Справа № 2-785/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М       У
К Р А Ї Н И

11 грудня 2008 року                                                                              м.
Монастирище

Монастирищенський
районний суд  Черкаської області

в складі:
головуючої  - судді:                                  Мазай Н.В.

при секретарі:                                            Возній В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Монастирище справу за позовом ОСОБА_1   до ОСОБА_2
ОСОБА_3   ОСОБА_4 , ОСОБА_5  про виділення земельного паю в натурі,  видачу Державного акту на право приватної
власності  на земельну частку (пай),

в с т а н о в и в :

Позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 року звернулася
в суд з позовом до відповідачів про виділення земельного паю в натурі,  видачу Державного акту на право приватної
власності  на земельну частку (пай)
посилаючись на те, що відповідно до рішення ОСОБА_6  від ІНФОРМАЦІЯ_6  року НОМЕР_6
передано у колективну власність для сільськогосподарського використання
колективному сільськогосподарському підприємству ОСОБА_7 1017,6 га землі.
Вона  була записана в список осіб, які
мають право на середню земельну частку площею 0,30 га. Відповідно до ст. 5
Закону України “Про порядок виділення в натурі ( на місцевості) земельних
ділянок власникам земельних часток (паїв) визначено, що сільські, селищні, міські
ради та районні райдержадміністрації розглядають заяви власників земельних
часток (паїв) щодо видачі їм в натурі ( на місцевості) земельних ділянок і
видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку,
приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) в натурі (на
місцевості). Відповідно до ст. 17 ЗК України до повноважень місцевих державних
адміністрацій належить розпорядження землями державної власності в межах
визначених ЗК України, участь у розробленні та забезпеченні виконання
загальнодержавних програм з питань використання та охорони земель, програм
підготовки висновків щодо надання земельних ділянок, координація діяльності
державних органів земельних ресурсів. Згідно ст. 126 Земельного Кодексу України
право власності на земельну ділянку посвідчується Державним актом. Згідно ст.
17 Перехідних Положень ЗК України сертифікат на право на земельну частку (пай),
отримані громадянином, вважається правовстановлюючим документом при реалізації
ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі.  Статтею 2 ЗУ “ Про виділення  в натурі (на місцевості) земельних ділянок
власникам земельних паїв” встановлено, що основним документом, що посвідчує право
власності на земельну частку (пай) є сертифікат, виданий районною державною
адміністрацією. П. п. 2,3 п. “б” ч. 1 ст. 33 ЗУ “Про місцеве самоврядування в
Україні ” встановлено, що виконавчі комітети сільських, селищних і міських рад
здійснюють реєстрацію суб'єктів права власності на землю, видачу документів, що
посвідчують право власності і право користування землею. На її звернення про
виділення земельної ділянки ОСОБА_3 листом НОМЕР_3  від ІНФОРМАЦІЯ_3 року рекомендує їй
звернутись до суду за захистом своїх прав. На день звернення до суду Державний
акт відповідачами їй не виданий, земельний пай в натурі на місцевості не
виділений. В зв'язку з чим вона змушена звернутись до суду з позовом, в якому
просить зобов'язати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5   ОСОБА_2
виготовити та видати Державний акт на право приватної власності на землю,
виділити їй земельну частку (пай) в натурі ( на місцевості), в розмірі 0,30 га,
визначити з яких земель належить їй виділити земельну частку (пай).

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 позов підтримала повністю, уточнила позовні вимоги, а саме просить
зобов'язати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і виділити їй земельну частку (пай) в
натурі, в розмірі середньої частки паю по ОСОБА_2 в
адміністративно-територіальних межах ОСОБА_8
виготовити та видати Державний акт на право приватної власності на землю
та пояснила, що згідно списку осіб, які мають право на середню земельну частку
пай по ОСОБА_2  вона була зареєстрована
за НОМЕР_2 Сертифікат та Державний акт на земельну ділянку їй не видали. В неї
дитина інвалід і вона не мала часу займатися даним питанням. В 2008 році вона
дізналася, що її пропустили в писках і не виділили землю. Вона просить виділити
їй земельну ділянку в адміністративно-теріторіальних межах НОМЕР_8

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_3 ( діє на підставі довіреності   від
ІНФОРМАЦІЯ_4
року) не заперечувала проти задоволення позову в повному об'ємі .

Представник відповідача   ОСОБА_4  ( діє на підставі довіреності НОМЕР_4 від
ІНФОРМАЦІЯ_4 року) не заперечував проти задоволення позову в повному об'ємі.

