Справа № 22ц-1645/2008 р.
Головуючий у I інстанції -
Категорія - цивільна
Доповідач - Євстафіїв О.К.
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2008 року

Апеляційний суд Чернігівської
області

у складі:

головуючого - судді

Литвиненко І.В.,

суддів:

Євстафіїва О.К., Скрипки А.А.,

при
секретарі

Коваленко Ю.В.,

за участю:

представника СЗАТ „Грандвіс” -
першого заступника голови правління товариства Косенка О.М.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу Страхового
закритого акціонерного товариства „Грандвіс” на рішення Новозаводського
районного суду м. Чернігова від 29 липня 2008 року по справі за позовом
Страхового закритого акціонерного товариства „Грандвіс” до ОСОБА_1, Відкритого акціонерного
товариства „Державний ощадний банк України” про розірвання договору
страхування,

в с т а н о в и в:

У березні 2008 р. СЗАТ „Грандвіс”
пред'явило позов до ОСОБА_1, у якому просило розірвати укладений 11.01.2006 р.
між ними й ВАТ „Державний ощадний банк України” договір страхування фінансового
ризику несвоєчасного погашення кредиту й відшкодувати понесені ним судові
витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що при укладанні цього договору
ОСОБА_1 надав фіктивну довідку про доходи, що є істотним порушенням п. 10.3
договору і в силу ч. 2 ст. 651 ЦК України є підставою для його розірвання.

Судом до участі у справі в якості
співвідповідача притягнуто ВАТ „Державний ощадний банк України”.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі СЗАТ „Грандвіс”
просить скасувати дане рішення і задовольнити його вимоги. При цьому позивач
посилається на те, що у ході розгляду справи суд встановив, що довідка про
доходи, надана ОСОБА_1 Чернігівському обласному управлінню ВАТ „Державний
ощадний банк України” при укладанні договору кредиту і договору страхування
фінансового ризику несвоєчасного погашення кредиту, є фіктивною. Згідно з п/п
10.3 розд. 10 договору, що є предметом спору, при його укладанні ОСОБА_1 зобов'язувався
надати йому і ВАТ „Державний ощадний банк України” інформацію про всі відомі
йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і
надалі інформувати про будь-яку зміну страхового ризику. Цей пункт договору
відповідає чинному законодавству, що регламентує спірні правовідносини. Але
дане зобов'язання останній не виконав, що виразилося у наданні фіктивної
довідки про доходи при укладанні договору, який воно вимагає розірвати. Тож є
неправильним висновок місцевого суду відносно того, що ненадання ОСОБА_1
інформації про всі відомі йому обставини, що мають значення для оцінки
страхового ризику при укладанні договору, не є його істотним порушенням.

У судовому засіданні представник позивача
підтримав апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
останнього, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної
скарги, суд вважає, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи оскаржуване рішення,
місцевий суд виходив з того, що позивач не довів факту істотного порушення
ОСОБА_1 договору страхування кредиту між сторонами, зокрема того, що він надав
фіктивну довідку про доходи. Суд також зазначив, що обставини, якими
обґрунтовується позов, є підставою для визнання договору між сторонами недійсним,
а не для його розірвання. Але з такими висновками не погоджується апеляційний
суд.

По справі встановлено, що 14.12.2005 р.
між СЗАТ „Грандвіс”, ОСОБА_1 і ВАТ „Державний ощадний банк України” укладено
договір страхування фінансового ризику несвоєчасного погашення кредиту №
419/12/1646. За даним договором товариство у відповідності до чинних правил
страхування фінансових ризиків взяло на себе зобов'язання застрахувати за
внесений ОСОБА_1 страховий платіж фінансовий ризик несвоєчасного погашення ним
кредиту в сумі 15000 грн. або його частки, що виданий останньому ВАТ „Державний
ощадний банк України” згідно з укладеним між ними кредитним договором №
495/1644 від 14.12.2005 р., і відсотків за користування даним кредитом з
розрахунку 19,0 % річних. Загальну страхову суму даним договором визначено у
розмірі 23550 грн., а розмір страхового внеску, що підлягає сплаті - 824 грн.
25 коп.

П. 10.3 цього ж договору передбачено, що
страхувальник, серед іншого, зобов'язаний при укладанні договору страхування надати
іншим сторонам у цьому договорі інформацію про всі відомі йому обставини, що
мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати їх
про будь-яку зміну страхового ризику. Такий же обов'язок покладає на
страхувальника і п. 2 ч. 1 ст. 989 ЦК України.

Викладене підтверджується копією договору,
про який йдеться (а.с. 4-5).

Згідно з технічним записом ходу судового
засідання у місцевому суді, укладаючи даний договір, ОСОБА_1 надав довідку про
доходи з ТОВ „Ріо-Ріта”, у якій вказано, що він працює у даному товаристві з
01.12.2003 р., яку оглядав місцевий суд. Проте згідно з відомостями з
центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми
виплачених доходів, ОСОБА_1 за період з 01.04.2005 р. по 31.12.2005 р. доходів
не мав (а.с. 51). Отже, по справі встановлено, що ОСОБА_1 при укладанні
договору, що його СЗАТ „Грандвіс” просить розірвати, надав фіктивну довідку про
свої доходи, чим порушив п. 10.3 цього договору.

Ч. 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що
договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення його другою стороною та в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Апеляційний суд вважає, що надання ОСОБА_1
фіктивної довідки про доходи для укладання договору, про який йдеться, є
істотним порушенням ним умов даного договору, а отже й випадком, з яким закон
та цей договір пов'язує виникнення у позивача права його розірвати.

Посилання місцевого суду як на підставу
відмови у позові на те, що на виконання п. 7.2 договору, який є предметом
спору, ОСОБА_1 повністю сплатив страховий внесок, є хибним, оскільки дана
обставина у контексті спору між сторонами не має юридичного значення.

Таким чином, оскаржуване рішення підлягає
скасуванню з постановленням рішення про задоволення позову.

В порядку ч. 5 ст. 88 ЦПК України з
відповідачів на користь позивача належить стягнути належним чином документально
підтверджені судові витрати у сумі по 73 грн. 77 коп. з кожного (квитанції на
а.с. 81, 82). Копії квитанцій про сплату судових витрат за пред'явлення позову
(а.с. 1) в силу п. 14 Інструкції про порядок обчислення та справляння
державного мита, яка затверджена наказом Головної державної податкової
інспекції України від 22.04.1993 р. № 15 (зареєстрований у Мін'юсті України
19.05.1993 р. за № 50) не є допустимим підтвердженням факту їх сплати.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ч. 1 п. 4, 316 ЦПК України, ст. ст. 651 ч. 2,
653, 982, 989 ЦК України, суд

в и р і ш И В:

Апеляційну скаргу Страхового закритого
акціонерного товариства „Грандвіс” задовольнити, рішення Новозаводського
районного суду м. Чернігова від 29 липня 2008 року скасувати; позов
задовольнити.

Розірвати укладений 14.12.2005 року між
Страховим закритим акціонерним товариством „Грандвіс”, ОСОБА_1 і Відкритим
акціонерним товариством „Державний ощадний банк України” договір страхування
фінансового ризику несвоєчасного погашення кредиту № 419/12/1646.

Стягнути з ОСОБА_1 та Відкритого
акціонерного товариства „Державний ощадний банк України” на користь Страхового
закритого акціонерного товариства „Грандвіс” по 73 (сімдесят три) грн. 77 коп.
з кожного на відшкодування понесених ним судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту
його проголошення, але воно може бути оскаржене до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:                                         Судді: