АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД  КІРОВОГРАДСЬКОЇ   ОБЛАСТІ
Справа №
Головуючий  у  суді І
інстанції Орінко В.В.
Доповідач  - Пономаренко В.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

17
грудня 2008 року.       Колегія суддів
судової  палати  у цивільних справах  апеляційного
суду  Кіровоградської   області
у складі :

головуючого
-  судді
Авраменко Т.М.,

суддів
-  Суровицької Л.В.,  Пономаренко В.Г.

при
секретарі  - Чуркіній Ж.П.,

розглянувши
у  відкритому судовому засіданні в місті
Кіровограді цивільну справу за       апеляційною скаргою ОСОБА_1   на
рішення Бобринецького  районного суду
Кіровоградської області від 02 жовтня 2008
року    у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування квартири,

ВСТАНОВИВ:

У травні  2008
року  ОСОБА_1звернувся з позовом до
ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування квартири.

Позивач зазначав, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3, яка проживала в місті
Бобринець  поАДРЕСА_1.  Ще до її смерті в розмові з ним мати
обмовилася про те, що  на квартиру, в
якій вона проживає вона склала заповіт, а потім і договір дарування цієї квартири
на свого  сина, а його старшого брата по
матері - відповідача  ОСОБА_2. Зробила це
під впливом дружини відповідача , яка
впродовж тривалого часу на неї постійно здійснювала моральний  і психічний тиск .

Посилаючись на те, що волевиявлення його матері в
складанні договору дарування належної їй квартири не було вільним і не
відповідало її внутрішній волі, просив позов задовольнити.

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської
області від 02 жовтня 2008 року  в
задоволені позову  ОСОБА_1 відмовлено

Відмовляючи в задоволенні позову суд виходив із того, що
відсутні передбачені законом підстави
для визнання договору недійсним, відсутні докази на підтвердження  того,
що квартиру ОСОБА_4 подарувала під впливом насильства

В апеляційній скарзі позивачем ОСОБА_1 ставиться питання
про скасування рішення  Бобринецького
районного суду від 02 жовтня 2008 року
і  про направлення справи на новий
розгляд з тих підстав, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам
справи і вимогам закону. Зокрема зазначається, що суд на свій розсуд витлумачив
пояснення  допитаних  в судовому засіданні свідків, не витребував
амбулаторну карту та не задовольнив клопотання про ексгумацію тіла померлої
матері.

Заслухавши суддю - доповідача,  пояснення сторін у справі, які з'явилися у
судове засідання, перевіривши матеріали справи
в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга  задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 231 ЦК України , якою передбачено
правові наслідки право чину, який вчинено під впливом насильства, визначено, що
правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до
неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи,
визнається судом недійсним.

Згідно роз'яснень
у п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України  № 3 від 28.04.78 р. із наступними змінами
„Про судову практику в справах про визнання
угод недійсними” під насильством розуміється фізичний або психологічний
вплив на особу учасника угоди або його близьких з метою спонукання його до
укладення угоди.

Таким чином, за змістом ст.. 231 ЦК України  тільки у разі доведеності факту  фізичного чи психічного тиску  і безпосереднього впливу  такого насильства  на волевиявлення іншої сторони укласти
оспорювану угоду на зазначених в ній умовах, така угода може бути визнана
недійсною.

Відповідно до вимог ст.. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається  як на підставу своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст.. 61 цього Кодексу.

Як убачається із матеріалів справи, позивач не надав суду
доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається як на підставу
своїх вимог.

Судом правильно
встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 30 грудня 1998 року  ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1,  у встановленому законом порядку, відповідно
до власного волевиявлення уклала договір дарування належної їй   трикімнатної квартири  № 2, що знаходиться в місті Бобринці, по
АДРЕСА_1 зі своїм  сином ОСОБА_2 -
відповідачем у справі (а.с. 12).

На час укладання договору дарування ОСОБА_3 проживала у
вказаній квартирі і  протягом останніх
восьми роки до дня своєї смерті місця свого проживання не змінювала. Як установлено
судом і не оспорювалося сторонами, протягом зазначеного часу  ОСОБА_3
підтримувала родинні стосунки, спілкувалася як з позивачем, так і
відповідачем, які мешкали в інших населених пунктах  і договір дарування   спірної квартири  протягом зазначеного часу  ОСОБА_3 в установленому порядку оспорений не
був.

Суд першої інстанції в межах заявлених позивачем вимог
повно та всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку зібраним
доказам та обґрунтовано спростував доводи позивача, в тому числі і ті, на які є
посилання в апеляційній скарзі, щодо недійсності договору дарування від 30
грудня 1998 року .

Колегія суддів вважає, що оскаржуване  рішення суду відповідає вимогам матеріального
та процесуального права, а наведені у скарзі доводи є необґрунтованими й
правильність висновків суду не спростовують.

Ухвалене у справі рішення є законним і обґрунтованим,
тому колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення скарги
відсутні

Керуючись ст..ст.303,304, п.1 ч.1
ст. 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити,
а рішення Бобринецького  районного суду
Кіровоградської області від 02 жовтня 2008
року   залишити без змін.

Ухвала  набирає законної сили з моменту її проголошення
і може бути оскаржена  в касаційному
порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців  з дня набрання  нею
законної сили.

Головуючий:

Судді :