РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ                       Справа № 2-499/08

12 листопада 2008 року
Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого-судді            Хоролець В.В.

при
секретарі                      Костенко
Л.О.

з участю
адвоката              ОСОБА_3

позивача                             ОСОБА_1.

відповідача                        ОСОБА_2

представників третіх осіб
Писаренка А.А., Олефіренко Л.А.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської
області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 доОСОБА_2, третя особа
Великобагачанська селищна рада Великобагачанського району Полтавської області
про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим
приміщенням та виселення без надання іншого житлового приміщення, -

в с т а н о в и в:

З позову ОСОБА_1. вбачається, що вона проживає в житловому будинку АДРЕСА_1, який їй
було подаровано згідно договору дарування 17.02.2004 року. В цьому житловому
будинку проживає її колишній чоловік ОСОБА_2., шлюб з яким в даний час
розірвано та їх спільні малолітні діти ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивачка
ОСОБА_1. вказує, що ОСОБА_2. систематично зловживає спиртними напоями, постійно
влаштовує сварки, застосовує фізичне насильство щодо неї, вживає нецензурну
лайку в присутності дітей. ОСОБА_2. ніде не працює, має заборгованість по
сплаті аліментів, застосовуючи погрози змушує її писати фіктивні розписки про
те, що наче б то вона отримувала він нього необхідні кошти на утримання дітей.

Також
ОСОБА_1. зазначає, що ОСОБА_2. не приймає участі у вихованні дітей ОСОБА_3. та
ОСОБА_4., його поведінка негативно впливає на їх виховання та психологічний
стан дітей, оскільки діти залякані, ховаються відОСОБА_2 і самі інколи вживають
нецензурні слова. Позивачка вказує, що ОСОБА_2. постійно погрожує їй фізичною
розправою та виказує наміри спалити житловий будинок, в зв'язку з чим вона
неодноразово зверталася до правоохоронних органів.

ОСОБА_1.
також вказує, що ОСОБА_2. з дня розірвання шлюбу не сплачує за спожитий газ,
електричну енергію, тверде паливо, участі в ремонту будинку не приймає. Вона
має намір створити іншу сім'ю, однак ОСОБА_2., проживаючи в будинку перешкоджає
її намірам.

Обґрунтовуючи
позов вищевикладеними обставинами та посилаючись на норми Закону України «Про
власність», ч.2 ст.57 СК України та ст.109 ЖК України, позивачка ОСОБА_1.
звернулася до суду з позовом доОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив
право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 та його виселення з даного
житлового будинку без надання іншого житлового приміщення (а.с.16-17).

Ухвалою
суду від 01.09.2008 року до участі у справі в якості третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог щодо предмета спору залучено дітей сторін по справі
ОСОБА_3., 2002 р.н. та ОСОБА_4., 2005 р.н. та орган опіки та піклування
Великобагачанську районну державну адміністрацію (а.с.26).

Ухвалою
суду від 19.09.2008 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено сектор громадянства,
міграції та реєстрації фізичних осіб Великобагачанського РВ ГУМВС України в
Полтавській області (а.с.54).

30.09.2008
року позивачка ОСОБА_1. подала уточнюючу позовну заяву доОСОБА_2, в якій
прохальну частину позовної заяви просила в такій редакції: визнати таким, що
втратив право на користування житлом в будинку АДРЕСА_1ОСОБА_2 та
виселитиОСОБА_2 з будинку АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення
(а.с.61).

В судовому засіданні
позивачка ОСОБА_1. заявлений позов підтримала в повному обсязі, в своїх поясненнях
посилалась на обставини, що викладені в позові і просила суд
визнатиОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житлом в будинку
АДРЕСА_1 та виселитиОСОБА_2 з будинку АДРЕСА_1 без надання іншого житлового
приміщення. Також пояснювала, що ОСОБА_2. інколи купує продукти харчування для
всіх них, деякий час працював на пилорамі у приватного підприємця, проводив
ремонтні роботи печі житлового будинку разом з нею. Про те, що він вчиняв
протиправні дії відносно дітей вона до відповідних органів не зверталася.

