Справа № 22ц-100/08                                                                  Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 29                                                                               Мельник І.О.
Доповідач в апеляційній інстанції Сіренко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

" 28 " січня 2008 р. колегія судців судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого                   Ювшина В.І.,

суддів                             Сіренка Ю.В., Скіць М.І.,

при секретарі                  Бурдуковій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського
районного суду м.Черкаси від 6 листопада 2007 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3, третя особа Комунальне
підприємство «Виробниче житлове
ремонтно-експлуатаційне управління №6» про визнання договору оренди недійсним, виселення з житлового приміщення та
вселення, заслухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, -

встановила:

ОСОБА_2 у липні 2007 року звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_3, третя особа Комунальне підприємство «Виробниче
житлове ремонтно-експлуатаційне управління №6» про
визнання договору оренди недійсним, виселення ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 та вселення її та неповнолітньої
доньки в цю квартиру.

Зазначала, що перебувала з ОСОБА_1 в зареєстрованому шлюбі, який розірвано
14 березня 2006 року. Від даного шлюбу з відповідачем
має доньку ОСОБА_4 1998 року народження, яка проживає разом з
нею. Після розірвання шлюбу вона вимушена була з донькою тимчасово проживати у
своєї матері. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 21
жовтня 1998 року вона, донька та відповідач ОСОБА_1 мають на праві власності квартиру у АДРЕСА_1. 5 квітня 2007 року між відповідачем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір
оренди відповідно до якого останньому передано у найм
частину зазначеної квартири. Проте ні вона, ні донька, як співвласники цієї квартири дозволу відповідачу на укладання такого
договору не давали. В даний час вона з донькою не
можуть вселитись в належну їм квартиру, оскільки відповідач ОСОБА_3 змінив замок на вхідних дверях і своїми діями
чинить перешкоди у користуванні належною їм квартирою, яка є їх єдиним
житлом.

Посилаючись на вказані обставини позивачка вважає, що діями ОСОБА_1 та ОСОБА_3
порушені права її та неповнолітньої доньки.

2

Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 6 листопада 2007 року
позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування обставин,
що мають значення для справи та неправильне
застосування норм матеріального права, порушує питання про скасування постановленого у справі рішення та направлення
справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Перевіривши законність та обґрунтованість постановленого у справі рішення в
порядку статті 303 ЦПК України, судова палата,
приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення з
таких підстав.

Відповідно до статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних міркувань.

По справі встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на
житло від 21 жовтня 1998 року квартира
АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2, ОСОБА_1 та
їхній доньці ОСОБА_4

Відповідно до договору оренди від 5 квітня 2007 року відповідач цю квартиру
передав у найм для проживання ОСОБА_3, який змінив у квартирі замок, чим
перешкоджає позивачці і малолітній ОСОБА_4
користуватись належною квартирою. Вказаний договір нотаріально не
посвідчений та не пройшов державної реєстрації.

Відповідно до ч.2 статті 369 ЦК розпорядження майном, що є у
спільній сумісній власності, здійснюється за згодою
всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному
посвідченню та (або) державній реєстрації, має
бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Такої згоди позивачка при вчиненні відповідачем з ОСОБА_3 договору оренди
квартири не давала.

Згідно ч.6 статті 203 ЦК України правочин, що вчиняється
батьками, не може суперечити правам та інтересам
їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Наведене свідчить, що суд прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог позивачки, оскільки договір оренди
квартири від 5 квітня 2007 року укладений ОСОБА_1 без згоди інших
співвласників та з порушенням прав малолітньої ОСОБА_4

Вірно встановивши факти і відповідні їм правовідносини, встановивши
наявність порушеного права за захистом якого
спрямовано звернення до суду, постановивши рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, суд першої інстанції
постановив правильне рішення яким задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2

Оскільки доводами апеляційної скарги не спростовано висновки суду, то підстав
для її задоволення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307; 308; 314; 315
ЦПК України, судова палата, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Соснівського районного суду
м.Черкаси від 6 листолпада 23007 року по даній справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України
протягом двох місяців.