Представники відповідача
ОСОБА_2 в судове засідання не з'явились. Про дату, час та місце розгляду
справи повідомлені у встановленому законом порядку, про що свідчить розписка
про вручення повістки від ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Причини неявки суду не повідомили.
Клопотання про відкладення розгляду справи від представників відповідача не
надходило.

Представники ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися. Про
дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.
На адресу суду надали лист НОМЕР_5 від ІНФОРМАЦІЯ_5 року згідно з яким просять
справу розглянути без їх представника, позов підтримують повністю.

Суд вважає за можливе, на підставі
ст. 169 ЦПК України розглянути справу у відсутність представників відповідачів
ОСОБА_2   ОСОБА_5  і такий розгляд не буде порушенням їх прав як
сторін в процесі.

Заслухавши пояснення позивача,
представників відповідачів ОСОБА_3
ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до
задоволення частково і виходить з наступного :

У відповідності до ст. 126 ЗК
України право власності на земельну ділянку і право постійного користування
земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5
року ОСОБА_7   ОСОБА_7   виданий державний акт серії НОМЕР_7 на право
колективної власності на землю ( а.с. 7-8);

Позивач у справі, ОСОБА_1  включена до списку - додатку до виданого
ОСОБА_7   ОСОБА_7  державного акту під НОМЕР_7 відповідно, як
громадянка, яка має право на одержання земельного паю в розмірі 0, 30 га  ( а.с. 9-10);

Пунктом 2 Указу Президента України
від 08.08.1995 року НОМЕР_4 /95 “ Про порядок паювання земель, переданих у
колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям”
визначено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного
сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше
працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до
списку, що додається до державного акта на право колективної власності на
землю.

Право громадян як співвласників
колективної власності на землю набувається з дня видачі в установленому законом
порядку державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно довідки НОМЕР_4  від ІНФОРМАЦІЯ_4  року виданої ОСОБА_4 , згідно технічної
документації по складанню державних актів на право приватної власності на землю
громадян на території ОСОБА_2
ОСОБА_2   ОСОБА_2 , вартість
земельної частки (паю), що може виділятись в натурі по ОСОБА_2  становить 27600 гривень, а середній розмір
паю - 2,36 га в умовних кадастрових гектарах ( а.с. 11);

Обов»язок
відповідачів вчиняти дії по виділенню земельних часток (паїв) та видачі
державних актів передбачено ст.17 ЗК України та ст. 5 Закону України «Про
порядок виділення в натурі /на місцевості/ земельних ділянок власникам
земельних часток (паїв).

Згідно з довідкою НОМЕР_2 від
ІНФОРМАЦІЯ_2  року виданої ОСОБА_4 ,
ріллі, яка не перебуває в користуванні по ОСОБА_8 рахується 24, 3671 га.

Враховуючи вищевикладене те, що
позивач дійсно має право на земельну частку (пай),  в ОСОБА_8
ОСОБА_8  мається рілля, яка не
перебуває в користуванні ( фактично землі запасу), а тому суд вважає, що позов
в цій частині підлягає до задоволення.

Суд вважає, що оскільки позивач в
судовому засіданні уточнила свої позовні вимоги, в частині виділення їй
земельної частки (паю) в натурі, в розмірі середньої частки паю по ОСОБА_2  в адміністративно-територіальних межах саме
ОСОБА_8  тому позов в частині позовних
вимог до ОСОБА_2   ОСОБА_2  не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного ст. ст.
17, 126 Земельного Кодексу України, п.17 Розділу Х Перехідних Положень
Земельного кодексу України, Законом України “ Про місцеве самоврядування в
Україні”,  Указу Президента України від
08.08.1995 року НОМЕР_4 /95 “ Про порядок паювання земель, переданих у колективну
власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям”, Законом України
«Про порядок виділення в натурі /на місцевості/ земельних ділянок власникам
земельних часток (паїв)  та керуючись ст.
ст. 3, 5-8, 10, 11, 14, 60, 81, 88, 169, 208-210, 213-215, 294 ЦПК України, суд
-

в и р і ш и в  :

Позов задоволити частково.

Зобов'язати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ОСОБА_2  виділити ОСОБА_1
земельну частку (пай) в натурі, в розмірі середньої частки паю по ОСОБА_2  в адміністративно-територіальних межах
ОСОБА_8  виготовити та видати Державний
акт на право приватної власності на землю.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Черкаської області через районний суд  шляхом подачі в десятиденний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього
протягом двадцяти днів апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана
без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається
у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано.

Суддя
Н.В. Мазай