Відповідач ОСОБА_2.
позов ОСОБА_1. не визнав, в своїх поясненнях посилався на те, що він в
житловому будинку АДРЕСА_1прописаний на законних підставах зі згоди ОСОБА_1. в
період перебування в шлюбних відносинах. Він не вчиняє насильницьких дій
відносно бувшої дружини ОСОБА_1., дітей не ображає, пояснив, що в 2007 році за
власний кошт привіз причеп дров для опалення даного будинку, де проживає він,
його бувша дружина та їх спільні малолітні діти. Також пояснив, що він сплачує
за спожиті комунальні послуги, періодично придбаває продукти харчування для
колишньої дружини та їх дітей, в 2006 році здійснював ремонтні дії печі в
даному житловому будинку спільно з ОСОБА_1. В задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1. просив відмовити.

Представник третьої особи по справі Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської
області Писаренко А.А. вважає, що в позові не зазначені правові підстави щодо
визнанняОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим будинком та
його виселення і просив суд в задоволенні позову ОСОБА_1. відмовити за
недоведеністю заявлених позовних вимог.

Представники
третьої особи по справі органу опіки та піклування Великобагачанської районної
державної адміністрації Білецька С.О. в судовому засіданні 19.09.2008 року та
Олефіренко Л.А. в судовому засіданні 11.11.2008 року пояснили, що при
обстеженні умов проживання сім'ї ОСОБА_1. було встановлено, що з нею в будинку
проживає бувший чоловік ОСОБА_2. та їх спільні малолітні діти ОСОБА_3, 2002
р.н. та ОСОБА_4., 2005 р.н. В будинку чисто, охайно, діти нормально
спілкувалися з батьком ОСОБА_2., конфліктних ситуацій з участюОСОБА_2 та його
дітей в даному помешканні встановлено не було. В ході обстеження умов
проживання даної сім'ї було встановлено, що насильницьких та протиправних дій
щодо дітей ОСОБА_2. не вчиняв, діти розвиваються нормально згідно їх віку.
Сім'я ОСОБА_1 на обліку у справах дітей не перебуває.

Представник
третьої особи сектора громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб
Великобагачанського РВ ГУМВС України в Полтавській області Худа Л.І. в судовому
засіданні 03.10.2008 року просила суд прийняти рішення згідно вимог ЖК України
та діючого законодавства України.

Суд,
заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1., міркування її представника адвоката
ОСОБА_3, пояснення відповідачаОСОБА_2, пояснення представників третіх осіб
Писаренка А.А., Білецької С.О., Олефіренко Л.А., Худої Л.І., показання свідків,
дослідивши письмові докази по справі, надані особами, що беруть участь у справі
на засадах змагальності та диспозитивності, вивчивши та проаналізувавши
адміністративні матеріали відносноОСОБА_2,
та всі докази в їх сукупності і давши їм належну оцінку, приходить до
висновку, що в задоволенні уточненого позову ОСОБА_1 доОСОБА_2 про визнання
особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та про
виселення необхідно відмовити, виходячи з таких підстав.

Згідно ст. 47 Конституції
України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений
житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Судом
встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 10.02.2002 року (а.с.25), який
в даний час розірвано, про що 11 вересня 2007 року відділом реєстрації
актів цивільного стану Великобагачанського районного управління юстиції видано
свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.4).

Від
шлюбу сторони по справі мають двох малолітніх дітей ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6-7), батьком яких є відповідач ОСОБА_2.

Відповідно до адресних довідок сектору
громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Великобагачанського РВ ГУМВС
України в Полтавській області позивачка ОСОБА_1. зареєстрована в с. Байрак
Великобагачанського району Полтавської області з 02.10.2002 року, відповідач
ОСОБА_2. за даною адресою зареєстрований з 03.02.2003 року (а.с.39), тобто в
період перебування в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1.

Позивачка
ОСОБА_1. проживає в АДРЕСА_1 в такому складі сім'ї - ОСОБА_2. як колишній
чоловік та діти - ОСОБА_3, 2002 р.н. та ОСОБА_4., 2005 р.н. (а.с.8).

