Справа № 2-207
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

07 квітня 2008року
Садгірський  районний суд
м.Чернівці

в складі: головуючого   судді
-Галузінського А.М.

при
секретарі - Гнатчук Г.М.

адвокатів - ОСОБА_3.. ОСОБА_4

розглянувши  у
відкритому судовому засіданні в м.Чернівці цивільну справу за позовом
ОСОБА_1  до   Чернівецької
міської  Рада м.Чернівці , ОСОБА_2
про встановлення факту добросовісного відкритого і безперервного користування
земельною ділянкою, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,
визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування та
державного акту про право приватної власності на земельну ділянку

В С Т А Н О В И
В :

ОСОБА_1   звернувся  з позовом
до  Чернівецької  міської
Рада м.Чернівці, ОСОБА_2 про встановлення факту добросовісного
відкритого і безперервного користування земельною ділянкою, усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою, визнання незаконним та скасування рішення
органу місцевого самоврядування та державного акту про право приватної
власності на земельну ділянку.

В позовній заяві посилається на те, що рішенням Чернівецької міської
Ради №514/18 від 28.09.1993р. йому надано земельну  ділянку
площею   0,10га  по
вул.Борівецькій  №32   для
будівництва індивідуального житлового будинку та дозволено виготовити
проект відведення земельної ділянки. В зв'язку зі зміною схеми забудови
кварталу рішенням Чернівецької міської Ради №118/4 від 20.09.1994р. частково
змінено рішення Чернівецької міської Ради №514/18 від 28.09.1993р. і йому
надано дозвіл складання проекту відведення земельної ділянки   площею
0,10га   по   АДРЕСА_1
під індивідуальне житлове будівництво у постійне користування так, як в
рішенні не було встановлено строку користування земельною ділянкою. Межі
наданої йому земельної ділянки були встановлені в натурі на місцевості
уповноваженим представником органу місцевого самоврядування з питань земельних
відносин. Після чого він  приступив до
освоєння та використання земельної ділянки за її цільовим призначенням,
підвищував її родючість, своєчасно сплачував земельний  податок та додержувався  правил добросусідства.   Питання щодо вилучення у нього земельної
ділянки та позбавлення права землекористування відносно нього не вирішувалося
жодним державним органом, а він особисто
добровільно не відмовлявся  від
земельної ділянки.

Своїми рішеннями №19/1 від О8.01.2003р., №395   від
26.02.2004р.  Чернівецька міська Рада   відмінила
п.1.5   свого рішення   за №514/18 від 28.09.1993р. про надання
дозволу йому на складання проекту відведення земельної ділянки під
індивідуальне житлове будівництво по АДРЕСА_2, чим  підтвердила його право на землекористування
земельною ділянкою розміром 0,10га по АДРЕСА_1.
Дану земельну ділянку він відкрито використовує з 1993р. за її цільовим
призначенням - під індивідуальне житлове будівництво. Викопав котлован для
влаштування фундаменту житлового будинку, завіз на територію земельної ділянки
будівельні матеріали, добросовісно користується
земельною ділянкою, покращує її стан, висадив фруктові дерева, підвищує
родючість грунту, дотримуюсь правил добросусідства. Земельна ділянка є
огороженою і спору з сусідніми землекористувачами щодо меж земельної ділянки
немає, що було встановлено  31.10.2007р.
комісією представників органу місцевого самоврядування та довідкою №77 від 07.11.2007року
органу самоорганізації населення Садгірського району м. Чернівці.

Позивач зазначає в позові, що оскільки він з 1993р. по сьогоднішній день
добросовісно, відкрито і безперервно користується земельною ділянкою площею
0,10га по АДРЕСА_1, то це дає йому право
для набуття права власності на спірну земельну ділянку, яке не може  реалізувати в зв'язку з тим, що спірну
земельну ділянку, яка перебуває у його користуванні, надана у власність іншій
особі без припинення його права користування,
про що йому стало відомо в грудні 2007року.

Рішенням Чернівецької міської Ради №410 від 28.09.2007р. відповідачці
ОСОБА_2. надано дозвіл на підготовку матеріалів попереднього погодження та
складання проекту відведення земельної ділянки у власність площею 0,10га по
АДРЕСА_1. Вищезазначене рішення постановлено з порушенням земельного
законодавства так, як з 1993року він, ОСОБА_1є її постійним землекористувачем
та його право землекористування не припинялось.

