Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22-440/08                                                        Головуючий
Трофімова Д.А. Суддя-доповідач: Онищенко Е.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07     лютого 2008 року                                                                                               м.
Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області
у складі

головуючого
Онищенко Е.А.

суддів :                    Коваленко
А.І.

Денисенко Т.С. при секретарі: Волчановій І.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2007 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину,

ВСТАНОВИЛА:

У травні
2007 року
ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на
повнолітню дитину.

В       позові зазначала, що від шлюбу
з відповідачем, який розірвано 15
грудня 1998 року,

вони мають повнолітнього сина -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

народження, який проживає разом з нею. У 2006 році син поступив в Запорізький національний

технічний університет вартість навчання за семестр складає 2537  грн.  В
ході судового розгляду

позивач уточнила позовні вимоги, просила суд стягнути з відповідача на її
користь аліменти на

утримання повнолітнього сина у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку
щомісячно, але не

менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи
з 12 червня

2007 року і до закінчення навчання, посилаючись на скрутне матеріальне
становище.

Рішенням
шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2007
року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на
утримання повнолітнього сина - ОСОБА_3, у розмірі 1/6 частини з усіх видів
заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з 12 червня 2007 року і до 30 червня 2010
року.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить
рішення скасувати, ухвалити нове рішення яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши
суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної
скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до ст. 308 ЦПК
України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює,
що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог процесуального
та матеріального права.

2

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_2 районний суд виходив з того, що повнолітній син сторін,
який навчається в університеті, мешкає разом з позивачкою, знаходиться на її
утриманні, потребує матеріальної допомоги, та у відповідності зі ст. 199 СК
України має право на отримання аліментів до досягнення 23 років з боку свого
батька ОСОБА_1, якій працює, має постійний заробіток, і може сплачувати
аліменти.

Розглядаючи
спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив
обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом
встановлено, що сторони від шлюбу мають повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
який з 01.09.2006 року є
студентом денного відділення Запорізького Національного Технічного Університету
. Вартість
освітньої послуги становить 20
296  грн. , що семестру - 2537  грн.

Повнолітній
проживає разом з матір'ю, позивачкою у справі. Батько ОСОБА_1 працює, має постійний
середній заробіток в сумі 1328
грн.

За таких
обставин судова колегія вважає, що суд дійшов до правильного висновку , що відповідач
може сплачувати аліменти в розмірі 1/6
частини заробітку на утримання повнолітнього сина на період навчання до
досягнення 23 років.

Посилання
апеляційної скарги на те що районний суд, не прийняв до уваги положення Закону
«Про освіту» , та ст. 510 ЦК України
відповідно до якої договір про навчання їх сина, укладений позивачкою не може
створювати для відповідача обов'язків по оплаті навчання, так як він є третьою
особою є безпідставними, оскільки вони виходять за межі спірних правовідносин,
які регулюються сімейним законодавством.

Посилання
скарги на те, що районний суд не врахував сімейне положення відповідача, який
має двох престарілих батьків також є необгрунтованими, оскільки районний суд
дав належну правову оцінку цієї обставини з урахуванням встановлених судом
фактів.

Таким
чином доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального
чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З
урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з
додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.
ст. 307, 308 , 317 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2007
року по цій справі залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили негайно, проте може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня його
проголошення.