АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-220/08                                            Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2008 року                                                     м.
Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області
у складі:

головуючого
судді Бондаря М. С.

суддів                              Гончара О.С, Ломейко
В.О.

при
секретарі                  Тахтаул О.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 жовтня 2007 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування шкоди, третя особа ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИЛА:

Після
уточнення своїх позовних вимог ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому
посилаючись на те, що громадянин ОСОБА_3,
перебуваючи в трудових відношеннях з роботодавцем ОСОБА_2, під час
виконання своїх трудових обов'язків 04.03.05р. став винуватцем ДТП, в результаті
якої позивачеві було завдано матеріальної шкоди на суму 15914, 91  грн.  і
моральної 1000  грн.

В зв'язку
з наведеним, приймаючи до уваги часткове відшкодування ОСОБА_3 завданої
матеріальної шкоди, просив стягнути з відповідача 13787, 91  грн.
на її відшкодування і 1000
грн.  для відшкодування моральної
шкоди.

Рішенням
Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 жовтня 2007 року
позов задоволено повністю.

Із
зазначеним рішенням суду ОСОБА_2
не згодний, в зв'язку з чим звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій
посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального і матеріального
права, просив рішення скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_2
зазначав, що суд першої інстанції зробив неправильний висновок про те, що
на момент скоєння ДТП ОСОБА_3
виконував свої професійні обов'язки.

Вислухавши
доповідача, дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно
п.2 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на
рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду
першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Як видно
з матеріалів справи, відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції,
керуючись ст. 61 ЦПК України, прийняв до уваги лише рішення Бердянського
міськрайонного суду Запорізької області від 11 січня 2007 року, залишеного без
змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 04 травня 2007 року,
яким було встановлено, що на момент скоєння ДТП ОСОБА_3 знаходився у трудових
правовідносинах з ОСОБА_4

Проте з таким
висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Так,
дійсно рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 січня 2007 року, залишеного
без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 04 травня 2007 року,
встановлено, що на момент скоєння ДТП
ОСОБА_3 знаходився у трудових правовідносинах з ОСОБА_4 на підставі
трудового договору, укладеного 08.02.05р. між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 Цієї обставини
не заперечує і сам відповідач по справі.

Проте
суд першої інстанції не прийняв до уваги, що згідно зазначеного договору
ОСОБА_3 приймався на роботу на посаду водія таксі. При цьому обов'язки водія
таксі ОСОБА_3 повинен був виконувати на автомобілі ГАЗ 24 дн НОМЕР_1, на якому
04.03.05р. було скоєно ДТП

2

На даний
автомобіль ОСОБА_3 в порядку
передоручення отримав тимчасовий талон НОМЕР_2від 22.02.05р.. В зв'язку з чим
він міг вільно використовувати автомобіль на свій розсуд. Такий же талон, але
за НОМЕР_3 від
22.02.05р. отримав і ОСОБА_2

Надання
послуг з внутрішніх перевезень пасажирів та їх багажу на таксі є ліцензійним
видом підприємницької діяльності. Автомобіль можна визнати "таксі"
лише за наявності ліцензійної картки. Отже й функції саме водія таксі ОСОБА_3
міг виконувати лише за наявності ліцензійної картки на автомобіль, на якому
було скоєно ДТП. Дана ліцензійна картка була видана лише 25.04.05р., т.т. після
скоєння ДТП.

Більш
того, підтвердженням виконання ОСОБА_3 на момент ДТП своїх трудових обов'язків є наявність маршрутного листа,
листа технічного огляду його машини та медичного огляду водія. Зазначених
документів ОСОБА_3 не мав.

Отже за
таких обставин судова колегія приходить до переконання, що на момент скоєння ДТП ОСОБА_3 хоч і
перебував у трудових відносинах з ОСОБА_2,
але професійних обов'язків водія таксі при цьому не виконував, а
використовував автомобіль на свій розсуд на підставі тимчасового талону серії
НОМЕР_2від 22.02.05р..

Отже за
таких обставин судова колегія приходить до переконання про обґрунтованість
апеляційної скарги в частині скасування судового рішення і незаконність самого
рішення суду першої інстанції, оскільки суд неправильно встановив
правовідносини, які склалися між сторонами по справі, і зробив висновок який не
відповідає обставинам по справі.

Таким
чином, судова колегія не вбачає передбачених законом підстав для скасування
рішення суду першої інстанції з направленням справи на новий розгляд, а тому
вважає за необхідне постановити нове рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 307, 314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення
Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 жовтня 2007 року у справі
скасувати, ухваливши нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити..

Рішення
набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене шляхом
подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня проголошення.