Рішенням Чернівецької міської Ради №444 від 29.11.2007р.
відповідачці ОСОБА_2. передано безоплатно у власність земельну ділянку площею
0,10га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд. 28.12.2007р. ОСОБА_2. видано державний акт на
право приватної власності на спірну земельну ділянку.

Вищенаведені рішення та державний акт на ім'я відповідачки ОСОБА_2.
порушують його право землекористувача самостійно господарювати на землі,
використовувати земельну ділянку за її цільовим призначенням, а тому є
незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав.

Представник Чернівецької міської ради та ОСОБА_2. позов не визнали і
пояснили, що позовні вимоги, вважають не обгрунтованими та безпідставними.
Відповідачі посилаються на те, що встановлення факту добросовісного, відкритого
і безперервного користування земельною ділянкою можливо лише  з моменту набрання чинності ЗК України. Крім
цього, позивачем не надано документів з 1993 року, які б підтверджували право
його фактичного користування спірною земельною ділянкою, відсутні докази, які б
підтверджували  виділення позивачу у
натурі спірної земельної ділянки. В рішенням органу місцевого самоврядуванні
йшла мова про надання дозволу позивачу
на складання  проекту відведення
земельної ділянки, а не відведення земельної ділянки, документація останнім не
була виготовлена, а тому земельна ділянка була на законних підставах передана
іншій людині.

Суд вислухавши учасників судового процесу, дослідивши
матеріали справи, знаходить, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що п.1.5, рішення виконавчого комітету Чернівецької
міської Ради №514/18 від 28.09.1993року "Про надання дозволу на складання
проектів відведення земельних ділянок під індивідуальне житлове
будівництво"ОСОБА_1 надано земельну
ділянку   площею   0,10га
по   вул.Борівецькій  №32 в м.Чернівці   для
будівництва індивідуального житлового будинку та дозволено виготовити
проект відведення земельної ділянки. Як вбачається із п.7, рішення виконавчого
комітету Чернівецької міської Ради №118/4 від 20.09.1994р., у  зв'язку зі зміною схеми забудови кварталу,
частково змінено п.1.5 рішення виконавчого комітету Чернівецької міської Ради
№514/18 від 28.09.1993 року, яким ОСОБА_1 надано дозвіл складання проекту
відведення земельної ділянки
площею   0,10га   по
АДРЕСА_1  під індивідуальне
житлове будівництво.

Рішенням 20 сесії 5 скликання Чернівецької міської Ради №410 від
28.09.2007 року п.8.1, відповідачці ОСОБА_2. надано дозвіл на підготовку
матеріалів попереднього погодження та складання проекту відведення земельної
ділянки у власність площею 0,10га по АДРЕСА_1.

Із рішення 22 сесії 5 скликання Чернівецької міської Ради
№444 від 29.11.2007року ОСОБА_2. передано безоплатно у власність земельну
ділянку площею 0,10га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового
будинку, господарських будівель та споруд. На підставі даного  рішення ОСОБА_2. 28.12.2007року видано
державний акт НОМЕР_1 на право приватної власності на земельну ділянку площею
0,10га по АДРЕСА_1. Державний акт на право власності на земельну ділянку
зареєстрований управлінням земельних ресурсів м.Чернівці за №64.

Суд вважає, що вищенаведені рішення та державний акт на ім'я
відповідачки ОСОБА_2. є законними і не є такими, що підлягають скасуванню,
оскільки спірна земельна ділянка надана у власність ОСОБА_2. законно.

- 2 -

Суд вважає, що не підлягає задоволенню вимога позивача про встановлення
факту добросовісного, відкритого і безперервного користування земельною
ділянкою, що у розумінні чинного Земельного кодексу України є набувальною
давністю на землю, по тій причині, що такий факт на сьогоднішній день не може
встановлюватися, оскільки, статтею 58 Конституції України визначено, що Закони
та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Набувальна
давність, як інститут Земельного права була започатковано і введено   в
дію   Земельним   кодексом
України,   який   набрав
чинності   01.01.2002р.
Таким чином,   набувальна   давність
на  земельні   ділянки
повинна відраховуватись з моменту набрання чинності Земельного кодексу
України.

