ, форми і системи оплати праці, норми праці, розміри надбавок,
премій та інших винагород встановлюються підприємствами з дотриманням норм та
гарантій, передбачених законодавством та галузевими угодами.   Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України „Про
оплату праці” додаткова заробітна плата, тобто винагорода за працю понад
установлені норми, за трудові успіхи, входить до структури заробітної плати, як
і основна заробітна плата, але встановлюється не інакше, як самими
підприємствами з урахуванням вимог трудового законодавства, а також з
врахуванням положень нормативних актів цих підприємств.

ВАТ „Райффайзен Банк Аваль” при
визначенні порядку нарахування та розмірів додаткових надбавок та премій
керується Колективним договором на 2007 рік (а.с.109-129), Положенням про
систему управління винагородою працівників ВАТ „Райффайзен Банк Аваль”
(а.с.130-159), Положенням про порядок формування преміального фонду працівників
ВАТ „Райффайзен Банк Аваль” (а.с.160-164).

Також при нарахуванні премії працівникам банку відповідач  користується Порядком матеріального
стимулювання відділень, який є Додатоком № 1 до Положення про порядок
формування преміального фонду (а.с.50-54). Проте за практикою, що фактично склалась,
при нарахуванні премій працівникам Чернігівської обласної дирекції, в тому
числі і позивачу, відповідачем названий Порядок застосовувався лише в частині
визначення залежності фактичної суми виплати премії кожному працівнику від
рівня виконання ними індивідуального КПД (ключового показника діяльності), та
визначення мінімального значення виконання КПД, при якому виплачується премія,
в розмірі 50%.

Безпосередній розрахунок КПД ОСОБА_1, який працював в Дирекції, а не у
Відділенні Банку, проводився не на підставі зазначеного Порядку, а відповідно
до Положення про систему управління винагородою працівників ВАТ „Райффайзен
Банк Аваль” та відповідно до планових показників начальника відділу продаж МСБ
Чернігівської обласної дирекції, що підтверджується службовими записками
ОСОБА_4 та уточнених розрахунків КПД ОСОБА_1 (а.с.66-67,189-190). Враховуючи
наведене, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про нарахування йому премії на підставі Порядку
матеріального стимулювання відділень, не можна визнати обґрунтованими.

Судом встановлено, що Колективним
договором та зазначеними вище Положеннями, премії працівників банку за
результатами роботи не є обов'язковою гарантованою частиною їх додаткової
заробітної плати, і являються змінними виплатами, які залежать від трьох
факторів: ранг та функціональна приналежність посади визначають цільову премію,
фінансові результати Банку визначають фонд преміювання, та індивідуальні
результати роботи конкретного працівника визначають фактичну суму виплати цьому
працівнику. Оцінка індивідуального виконання роботи проводиться щоквартально.
Розмір премії кожного працівника визначається безпосереднім керівником та
узгоджується з членом Правління Дирекції. Мінімальне значення виконання
ключових показників діяльності, при якому виплачується премія, дорівнює 50 %.

У відповідності до вимог Положення
про порядок формування преміального фонду працівників ВАТ „Райффайзен Банк
Аваль” безпосереднім керівником позивача ОСОБА_4 була проведена оцінка
індивідуальних результатів роботи у 4 кварталі 2007 року та 1 кварталі 2008
року, і в результаті проведення оцінки було встановлено, що ключовий показник
діяльності позивача в зазначений період менше 50 %. На підставі наказів
відповідача від 21.03.2008 року та 21.05.2008 року ОСОБА_1 було позбавлено
премії за вказані періоди у зв'язку з невиконанням в повному обсязі планів
приросту кредитного портфелю та корпоративного бізнесу.

Позивачем не доведено, що ключові показники його діяльності за спірні
періоди перевищували 50%, та не спростовано доводи відповідача та надані ним
докази про те, що КПД ОСОБА_1 за 4 квартал 2007 та 1 квартал 2008 року був
вищим за 50%. Судом першої інстанції також було встановлено, що на засіданні
правління Чернігівської обласної дирекції ВАТ „Райффайзен Банк Аваль”
06.02.2008 р., на якому був присутній і ОСОБА_1, останньому було повідомлено
про визнання незадовільною роботи очолюваного ним відділу, і визнання його
відповідальною за це особою (а.с.55-58).

Таким чином, позивачем не доведено, що відповідач зобов'язаний був
нарахувати та виплатити йому премії за результатами роботи в 4 кварталі 2007 та
в 1 кварталі 2008 року.

Суд першої інстанції також дійшов правильного висновку про те, що видання
наказів про депреміювання працівника Чернігівської обласної дирекції
знаходиться в компетенції директора Чернігівської обласної дирекції. Такий
висновок суду відповідає обсягу посадових обов'язків директора Дирекції,
визначених, зокрема, у п. 7.6 Положення про Чернігівську обласну дирекцію ВАТ
„Райффайзен Банк Аваль” (а.с.103-104), виданій головою правління ВАТ
довіреності директору Чернігівської обласної дирекції (а.с.20), а також п.5.3.1
Положення про систему управління винагородою працівників ВАТ  „Райффайзен Банк Аваль” (а.с.147).

З урахуванням викладеного, оскаржувані накази винесені директором обласної
дирекції ВАТ в межах його компетенції, та такі накази не суперечать нормативно
- правовим актам ВАТ „Райффайзен Банк Аваль” та вимогам трудового
законодавства.

Оскільки вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди є такими, що
залежать від вирішення основних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано
відмовив і в їх задоволенні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності
висновків суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає
відхиленню, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова - залишенню
без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313
- 315, 317, 319, 325 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- відхилити.

Рішення Новозаводського районного
суду м. Чернігова від 02 жовтня 2008 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Верховного Суду України в
касаційному порядку на протязі двох місяців з моменту набрання нею законної
сили.

Головуючий:

Судді: