Справа №2-1114/2008 року
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 вересня 2008 року                                                        Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Гудкова
С.В.,

при секретарі - Яценко Л.І.,

з уч. представника позивача - ОСОБА_6,

адвоката - ОСОБА_1.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лубни цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про вселення в квартиру ,
-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2.
звернувся до суду з позовом доОСОБА_3. про вселення в квартиру. Свій позов
мотивував тим, щоІНФОРМАЦІЯ_1року померла його матиОСОБА_5, яка також була
бабушкою відповідачки по справі.

Після
смерті матері залишилось спадкове майно, на яке йому було видано Другою
Лубенською державною нотаріальною конторою свідоцтво про право на  спадщину за заповітом на Ѕ частину спадкової
двохкімнатної квартири АДРЕСА_1

На
іншу Ѕ частину вказаної квартири було видано свідоцтво про право на спадщину за
заповітом на його рідну сестру - ОСОБА_6, яка свою частку в спадковій квартирі
згодом подарувала своїй дочці - ОСОБА_3, відповідачці по даній справі.

Відповідачка
без його згоди та відома поміняла замки на вхідних дверях квартири, ключі від
замків не дала, чим порушила його право на володіння майном, яке йому з
відповідачкою належить на праві приватної власності в рівних долях. Крім цього,
ОСОБА_4. проводить переобладнання та ремонт даної квартири без його відома та
згоди .

Позивач
прохає вселити його в квартиру АДРЕСА_1 та зобов'язати відповідачку не
перешкоджати йому у користуванні житлом.

29
серпня 2008 року ухвалою Лубенського міськрайонного суду по справі залучено в
якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги - дочку відповідачки
ОСОБА_4

В
судовому засіданні Позивач та його представник ОСОБА_6 позов підтримали,
прохали його задовольнити.

Відповідачка,
її представник - ОСОБА_1. та третя особа - ОСОБА_4. позов не визнали мотивуючи
тим, що право на проживання та право власності це є різні права, і вони не є
тотожними, вони можуть співпадати в одній особі, а можуть і не співпадати
(власник житла у певних випадках може бути позбавлений права на проживання).
Позивачка боїться Відповідача, бо іноді він веде себе агресивно. Квартира має
дві прохідні кімнати. Для вселення Відповідача у квартиру треба обов'язково,
щоб кожному із них для проживання була виділена окрема ізольована кімната бо
позивачка є жінкою, а відповідач - чоловіком, і вони не є подружжям (ч.2 ст.50,
ч.1 ст.104 ЖК України). Тобто у цій квартирі треба мати дві ізольовані кімнати,
а є лише одна, інша - прохідна, а тому позов не підлягає задоволенню.

Суд
заслухавши сторони, свідків :ОСОБА_7, ОСОБА_8., дослідивши письмові матеріали
справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У
відповідності до ч.1, ч.4 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти,
користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами інтелектуальної,
творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Право власності є непорушним.

Згідно
ч.1 ст.356 ЦК України, власність двох або більше осіб із визначенням кожного з
них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно
до ст.361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю
часткою у праві спільної часткової власності.

Згідно
ст. 48 Закону України "Про власність" власник має право вимагати
усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані
з позбавленням володіння і відшкодування завданих цим збитків. Захист права
власності здійснюється судом.

Судом
встановлено, щоІНФОРМАЦІЯ_1року померла мати ПозивачаОСОБА_5, яка також була
бабушкою Відповідачки по справі. Вищезазначені обставини сторонами визнаються і
не оспорюються.

Після
смерті ОСОБА_5. залишилось спадкове майно, на яке Позивачу було видано Другою
Лубенською державною нотаріальною конторою свідоцтво про право на  спадщину за заповітом на Ѕ частину спадкової
двохкімнатної квартири №АДРЕСА_1

На
іншу Ѕ частину вказаної квартири було видано свідоцтво про право на спадщину за
заповітом на його рідну сестру - ОСОБА_6, яка свою частку в спадковій квартирі
згодом подарувала своїй дочці - ОСОБА_3, відповідачці по даній справі, що
підтверджується договором дарування від 13.03.2007 року (а.с.18).

Відповідачка
прописана в спірній квартирі з 14 липня 1992 року, що підтверджується
відповідним штампом в паспорті (а.с.20), але фактичноОСОБА_3. за цією адресою
не проживала, вселилася лише після укладання вищевказаного договору дарування,
тобто у 2007 році.

Відповідачка
без згоди та відома позивача поміняла замки на вхідних дверях спірної квартири,
ключі від замків не дала, чим позбавила останнього вільно володіти та
користуватися своїм майном, яке йому з відповідачкою належить на праві
приватної власності в рівних долях. Вищевказані обставини підтверджуються актом
вуличного комітету від 06.06.2008 року (а.с.9), а також тим, що суд двічі
пропонував сторонам вирішити спір у добровільному порядку шляхом
наданняОСОБА_3. ключів від квартириОСОБА_2., але Відповідачка категорично
відмовилась.

Крім цього, ОСОБА_4. почала проводити
переобладнання та ремонт даної квартири без згоди Позивача., внаслідок чого,
відповідачкуОСОБА_3. Управління містобудування та архітектури Виконавчого
комітету Лубенської міської ради
зобов'язало припинити будь-які роботи по переплануванню спірної
квартири, що підтверджується листом начальника управління містобудування та
архітектури № 1-17/347 від 10.06.2008 року (а.с.35)

Відповідно
до ст.155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є в приватній власності
громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено право
користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, встановлених
законодавством.

Суд
вважає, що діями ОСОБА_4. порушено право ОСОБА_2. на вільне володіння та
користування (проживання) квартирою АДРЕСА_1, яка йому з відповідачкою належить
на праві приватної власності в рівних долях, а тому Позивача необхідно вселити
в спірну квартиру та зобов'язати відповідачку не перешкоджати йому у
користуванні житлом .

Суд
вважає ствердження позивачки про те, що для вселення Відповідача у квартиру
треба обов'язково, щоб кожному із них для проживання була виділена окрема
ізольована кімната, бо позивачка є жінкою, а відповідач - чоловіком, і вони не
є подружжям (ч.2 ст.50, ч.1 ст.104 ЖК України) - помилковим, оскільки
вищевказані норми регулюють лише правовідносини, які виникають при наданні
жилих приміщень та користування цими приміщеннями лише у будинках державного
і громадського фонду, а не жилих приміщень, що перебувають у приватній
власності фізичних осіб.

На
підставі ст.88 ЦПК України з Відповідачки на користь Позивача підлягають
стягненню судові витрати, а саме оплата судового збору та витрат на ІТЗ
розгляду справи.

Враховуючи
вищевикладене, керуючись ст.41 Конституції України, ст. 48 Закону України
"Про власність", ст.ст.356, 361 ЦК України, ст.155 ЖК України,
ст.ст.10, 15, 60 , 88, 130, 212, 213, 214
ЦПК України

В
И Р І Ш И В  :

Позовні
вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 - задовольнити.

Вселити
ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1 та зобов'язати ОСОБА_3 не перешкоджати  ОСОБА_2у користуванні житлом.

Стягнути
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 8 гривень 50 копійок судового збору та 7 гривень
50 копійок витрат на ІТЗ розгляду справи.

На
рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Полтавської області заява
про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня оголошення рішення, а
апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 20 днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий                                                             С.В.Гудков