Позивачем не надано докази про те, що
відповідно до вимог ст. 22 ЗК України в редакції 1900року межі наданої
мені земельної ділянки були встановлені в натурі на місцевості уповноваженим
представником органу місцевого самоврядування з питань земельних відносин.                  Не можуть бути прийняті судом
і  твердження позивача, що спірна
земельна ділянка була надана йому у постійне користування. Як уже зазначалося
судом рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 28.09.1993р.
за № 514/18ОСОБА_1 було надано дозвіл на складання проекту відведення на
земельну ділянку на АДРЕСА_2. В подальшому рішенням виконавчого комітету від
20.09.1994р. №118/4 було внесено зміни у попереднє рішення, та надано дозвіл на
складання проекту відведення на земельну ділянку наАДРЕСА_1.

Зазначеними вище рішеннями надавався дозвіл на складання проекту
відведення на земельні ділянки, а не на відведення земельної ділянки.

Крім того, п.14 рішення виконавчого комітету від
20.09.1994р. №118/4 зобов'язано, ТОСОБА_1, якому надано дозвіл на складання
проекту відведення земельної ділянки під будівництво та проекту на жилий
будинок: в тримісячний термін виготовити проект відведення земельної ділянки
під індивідуальне житлове будівництво через госпрозрахункову групу землеустрою
та кадастру земель міста при міськвиконкомі та розробити проектно-кошторисну
документацію житлового будинку та погодити її в управлінні містобудування та
архітектури. Термін виконання робіт по виготовленню проекту відведення та
проектно-кошторисної документації на будинок чітко визначено цим рішенням.
Позивачем порушені були вимоги рішення, документація ним не була виготовлена в
зазначені терміни, що не заперечував представник позивача в судовому засіданні.

Суд вважає,  що припиняти право
власності чи користування добровільно чи у примусовому порядку позивача не має
необхідності, оскільки, таке право у нього ніколи не виникало. Як було
зазначено судом,  відповідно до ст.22
Земельного кодексу України (в редакції 1990 року) право власності на землю або
право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення
землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і
одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання
земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки
в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності
або право користування землею, забороняється.

Позивач не набув права власності чи права користування (оренди) не на
час прийняття виконавчим комітетом міської ради рішення, щодо скасування
рішення про надання дозволу на складання проекту відведення, ні на сьогоднішній
день, оскільки, останнім не було виготовлено проект відведення; міською радою
не було затверджено проект відведення землі та надано її у користування чи у
власність, позивачу не було видано правовстановлюючий документ на земельну
ділянку та встановлено межі земельної ділянки у натурі, які можуть
встановлюватися лише після виготовлення проекту відведення земельної ділянки.

Що стосується виділення спірної земельної
ділянки ОСОБА_2., то відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях міської
ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.
Згідно з частиною 1 статті 59 вказаного вище Закону, рада в межах своїх
повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Частиною «А» статті
12 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень міських ради у галузі
земельних відносин на території міст
належить розпорядження землями територіальних громад у межах міста. У
Чернівецької міської ради були всі законні підстави для прийняття оскаржуваних
позивачем рішень, оскільки земельна ділянка на час її надання ОСОБА_2. належала
до земель міста та в межах земель, які згідно генерального плану м.Чернівців
відносяться до категорії земель житлової забудови.

Керуючись
ст.ст. 3,15,16,21ЦК України, ст.ст. 95, 96, 141, 142,143, 152, 158 ЗК України,
ст.ст. З, 256, 257 ЦПК України, ст.ст. 3,159,179,212, 213,215,218 ЦПК України,
суд -

РІШИВ:

В цивільному позовіОСОБА_1
до   Чернівецької  міської
Рада м.Чернівці, ОСОБА_2 про встановлення факту добросовісного
відкритого і безперервного користування земельною ділянкою, усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою, визнання незаконним та скасування рішення
органу місцевого самоврядування та державного акту про право приватної
власності на земельну ділянку  відмовити
за безпідставністю пред'явлення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана в строк, встановлений статтею 294 ЦПК України, рішення суду набирає
законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
рішення , якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Чернівецької області через Садгірський райсуд м.Чернівці шляхом подачі в 10
денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Головуючий - суддя                                                                      А.М.Галузінський