Згідно договору дарування житлового
будинку від 17.02.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом
Великобагачанського нотаріального округу Вороною В.І. 17.02.2004 року за
реєстровим № 138, ОСОБА_5., яка діє від імені ОСОБА_6. подарувала ОСОБА_1.
житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.5).
Даний договір дарування житлового будинку на час розгляду справи не
зареєстрований в Миргородському підприємстві технічної інвентаризації та
експертиз «Інвентаризатор».

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України
визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, виникає спір.

З показань свідка сторони відповідача
ОСОБА_7. вбачається, що ОСОБА_2. вживає спиртні напої, однак він допомагав
ОСОБА_1. проводити в житловому будинку деякі ремонтні роботи, займається
обробітком огороду. Проживаючи через будинок від помешкання, де проживає сім'я
ОСОБА_1 і буваючи в них він помічав, що дітиОСОБА_2 ставляться до нього добре,
він теж до них відноситься відповідно.

Позивачка ОСОБА_1. в судовому засіданні
не заперечувала, що ОСОБА_2. спільно з нею здійснював ремонтні роботи печі в
даному житловому будинку, а в минулому році привозив дрова для опалення
будинку, деякий час працював у приватного підприємця, інколи купує продукти
харчування для неї та їх малолітніх дітей.

З акту обстеження
матеріально-побутових умов проживання сім'ї ОСОБА_1. від 11.09.2008 року, який
підписаний всіма членами комісії та самою ОСОБА_1. вбачається, що сім'я
проживає в складі чотирьох чоловік (ОСОБА_1., її бувший чоловік ОСОБА_2., їх
спільні діти ОСОБА_3., 2002 р.н. та ОСОБА_4., 2005 р.н.) в житловому будинку,
який складається з однієї житлової кімнати, кухні, коридору, на час проведення
обстеження у будинку чисто, охайно. З цього акту також вбачається, що загальний
заробіток сім'ї, поряд з іншим складається з періодичної фінансової допомоги,
яку надає ОСОБА_2., який працює в ПП ОСОБА_8. (а.с.47). При цьому в письмовому
поясненні службі в справах дітей ОСОБА_2. вказує, що він надає періодичну
фінансову допомогу ОСОБА_1. (а.с.48).

Згідно ч.1 ст. 156 Житлового кодексу
України члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним в
будинку, що йому належить, користується жилим приміщенням нарівні з власником
будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим
приміщенням. Згідно ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім'ї власника
будинку належать особи, зазначені в частині другій ст.64 цього Кодексу.
Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права
користування займаним приміщенням.

Отже,
ОСОБА_2. правомірно користується житловим приміщення будинком АДРЕСА_1 як
колишній член сім'ї ОСОБА_1.  Будь-якої
угоди між сторонами про порядок користування даним житловим будинком між
сторонами по справі не укладалося. Про необхідність укладення цієї угоди
позивачка ОСОБА_1. не наполягала, що сторони не заперечували в судовому
засіданні.

Норми Житлового кодексу України
визначають правові підстави для визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням та щодо виселення з жилих приміщень, яке у
відповідності до ст.109 ЖК України провадиться в судовому порядку.

З позовної заяви ОСОБА_1. вбачається,
що вона в обґрунтування правових підстав позову посилається на норми Закону
України «Про власність», ч.2 ст.57 СК України та норму ст.109 ЖК України, при
цьому в позові не посилаючись на відповідні правові норми ЖК України, які
визначають підстави визнання особи такою, що втратила право користування
житловим приміщенням та виселення з жилих приміщень.

На неодноразові роз'яснення судом
позивачці ОСОБА_1. права уточнити правові підстави заявленого позову, остання
цим правом не скористалась і просила суд розглядати її позов на заявлених нею
правових підставах та по суті позовних вимог (а.с.27,66,74).

Хоча позивачка ОСОБА_1. фактично не
посилається в позові на ст.116 ЖК України, але обґрунтовуючи позовні вимоги
щодо виселенняОСОБА_2 вона посилається на обставини, що передбачені цією
статтею, зокрема на порушення правил співжиття, які на її думку роблять
неможливим спільне проживання її та дітей з ОСОБА_2 в одному будинку.

