Справа
№       22ц- 52           2008 р.
Категорія: 5    Маринчук
апеляційній інстанції Скіць M.I.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

15 січня 2008 року колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в складі:

Головуючого    Захарової А.Ф.

Суддів    Скіця М.І. Демченка В.А.

при секретарі    Шанауріній І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від
24 жовтня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,  ОСОБА_1 про вмзнання спільної сумісної
власності на майно, -

встановила:

ОСОБА_2 17 липня 2007 року звернувся до суду з
вищезазначеним позовом,  вказуючи,  що з 1997 року перебував з відповідачкою по
справі ОСОБА_1 у фактичних
шлюбних стосунках і за спільні кошти 25 березня 2005 року вони придбали
домоволодіння АДРЕСА_1,  в якому спільною
працею і за спільні кошти зробили добудову приміщень,  провели реконструкцію та ремонт наявних
будівель.

З 2006 року вони припинили спільне проживання і
відповідачі не визнають його права на користування спірним домоволодінням і
тому він змушений звернутись з даним позовом до суду.

Просив суд визнати за ним право спільної сумісної власності на
домоволодіння та визнати за ним право користування жилим будинком і
господарськими спорудами,  розташованими
в АДРЕСА_1.

Рішенням
Уманського міськрайонного суду від 24 жовтня 2007 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право спільної сумісної власності та
право користування житловим будинком та господарськими спорудами,  які розташовані в АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу,
в якій просить про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення
про відмову в задоволенні позову в повному обсязі з тих підстав,  що суд не вірно встановив фактичні обставини
та прийшов до неправильних висновків,
висновки суду про задоволення позову не ґрунтуються на доказах по справі
і неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача,  пояснення сторін,  що з"явилися,  вивчивши матеріали справи,  перевіривши законність і обґрунтованість
рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді
першої інстанції приходить до висновку

про
те,  що апеляційна
скарга підлягає до задоволення,  а
рішення суду до скасування з ухваленням нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог виходячи з наступного.

Задовольняючи в повному обсязі позов,  районний суд виходив з того,  що відповідно до вимог ст. 74 СК України якщо
жінка та чоловік проживають однією сім"єю,
але не перебувають у шлюбу між собою,
або в будь-якому іншому шлюбі,
набуте ними за час спільного проживання майно,  належить їм на праві спільної сумісної
власності однак з даним висновком погодитись не можна,  оскільки висновки суду не відповідають
обставинам справи,  суд неправильно
застосував норми матеріального закону.

Судова колегія вважає,  що вказані
порушення призвели до неправильного вирішення справи,  тому суд апеляційної інстанції на підставі п.
п.3 і 4 ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції скасовує,  ухвалює нове рішення із наступних підстав.

Відповідно до роз'яснень,  що
містяться в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня
2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ
про право на шлюб,  розірвання
шлюбу,  визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" при застосуванні ст. 74 СК,  що регулює поділ майна осіб,  які проживають у фактичних шлюбних
відносинах,  судам необхідно
враховувати,  що правило зазначеної норми
поширюється на випадки,  коли чоловік та
жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені
відносини,  що притаманні подружжю.

Так судом апеляційної інстанції встановлено,  підтверджено матеріалами справи,  що фактично спірне домоволодіння було
придбано відповідачкою на позичені кошти і борги І кредиторам вона повертала
особисто в тому числі і родичам позивача.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності,  кожна сторона у
справі повинна довести ті обставини,  на
які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Посилання ОСОБА_2,
про придбання спірного домоволодіння за спільні з відповідачкою кошти
безпідставні,  так як він повинен був
довести за допомогою належних та допустимих доказів,  з урахуванням положень ст. ст. 57 - 59 ЦПК
України,  зазначені ним обставини. Таких
доказів він не надав. Крім того,  його
вимоги спростовуються іншими наявними в матеріалах справи доказами.

За таких обставин ухвалене у справі рішення не може
вважатися законним й обгрунтованим,  а
тому підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про відмову в
задоволенні позову виходячи із засад ОСОБА_3,
ОСОБА_1 про вмзнання спільної сумісної власності на майно розумності та
справедливості.

На підставі наведеного та керуючись ст. 74 СК
України,  ст. ст. 307,  309,
314,  316 ЦПК України,  колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської
області від 24 жовтня 2007 року по даній справі скасувати.

Ухвалити нове рішення яким відмовити ОСОБА_2 в
задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1,
ОСОБА_3 про визнання спільної сумісної власності на майно.

Рішення набирає чинності одразу після проголошення і може бути оскаржене до
суду касаційної інстанції протягом двох місяців.