АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-456 2008 р.                                               Головуючий
інші справи                                                       Мунько
Доповідач в апеляційній інстанції Храпко В.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2008 р. Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області
в складі:

головуючого                     Храпка В.Д.

суддів                                Карпенко О.В., Бурлаки В.О.

при
секретарі                   Пономаренко
Ю.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ДК
«Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» на рішення Черкаського районного суду від 18 грудня 2007 р. по справі за
позовом ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про усунення
порушень законодавства про трубопровідний транспорт, -

встановила:

ДК
«Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» пред'явив позов до ОСОБА_1 про усунення
порушень законодавства про трубопровідний транспорт. Зазначали, що відповідач
незаконно побудував жилий будинок та господарські споруди на земельній ділянці
в охоронній зоні магістрального газопроводу - відгалудження високого тиску до ГРС Єлизаветівка на 7 км, що в районі с. Мошни Черкаського
району. Поскільки відповідачем були допущені порушення охоронної зони, то
просили зобов'язати відповідача знести самовільно побудований ним жилий
будинок, що в районі с. Мошни Черкаського району.

Рішенням
Черкаського районного суду від 18
грудня 2007 р. в задоволенні
позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» просить рішення суду
скасувати, як постановлене із порушенням норм матеріального і процесуального
права.

Перевіривши
законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про відхилення скарги
по наступних підставах.

Відповідно
до ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Розглядаючи
спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив
обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом
встановлено, підтверджено матеріалами справи, що відповідач відповідно до
рішення виконкому Черкаської районної ради від 22 серпня 1994
р.  побудував жилий

2

будинок в с. Мошни. 9 жовтня 1996 р. йому було
видано свідоцтво про право власності на вказаний жилий будинок, яке
зареєстровано в Черкаському об'єднаному бюро технічної інвентаризації.

На час
побудови жилого будинку, відповідно до Постанови Верховної Ради України від 2 вересня 1991 р. № 1545-ХП «Про
порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу
РСР, діяла.

Постанова
РМ СРСР від 12 квітня 1979 р. «Про
посилення охорони магістральних трубопроводів». Відповідно до п. 7 вищеназваної
постанови охоронна зона встановлювалася в розмірі 50 м. від осі трубопровода. Жилий будинок
побудований на відстані 79,5
м.

Посилання
в апеляційній скарзі ДНІП 2.05.06
- 85 «Магістральні трубопроводи», затверджені постановою Державного комітету
СРСР у справах будівництва №
30 від 18.03.1985 р.
Безпідставне, оскільки

Постанова
РМ СРСР мала більшу юридичну силу ніж

Постанова
Державного комітету СРСР у справах будівництва.

Таким
чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.
ст. 307, 308. 314, 315
ЦПК України, судова колегія,
-

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» на рішення Черкаського районного
суду від 18 грудня 2007 р. відхилити, а
рішення суду залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців до суду касаційної
інстанції.