Апеляційний суд Кіровоградської області
-----------------------------------------------------------------------------------------------
Справа №22-2268/ 2008р.      Головуючий у першій інстанції Мельничик
Категорія   19, 20                   Доповідач  Черниш Т.В.
10 грудня 2008 року     Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської
головуючого - Кривохижі В.І.
суддів - Черниш Т.В.,
секретарі  Салабай М.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною  скаргою
ОСОБА_1 на рішення Світловодського міськрайонного суду від 23 вересня
У вересні 2007 року ОСОБА_1звернувся
з позовом до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу об'єктів
нерухомого майна. Позовні вимоги
обґрунтовував тим, що 13 березня 2007р.
між ним та  директором приватного
підприємства «Ліна»( далі-ПП «Ліна») ОСОБА_2 було укладено письмовий договір
купівлі-продажу приміщення складу та підстанції з трансформатором, що входили
до складу належного ПП «Ліна» майнового комплексу, розташованого за №3 по вул.
Автозаводській   в м. Світловодську. Того
ж для він, позивач, на виконання умов договору сплатив 57 тисяч гривень і
прийняв  від продавця за відповідним
актом  прийому-передачі придбані об'єкти
нерухомого майна, однак відповідач ухилявся від нотаріального посвідчення
договору купівлі-продажу, що перешкоджає провести   державну реєстрацію правочину. Просив
визнати дійсним договір купівлі- продажу на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України,
визнати за ним право власності на придбане за зазначеним договором нерухоме
Посилаючись на те, що ОСОБА_2 15 серпня 2007р.  продав ОСОБА_3. частину  комплексу будівель, в тому числі і  об'єкти, придбані ним, позивачем, за
договором від 13 березня 2007р., в листопаді 2007р. доповнив позов вимогою про
визнання недійсним договору купівлі-продажу від 15 серпня 2007р. як такого, що
був укладений на підставах, які суперечать закону, та під впливом обману,
оскільки покупець не був повідомлений про
його, ОСОБА_1., право на продані об'єкти нерухомості.
Світловодський міськрайонний суд за відповідними ухвалами від 2 та 29
листопада 2007р. залучив до участі у справі співвідповідачами приватне
підприємство «Ліна» та ОСОБА_3
Справа судами розглядалась неодноразово. Останнім рішенням Світловодського
міськрайонного суду від 23 вересня 2008 року відмовлено у визнанні дійсним
договору купівлі-продажу від 13 березня 2007р. між ПП «Ліна» та позивачем, у
визнанні права власності на спірне майно та у
визнанні недійсним договору купівлі-продажу від 15 серпня 2007р.,
укладеного між відповідачами.
В апеляційній скарзі позивач просив скасувати рішення суду  з мотивів порушення норм матеріального та
процесуального права і повернути справу на новий розгляд до суду першої
інстанції. Зазначав, зокрема, що висновки суду не узгоджуються з вимогами ст.
ст. 203, 215, ч. 2 ст. 220 ЦК України, ґрунтуються на сумнівних доказах і не
відповідають фактичним обставинам справи.
В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач  повністю підтримав доводи апеляційної скарги,
представник  відповідачів ці доводи
Перевіривши за матеріалами справи законність та обґрунтованість рішення
суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, заслухавши пояснення сторін,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає  відхиленню з таких підстав.
За ст. 657 Цивільного кодексу України
договір купівлі - продажу земельної ділянки, єдиного майнового
комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається
у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.
Відповідно до ч.3 ст. 640 ЦК такий договір є укладеним з моменту
реєстрації. З того ж часу, згідно з положеннями ч. 4 ст. 334 ЦК, виникає  і право власності у набувача майна за  таким договором про відчуження.
Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК, на підставі якої заявлено позов, якщо сторони
домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими
доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін
ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір
Ухвалюючи про відмову в позові, суд виходив з того, що  укладений ПП «Ліна» та ОСОБА_1. в простій
письмовій формі  договір купівлі-продажу
об'єктів нерухомого майна,  за яким
відбулась передача цього майна і оплата, на порушення вимог ст. 657 ЦК України
нотаріально не посвідчений, внаслідок чого є нікчемним відповідно до ч. 1 ст.
220 ЦК, а   доказів, які б свідчили про
ухилення відповідача від нотаріального посвідчення угоди, на що  посилався як на підставу своїх вимог позивач,
За таких обставин суд дійшов до висновку про відсутність передбачених ч. 2
ст. 220 ЦК правових підстав для визнання договору дійсним, а, отже, і визнання
права власності за позивачем на спірне майно, оскільки за недійсною угодою
право власності на це майно у ОСОБА_1. не виникло, на час звернення його до
суду з зазначеним позовом це майно було продане ОСОБА_3., у встановленому
порядку за ним зареєстроване.
Обґрунтування  покладеного в основу
рішення висновку  узгоджується з
наведеними нормами Цивільного кодексу України, відповідає обставинам справи,
які суд достатньо повно з'ясував, дав їм належну юридичну оцінку. Будь-яких
переконливих доказів на підтвердження доводів щодо ухилення відповідача від
нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, як і своїх дій, спрямованих
на дотримання зазначеної вимоги закону, ОСОБА_1 не надав, не містять їх і
матеріали справи. А обставини, на які він посилався як на підставу своїх
цивільно-правових вимог, не можуть бути достатніми для визнання цього договору
дійсним з підстав, передбачених ч. 2 ст. 220 ЦК, та визнання права власності на
спірне майно на підставі  ст. 334 ЦК.

Висновок про відсутність правових підстав для визнання недійсним договору
від 15 серпня 2007р. суд мотивував тим, що на момент його укладення ПП «Ліна»
залишалось  власником спірного
майна;  йому за ст. 658 ЦК належало право
продажу;  цей договір відповідає вимогам
закону та реальним намірам його сторін, оформлений належним чином з додержанням
встановленої ст.657 ЦК вимоги щодо нотаріального посвідчення; факт введення
покупця в оману, в розумінні ст.230 ЦК України,
не доведений.

Крім того, зазначеним договором право власності ОСОБА_1 на спірне майно не
порушене, оскільки він не набув на нього права власності у встановленому
порядку.  Права особи, яка вважає себе
власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову про визнання
недійсним угоди, стороною в якій така особа не є, тобто з застосуванням
правового механізму, встановленого ч. 1 ст. 216 ЦПК України, незалежно від
того, чи відповідає спірна угода закону.

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що рішення суду є правильним по
суті, узгоджується з наявними у справі доказами, відповідає вимогам закону.
Доводи апеляційної скарги його не спростовують. Встановлені ст. ст. 309, 311
ЦПК підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308,
313-315 ЦПК України, колегія суддів

У  Х
В  А  Л
И  Л  А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23
вересня 2008 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий

Судді