Суд проаналізував посилання позивача
ОСОБА_1. на вказані нею правові підстави заявленого позову і вважає, що в даному
випадку не підлягають до застосування норми Закону України «Про власність» та
ч.2 ст.57 СК України, оскільки не регулюють спірні правовідносини, що виникли
між сторонами щодо визнання особи такою, що втратила право користування
житловим приміщенням та щодо виселення особи з жилого приміщення, а посилання
позивача на ст.109 ЖК України містить формальний характер як на загальну
правову норму щодо виселення особи з жилого приміщення.

Відповідних правових підстав щодо
визнанняОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням та
його виселення без надання іншого житлового приміщення позивач ОСОБА_1. не
зазначила і достатніх доказів на підтвердження цього суду не надала.

З оглянутих в судовому засіданні адміністративних
справ №№3-1080/08,3-1376/07,3-2122/08 та 3-2123/08 відносно ОСОБА_1 вбачається,
що він вчиняв правопорушення в стані алкогольного сп'яніння, серед яких було і
вчинення насильства в сім'ї, однак їх вчинення суд не вважає такими, що є
систематичними і можуть стати підставою для виселенняОСОБА_2 із займаного
житлового приміщення, рівно як і наявність заборгованості по сплаті аліментів
на утримання малолітніх дітей.  Судом не
встановлено, що доОСОБА_2, крім накладання протягом року двох адміністративних
стягнень за ст.173-2 КУпАП (вчинення насильства в сім'ї)  застосовувались будь-які інші заходи
запобігання і громадського впливу.

Суду не надано доказів на
підтвердження того, що ОСОБА_2. вчиняє протиправні дії щодо малолітніх дітей
ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Що стосується посилання позивача
ОСОБА_1. на несплату ОСОБА_2 послуг з електропостачання, газ, тверде паливо, то
суд вважає, що позивач не надала належних доказів на підтвердження цього, крім
цього відмовилася надати суду для огляду книжки або квитанції про сплату за
дані види послуг.

Суд критично оцінює показання свідків
сторони позивача ОСОБА_5. та ОСОБА_9., оскільки ці особи перебувають в родинних
відносинах з ОСОБА_1. і є зацікавленими в наслідках розгляду даної справи.

Показання свідка ОСОБА_10. не стосуються
предмету спору між сторонами.

Що стосується свідка позивача ОСОБА_11.,
то суд вважає, що вона не була очевидцем сварок між ОСОБА_1. та ОСОБА_2., крім
цього, як вона пояснила в судовому засідання, вона з відповідачем ОСОБА_2.
перебуває в недружніх відносинах. Однак, пояснення цього свідка в частині того,
що ОСОБА_1. та ОСОБА_2. спільно ведуть господарство суд приймає до уваги,
оскільки в цій частині її показання узгоджуються як з поясненнями сторін, так із
іншими матеріалами справи.

З урахуванням вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що позивачка ОСОБА_1., не вказавши правових підстав для
заявленого позову доОСОБА_2, не довела суду наявність  підстав, що дають право на визнанняОСОБА_2
таким, що втратив право на користування житловим приміщення та його виселення з
житлового будинку без надання іншого житлового приміщення, тому з цих підстав в
задоволенні уточнених позовних вимог ОСОБА_1 належить відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.47
Конституції України, ст.ст.64,156 ЖК України, ст.ст. 3,10,11,57,60,212-215
ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні уточненого позову ОСОБА_1
доОСОБА_2 про визнанняОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим
будинком АДРЕСА_1 та його виселення з даного житлового будинку без надання
іншого житлового приміщення - в і д м о в и т и.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути
подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга до
апеляційного суду Полтавської області
може бути подана протягом двадцяти днів після  подання заяви на апеляційне оскарження.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви на  апеляційне оскарження, якщо заяву на
апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву на апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не подана у встановлений строк, рішення суду
набирає чинності після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після
розгляду  справи апеляційним судом.

Суддя