РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2008 року Вишгородський районний
суд Київської області в складі

головуючого - судді

Чіркова Г.Є.,

при секретарі

Бєлянській Н.М.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом
Військового прокурора Київського гарнізону в інтересах Військової частини
НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,

встановив:

прокурор звернувся до суду з даним
позовом, посилаючись на право зворотної вимоги (регресу) до відповідача,
винного в заподіяні шкоди джерелом підвищеної небезпеки, з якого просить
стягнути 22 285 грн. 63 коп. - розмір виплаченого Військовою частиною
відшкодування.

Прокурор та представник військової частини
НОМЕР_1 просили про задоволення позову з викладених у ньому підстав.

Представник відповідача проти позову
заперечив і ствердив про обмежену матеріальну відповідальність ОСОБА_1 - в
розмірі місячного грошового забезпечення.

Заслухавши сторони і дослідивши матеріали
справи, суд дійшов наступного.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1
протягом строку дії контракту з 15 травня 2002 року проходив військову службу у
Збройних силах України, зокрема у військовій частині НОМЕР_1.

З 14 січня 2005 року наказом командира
військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 переміщений для проходження служби до
військової частини НОМЕР_2.

За час проходження служби у військовій
частині НОМЕР_1, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 9
жовтня 2003 року НОМЕР_3 за водієм старшим сержантом контрактної служби ОСОБА_1
закріплено вантажний автомобіль ЗиЛ-431410 НОМЕР_4, якій належить військовій
частині.

18 жовтня 2003 року на перехресті вулиць
Богатирська і Полярна в м. Києві, ОСОБА_1 під час виконання службових
обов'язків, керуючи автомобілем „ЗиЛ-431410” НОМЕР_4, згідно шляхового листа №
1067 від 18 жовтня 2003 року, порушив п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України й
допустив зіткнення і пошкодження автомобіля Пежо-205 НОМЕР_5.

Про такі обставини йдеться в постанові
Вишгородського районного суду від 25 листопада 2003 року, а також рішеннях
Оболонського районного суду м. Києва від 12 липня 2005 року та апеляційного
суду м. Києва від 1 листопада 2005 року, на підставі яких з власника
транспортного засобу - Військової частини НОМЕР_1, на відшкодування заподіяної
з вини ОСОБА_1 шкоди на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стягнуто 22 285 грн. 63
коп., що вбачається з платіжного доручення НОМЕР_6 від 6 червня 2006 року.

Таким чином, матеріалами справи
встановлено цивільне право позивача на пред'явлення зворотної вимоги до особи,
що заподіяла шкоду у розмірі виплаченого відшкодування, відповідно до вимог ст.
1191 ЦК України.

Разом з тим, „Положенням про матеріальну
відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі” затвердженим
Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року (далі Положення),
визначено підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності
військовослужбовців, винних у заподіянні шкоди держави під час виконання ними
службових обов'язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами,
порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами.

Судом установлено, що в момент заподіяння
шкоди ОСОБА_1 виконував службові обов'язки згідно шляхового листа № 1067.

Відповідно до п.п. 7 і 8 Положення,
військовослужбовці у разі заподіяння з їх вини третім особам шкоди, яку було
відшкодовано відповідно до чинного законодавства військовою частиною,
зобов'язані відшкодувати її військовій частині у порядку передбаченому цим
Положення та цивільним законодавством України. З цих же підстав до
військовослужбовців застосовується повна або обмежена матеріальна
відповідальність.

Пунктом 13 Положення визначено підстави
матеріальної відповідальності військовослужбовців у повному розмірі заподіяної
шкоди, ознаки яких в діях ОСОБА_1 у матеріалах справи відсутні й наявність яких
у судовому засіданні учасниками процесу також не доводилася.

У той же час, п. 10 Положення встановлена
матеріальна відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну недбалим
виконанням ними службових обов'язків, передбачених військовими статутами,
порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, в розмірі заподіяної
шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення.

Заподіявши шкоду, про відшкодування якої
просить позивач у порядку регресу, ОСОБА_1 виконував службові обов'язки і
порушив п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України, що є підставою до настання
його матеріальної відповідальності згідно п. 10 Положення.

За час проходження служби у Військовій
частині НОМЕР_1 з 15 травня 2002 року по 14 січня 2005 року розмір місячного
грошового забезпечення ОСОБА_1 складав 572 грн. 82 коп.

Таким чином, пред'явлений позов підлягає
частковому задоволенню, в межах розміру місячного грошового забезпечення
відповідача.

На підставі викладеного і керуючись
статтями 209-215 ЦПК України,

вирішив:

позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 - 572 грн. 82 коп. на
компенсацію виплаченого відшкодування в межах розміру місячного грошового
забезпечення.

Рішення набирає законної сили протягом 10
днів з дня його проголошення і може бути оскаржено в апеляційному порядку
шляхом подання в зазначений строк заяви про його оскарження та протягом 20 днів
після цього апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя

РІШЕННЯ
копія

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2006 року Вишгородський
районний суд Київської області в складі

головуючого - судді

Чіркова Г.Є.,

при секретарі

Бєлянській Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні
в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до приватного нотаріуса
Вишгородського районного округу Київської області - Голуб Людмили Андріївни про
зобов'язання вчинити нотаріальну дію,

встановив:

ОСОБА_4
звернулася до суду з даним позовом у якому оскаржує відмову у вчиненні
нотаріальної дії щодо договору купівлі продажу жилого будинку, оскільки вважає,
що перешкоди цьому правочину відсутні.

Зважаючи, що для складання повного рішення
може бути витрачений значний час, на підставі ч. 3 ст. 209 ЦПК України, суд
вважає необхідним проголосити його вступну і резолютивну частину, а повний
обсяг скласти протягом 5 днів.

Керуючись
статтями 209-215 ЦПК України,

вирішив:

в
задоволені позову ОСОБА_4 відмовити.

Рішення
набирає законної сили протягом 10 днів з дня його проголошення і може бути
оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання в зазначений строк заяви про її
оскарження та протягом 20 днів після цього апеляційної скарги або в порядку ч.
4 ст. 295 ЦПК України.

з оригіналом звірена

Суддя