Справа № 22ц-2002/2008
Категорія - цивільна
Доповідач - ЛАЗОРЕНКО М.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2008 року

м. Чернігів

Апеляційний
суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді

бойко
о.в.,

суддів:

лазоренка
м.і., мамонової о.є.

при секретарі:

Зіньковець
О.О.

за участю:

Представника
позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Борзнянського районного суду Чернігівської області від 25 вересня 2008 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до Оленівської сільської ради, СТОВ „Оленівське”,
Борзнянської районної державної адміністрації про внесення до списку на
одержання земельної частки (паю) та визнання права власності на земельну частку
(пай),-

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Борзнянського
районного суду Чернігівської області  від
25 вересня 2008 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги
в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 25 вересня
2008 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом не було взято до
уваги те, що вона не була виключена з членів колгоспу ім. Фрунзе і при
реорганізації даного колгоспу в КСП „Оленівське” повинна була бути включена до
списку його членів і вказує, що  не
включення її до списку є порушенням гарантованого чинним законодавством права
бути членом КСП „Оленівське”.

Вказує, що відповідно до п. 2 Указу Президента України „Про порядок
паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським
підприємствам і організаціям” від 08 серпня 1995 року, вона мала право на
отримання земельної частки (паю) в КСП „Оленівське” та повинна була бути
включена до списку, що додається до державного акту на право колективної
власності. Апелянт вважає, що суд дійшов помилкового висновку про те, що вона
не є членом КСП „Оленівське”.

Також апелянт не погоджується з висновком суду щодо пропуску нею строку
звернення до суду і зазначає, що про порушення свого права  на отримання земельної частки (паю) вона
дізналася лише в серпні 2008 року після звернення до районного архіву, де їй
стало відомо, що вона  не була
виключена  з членів колгоспу ім. Фрунзе.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу,
дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний
суд дійшов  висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення суду -
залишенню без змін,  виходячи з
наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції
виходив з того, що  позивачка  працювала
в колгоспі  імені  Фрунзе, але
у 1987 році  перейшла  на
роботу  в Оленівський  навчально-виробничий комбінат  на
посаду  техробітниці, звідки у
1990 році  пішла  на пенсію, при  цьому хоча й не  була
виключена  з членів  колгоспу, але
втратила   зв'язки з
господарством.  Факт втрати нею зв'язків
з господарством підтверджується тим, що вона не була включена до списку, що
додається до державного акта на право колективної власності на землю і вказав,
що позивачкою пропущений строк звернення до суду.

Даний висновок суду відповідає матеріалам справи та грунтується на вимогах
закону.

Судом встановлено, що  з 1943 по 1987
роки ОСОБА_2 постійно працювала на різних роботах в колгоспі імені Фрунзе,
правонаступниками якого є КСП „Оленівське” та СТОВ „Оленівське”.

У 1987 році ОСОБА_2 перейшла на роботу техробітницею в Оленівський
навчально-виробничий комбінат, а звідти у 1990 році вийшла на пенсію, однак не
була виключена з членів колгоспу імені Фрунзе.

Паювання земель колективних сільськогосподарських підприємств проводилось
на підставі Указу Президента України від 08.08.1995
року №720 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і організаціям", відповідно до ст. 1
якого право на земельну частку (пай) мають члени колективного
сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу,
сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери з їх
числа.

Відповідно до ст. 2 вищезазначеного Указу
встановлювалось, що право на земельну частку (пай) мають члени КСП, в тому  числі
і  пенсіонери, які  раніше
працювали  в ньому  і
залишаються  членами
зазначеного  підприємства, кооперативу
товариства, відповідно до списку, що додавався до державного акту на право
колективної власності на землю, проте
ОСОБА_2  до  цього списку
включена  не була.  Список громадян, як додаток до державного
акта, формувався самим підприємством відповідно до статуту, розглядався і
затверджувався загальними зборами членів підприємства та підписувався головою
сільськогосподарського підприємства та головою сільської ради.

Враховуючи, що позивачка у 1987 році  перейшла на  постійну роботу  до Оленівського навчально-виробничого
комбінату, а звідти у 1990 році вийшла на пенсію,  апеляційний
суд  погоджується з  висновком
суду  1 інстанції, що  вона втратила зв'язок  з сільськогосподарським  підприємством, а  отже
обгрутовано не  була  включена до списку, що додається до
державного акта на право колективної власності на землю.

Також  апеляційний  суд погоджується з висновком  суду 1 інстанції, що  позивачкою пропущені  строки
звернення до  суду  за
захистом  свого права, оскільки
відповідно до ст. ст. 257, 261 ЦК України загальна позовна давність встановлена
тривалістю у три роки, а перебіг позовної давності починається від дня, коли
особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу,
яка його порушила.

Як  вбачається  з матеріалів
справи,  державний  акт
на  право колективної  власності
на  землю КСП „Оленівське” видано  28 .10.1995 року разом із  списком громадян членів КСП  і  з
цього   часу  позивачка
могла  дізнатись  про
порушення  її  права. Крім того, в  суді апеляційної  інстанції
представник  позивача  заявив, що
позивачка ще  в 1995 році,
зверталась з  заявами  до
сільської  ради  та керівництва СТОВ  з
приводу не  включення  її до
списку  громадян -членів КСП,
а  отже позивачка  знала
про  порушене  право
з 1995 року.

Також,  суд  1 інстанції обґрунтовано застосував
позовну  давність, оскільки  згідно ч.3
ст. 267 ЦК   вона  застосовується  лише
за  заявою сторони  у спорі, а відповідно  до    технічного
запису  цивільного  процесу, представник  відповідача в судовому  засіданні
заявив  про сплив  позовної
давності,  просив  її застосувати  й відмовити
позивачці  у  задоволенні
позову з цих підстав.

Враховуючи наведене,
апеляційний  суд вважає, що доводи
апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування
судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло
призвести до неправильного вирішення справи і не містять передбачених
процесуальним законом підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст.  303, 307, 308, 313,
314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 25 вересня
2008 року  - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути
оскаржена до Верховного Суду України в касаційному порядку протягом двох
місяців з дня  проголошення.

Головуючий:                                              Судді: