Справа № 2-2410/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

20
серпня    2008 року            Індустріальний   районний
суд  м.

Дніпропетровська

у    складі:
головуючого судді      Слюсар Л.П.

при секретарі     Цалин О.С.,

розглянувши
у  попередньому судовому засіданні в залі
суду м. Дніпропетровська

цивільну
справу за  позовною заявою  ОСОБА_1
до

ОСОБА_2,   третя особа Шоста дніпропетровська державна

нотаріальна
контора,    про  встановлення
ідеальних часток на праві
сумісної

власності
, -

В
С Т А Н О В И В:

В
липні   2008 року позивач   звернувся
до Індустріального

районного
суду м. Дніпропетровська  з позовною
заявою  до відповідача

ОСОБА_2,   третя особа Шоста дніпропетровська державна

нотаріальна
контора,    про  встановлення
ідеальних часток на праві
сумісної

власності  в квартирі
АДРЕСА_1.

В
обґрунтування своїх позовних вимог позивач в позові і в ході судового

засідання   посилався на те, що   відповідно
до  свідоцтва про право власності

на
житло від 28 листопада 2000 року, виданого виконкомом Дніпропетровської

міської
Ради народних депутатів на підставі розпорядження від 28.11.2000 року №

3/1118-20  відповідачці, його матері ОСОБА_2   та його

померлому
батьку   ОСОБА_3    на праві спільної сумісної

власності
належить  квартираАДРЕСА_1. Право
власності на квартиру зареєстроване  в КП
“ДМБТІ”  та

записано
у реєстрову книгу за № 453 п-714-261, що
підтверджується свідоцтвом

про
право власності на житло та технічним паспортом на квартиру.    ОСОБА_3 помер  ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач, як спадкоємець першої черги
звернувся до Шостої

дніпропетровської
державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про

право
на спадщину за законом, але йому  було
відмовлено у цьому, оскільки

відповідно
до пункту 224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій

нотаріусами
України, затвердженої наказом Міністерства юстиції  № 20/5 від

03.03.2004
р., нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину після

смерті
одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення

(визначення)
частки померлого у спільному майні.
Просив  визначити, що

частки
у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, яка  є
спільною сумісною власністю

відповідачки
та  ОСОБА_3     є рівними:
відповідачці  -   належить ?

частка
квартири і ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1,

за
життя належала ? частка квартири. В зв'язку з визначенням розміру часток,

змінити
правовий режим у праві сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 з спільної
сумісної власності на

спільну
часткову власність.

Відповідачка позовні вимоги визнала та
просила суд позов задовольнити.

Представник
третьої особи Шостої дніпропетровської державної

нотаріальної
контори в

Судове засідання не з'явився.  Про час і місце слухання справи повідомлялись

належним
чином. Про причину неявки суд не повідомили.

Виходячи
із наведеного, суд  вважає, що рішення у
справі можливо

постановити
при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при
визнані позову ухвалюється судове

рішення
в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу.
Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК

України
у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних

підстав
ухвалює рішення про задоволення позову.

Як
вбачається із матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні,

відповідно
до   свідоцтва про право власності на
житло від 28 листопада 2000

року,
виданого виконкомом Дніпропетровської міської Ради народних депутатів на

підставі
розпорядження від 27.11.2000 року № 3/1118-2000   ОСОБА_3 і ОСОБА_2   на праві спільної сумісної

власності
належить  квартира АДРЕСА_1. Право
власності на квартиру зареєстроване в КП “ДМБТІ”  та

записано
у реєстрову книгу за №453п-714-261.

Згідно
до ст. 368 ЦК України ,  спільна
власність двох або більше осіб без

визначення
часток кожного із них у праві власності є спільною сумісною

власністю.

Згідно
до ст. 370 ЦК України  у разі виділу
частки із майна, що є у спільній

сумісній
власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві

спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю

між
ними, законом або рішенням суду.

ОСОБА_3     помер ІНФОРМАЦІЯ_1  і

здійснити
виділ частки не можливо.

Як
показав в судовому засіданні  позивач
після смерті  батька  він справі

звернувся
в нотаріальну контору  з заявою про
прийняття спадщини, однак Шоста

дніпропетровська  державна нотаріальна контора  відмовила в видачі свідоцтва

про
право  на спадщину в порядку спадкування
за  законом,   оскільки в

свідоцтві
про право власності на житло право власності на квартиру АДРЕСА_1  визначено, як спільна сумісна власність.

Відповідно
до п.224  Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій

нотаріусами
України,   нотаріус може видати
свідоцтво  про право на спадщину за

законом  після смерті одного із учасників спільної
сумісної власності лише

після  виділення
( визначення)  частки померлого у
спільному майні.

Відповідно
до ч.1 ст. 357 ЦК України  частки у праві
спільної часткової

власності
вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю

співвласників
або законом.

При
таких обставинах суд вважає за можливим змінити правовий режим у праві

сумісної
власності  з спільної сумісної на спільну
часткову власність   та

визначити,
що частки  є рівними за   ОСОБА_2 - ? частина

квартири  та  за
померлим   ОСОБА_3  - ?
частини

квартири.

Згідно до ст.11 ЦПК України  суд розглядає цивільну справу не інакше як за

зверненням
фізичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін.

Керуючись ст. ст. 357,368,370,372   ЦК України ,
ст.ст. 3,7, 11, 15, 30, 60,

130,174,
212- 215  ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги  ОСОБА_1
-

задовольнити.

Визначити,
що частки у праві спільної сумісної власності на квартиру  АДРЕСА_1, яка
є

спільною
сумісною власністю ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , є рівними:  ОСОБА_2 належить  ? частина

квартири  та
ОСОБА_3,  який помер  ІНФОРМАЦІЯ_1,

за
життя належала ? частка квартири.

Змінити
правовий режим у праві сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 з спільної
сумісної власності на

спільну
часткову власність.

Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області

через
Індустріальний районний суд, шляхом подачі у 10-ти денний строк, з дня

проголошення
рішення, заяви про апеляційне оскарження і подання після цього

протягом
20-ти днів апеляційної скарги, або без подання заяви про апеляційне

оскарження,
шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 10-ти днів з дня

проголошення
рішення.

Суддя

:

Л.П.  Слюсар