Справа №2-1375/2008 року
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 жовтня 2008 року                                                                           Лубенський міськрайонний суд

Полтавської
області

В складі: головуючого судді   -
Гудкова С.В.,

при секретарі            -
Яценко Л.І.,

з уч. адвоката           - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Лубни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів , -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення
неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів . Свій позов мотивувала тим,
що протягом 1990-1995 років вона перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого
мають спільну дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження. Після розлучення з
відповідачем, останній ухилявся від утримання дитини, у зв'язку з чим, вона
звернулась до Лубенського міського суду, яким було прийнято рішення про
стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліменти в розмірі ј частини заробітку
щомісячно на утримання сина. Станом на жовтень 2007 року аліменти на утримання
дитини складали 568 гривень 06 копійок щомісячно.

Останній
раз аліменти вона отримала у жовтні 2007 року. Нині вона проживає разом із
сином і додаткових джерел доходу, крім своєї заробітної плати, середній розмір
якої становить 1700 гривень, не має . У листопаді 2007 року ОСОБА_2 був
звільнений з лав Збройних Сил України у зв'язку з виходом на пенсію, після
чого, незважаючи на те, що відповідачу була нарахована військова пенсія,
останнім не вживалися відповідні заходи щодо перерахування їй встановленого
відсотку аліментів на утримання дитини. Фактично, починаючи з листопада 2007
року аліментів вона не отримує з вини ОСОБА_2, що унеможливлює нормальне
матеріальне утримання неповнолітньої дитини .

Крім
цього, в супереч ст.185 СК України ОСОБА_2 не бере участі у додаткових витратах
на дитину для розвитку її здібностей, хоча син з відзнакою здобув базову
середню освіту, закінчивши 9 клас на відмінно, займається в ДЮСША № 5 м.Полтави
у секції легкої атлетики й має спортивний розряд. А також є слухачем Малої
академії наук у секції історія і здобув декілька призових місць на захисті
дослідницьких робіт.

Не
отримуючи належну їй частину грошових коштів у вигляді аліментів (загальна сума
заборгованості становить 5680 гривень 60 копійок), 10 місяців вона вимушена
витрачати майже всю свою заробітну плату на забезпечення життєдіяльності сина .
Крім цього, перебуваючи в тяжкому матеріальному стані, її це пригнічувало і
негативно позначилося на її фізичному та психологічному стані (порушення сну,
депресія, часті захворювання тощо) .

Позивачка
прохає стягнути з відповідача на свою користь 5680 гривень 60 копійок
заборгованості по аліментам на утримання сина за 10 місяців; стягнути неустойку
(пеню) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день
прострочення, що становить 17 058 гривень ; визначити розмір участі ОСОБА_2 у
додаткових витратах на дитину (у твердій грошовій сумі щомісячно) ; стягнути
моральну шкоду в розмірі 5000 гривень.

В
судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги змінила та уточнила, прохала
стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, що
становить 17 058 гривень ; визначити розмір участі ОСОБА_2 у додаткових
витратах на дитину в розмірі 500 гривень щомісячно ; компенсувати завдану їй
моральну шкоду в розмірі 5000 гривень. Від позовної вимоги щодо стягнення
заборгованості по аліментам на утримання сина за 10 місяців позивачка
відмовилась, оскільки вказані кошти нею були отримані у серпні 2008 року. Хоча
діючим законодавством не передбачено стягнення заборгованості по аліментам,
19.09.2008 року ухвалою Лубенського міськрайонного суду судом прийнято відмову
від позову в частині позовних вимог.

Відповідач
ОСОБА_2та його представник - адвокат ОСОБА_3 позов не визнали, мотивуючи тим,
що вини відповідача у несвоєчасному відрахуванні аліментів не має. Крім цього,
позивачкою не зазначено і не надано суду докази про фактичні додаткові витрати
на дитину.

Суд,
заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що в позові слід
відмовити з наступних підстав.

Відповідно
до ч.1 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи,
яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має
право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми
несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Згідно
ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка
її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

Судом
встановлено, що 06.06.1990 року між позивачкою та відповідачем був укладений
шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с.17)
. Під час шлюбу у них народився син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, згідно свідоцтва
про народження серії НОМЕР_2 (а.с.21) .

З
свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 (а.с.16) вбачається, що 23.10.1996
року шлюб між сторонами був розірваний . Рішенням Лубенського міського суду
Полтавської області постановлено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліменти у розмірі ј частини заробітку щомісячно на утримання сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, починаючи стягнення з 24.10.1995 року і до
повноліття дитини, що підтверджується постановою державного виконавця ВДВС
Лубенського МУЮ про відкриття виконавчого провадження від 28.03.2008 року
(а.с.15) .

Судом
встановлено, що протягом листопада 2007 року по 07.08.2008 року на користь
позивачки не сплачувались аліменти, у зв'язку з тим , що відповідача ОСОБА_2 у
жовтні 2007 було звільнено з лав Збройних Сил України - вищезазначені обставини
сторонами не оспорюються та визнаються. Крім заробітної плати, інших
доходів  у відповідача не було і не має .
В даний час останній перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в
Полтавській області, управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців,
пенсію отримує по лінії Міністерства оборони України , яку призначено з
01.11.2007 року, початок пенсійного листа 01.07.2008 року, що
підтверджується листом Управління Пенсійного фонду в м Лубнах від 18.09.2008
року (а.с.47).

Лише в
04 серпня 2008 року відповідачу було розпочато виплату пенсії, а саме :
заборгованість по пенсії за період 01.11.2007 року по 30.06.2008 року в розмірі
13 426 гривень 92 копійки, одночасно з пенсії були утримані аліменти в розмірі
3356 гривень 73 копійки. Вищезазначені обставини підтверджуються довідками
Лубенського відділення № 146 ВАТ “Державний ощадний банк України” № 1-50 від
18.09.2008 року (а.с.44) та НОМЕР_4 від 24.09.2008 року (а.с.48), особовим
рахунком відповідача НОМЕР_5 (а.с.43). Вищевказані аліменти були перераховані
на користь позивачки поштовим переказом 07.08.2008 року, що підтверджується
повідомленням про простий переказ № 2/840 (а.с.24).

Враховуючи
вищевикладені обставини, суд вважає, що затримка у виплаті аліментів сталася не
з вини ОСОБА_2, а з вини державних органів, які тривалий час займалися
перевіркою документів на підставі, яких було призначено та виплачено пенсію
відповідачу, який, доречи, інших джерел доходів не має. У зв'язку з
відсутністю вини відповідача, не має підстав стягувати з нього на користь
позивачки неустойку за прострочення сплати аліментів та стягнення моральної
шкоди.

Відповідно
до ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на
дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була
подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані
особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом
тощо) .

Розмір
участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору
визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне
значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або
покриватися після їх понесення разово, періодично або постійно.

Згідно
п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року “Про
застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ
щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів”, в додаткових витратах на
утримання дитини, викликаних особливими обставинами, можна притягати лише
батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані
витрати, тому їх необхідно визначити у твердій грошовій сумі.

В
судовому засіданні встановлено, що дійсно син сторін - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
р.н., є здібним хлопцем. Крім цього, у травні 2004 року проходив курс лікування
в кабінеті охорони зору з діагнозом міопія обох очей та 17.04.2006р. по
27.04.2006 р. (а.с.31, 35) .

У
відповідності до вимог ст.60 ЦПК України позивачка не надала суду докази
фактичних витрат або передбачуваних витрат (відповідні квитанції, чеки,
тощо) на розвиток здібностей дитини або лікування хвороби дитини.

Крім
цього, відповідач має на утриманні ще одну дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 року
народження, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.33). Мати цієї
дитини - ОСОБА_6 померла ще ІНФОРМАЦІЯ_3 року, згідно свідоцтва про смерть від
11.10.1989 року (а.с.50) . ОСОБА_5 навчається на четвертому курсі Інституту
права та суспільних відносин університету “Україна”  (а.с.51), на платній формі навчання.
28.08.2008 року за навчання було сплачено 5500 гривень, до підтверджується
відповідною квитанцією (а.с.52), тобто відповідач крім того, що сплачує
аліменти на ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н., несе витрати та утримує ще одного свого
сина  від першого шлюбу.

Враховуючи
вищевикладені обставини, суд вважає, що в задоволенні позовної вимоги щодо
стягнення додаткових витрат на дитину також слід відмовити.

Керуючись
ст.ст.185, 196 Сімейного кодексу України , ст.1167 ЦК України, п.18 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року “Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення аліментів”, ст.ст.10, 15, 60 , 212, 213,
214 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

В
позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - відмовити.

На
рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Полтавської області заява
про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня оголошення рішення, а
апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий
С.В.Гудков