Справа № 22ц-119   2008 р.
інстанції Борисенко П.І.
апеляційній інстанції Скіць М.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

05
лютого 2008 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Черкаської області в складі:

головуючого   Адаменко Л.В.

суддів  Ювшина В.І., Скіця М.І.

при секретарі  Бурдуковій О.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ТОВ
"Інфоазот" на рішення Лисянського районного суду від 26 жовтня 2007
року по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ТОВ "Інфоазот", ВАТ
„Азот", Лисянської селищної ради про визнання частково недійсним договорів
купівлі продажу від 12 грудня 1991 року та від 06 вересня 1993 року в частині
продажу жилих будинків та зобов"язання Лисянської селищної ради прийняти
на свій баланс шість квартир і забезпечити право позивачів на приватизацію
житла, -

встановила:

ОСОБА_1,
ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в травні 2007 року звернулися до суду з
вищезазначеним позовом.

Зокрема
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 зазначили,
що згідно рішення Лисянської селищної ради від 05 червня 1986 року № 150 вони
отримали ордери і заселились в квартири АДРЕСА_1. Вказані квартири будувались ВО „Азот" і були передані
24 квітня 1986 року Лисянській райраді для заселення.

В наданих їм
квартирах вони з сім"ями мешкають і по даний час.

ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 В обґрунтування своїх вимог зазначали, що вони
працювали на Лисянському складі рідкого аміаку ВО „Азот" на різних посадах.

Відповідно
до рішення Лисянської селищної ради від 31 січня 1986 року № 24 вони отримали
ордери та заселились в квартири в будинках АДРЕСА_2, де і проживають до цього
часу.

За власні кошти
вони проводили ремонт будинків та газифікували їх.

Звернувшись
до суду з позовом про приватизацію житла вони довідались, що 12 грудня 1991
року ВО „Азот"
продало МП НІЦ
„Інфомир" м. Одеса разом із складом рідкого аміаку і три жилих будинки де
вони всі мешкають. Вподальшому МП
НІЦ „Інфомир" в 1993 році продало склад та житлові будинки ТОВ
„Інфоазот".

Просили
суд визнати договір купівлі - продажу від 12.12.1991 року, укладений між
Черкаським ВО
„Азот" та МП НІЦ „Інфомир" в частині продажу шести квартир в
трьох

житлових
будинках № 1, 3, 5 по вул.
Котляревського в с.м.т. Лисянка недійсним.

Акт
передачі основних засобів МП
НІЦ „Інфомир" ВАТ „Інфоазот" від 06.09.1993 року в частині
передачі цих будинків визнати недійсним.

Зобов'язати
Лисянську селищну раду прийняти на свій баланс квартири АДРЕСА_1, квартири
АДРЕСА_2 та зобов'язати Лисянську селищну раду забезпечити їм право на
приватизацію житла тобто займаних їх сім"ями квартир у вищезазначених
будинках.

Рішенням  Лисянського районного суду від  26 жовтня 2007 року позов задоволено.

Визнано
недійсним договір купівлі - продажу від 12.12.1991 року, укладений між
Черкаським ВО
„Азот" та МП НІЦ „Інфомир" в частині продажу шести квартир в
трьох житлових будинках АДРЕСА_1.

Визнано
недійсним Акт передачі основних засобів МП НІЦ „Інфомир" ВАТ
„Інфоазот" від 06.09.1993 року в частині передачі будинків АДРЕСА_1.

Передано
на баланс Лисянської селищної ради будинки АДРЕСА_1.

Зобов"язано
Лисянську селищну раду прийняти на свій баланс будинки АДРЕСА_1 та забезпечити
реалізацію позивачами права на приватизацію житла.

Не
погоджуючись з рішенням суду, ТОВ „Інфоазот" подало апеляційну скаргу до
котрої приєдналось ВАТ „Азот", в якій просить про скасування рішення суду
і ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову з тих підстав, що
суд неповно дослідив докази по справі, висновки суду про задоволення позову не
ґрунтуються на доказах по справі і неправильне застосування судом норм
матеріального права.

Судова
колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися,
вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої
інстанції, приходить до висновку про те, що апеляційна скарга повинна бути
частково задоволена виходячи з наступного.

Відповідно
до ст. 213 ЦПК України та роз"яснень Пленуму Верховного Суду України, що
викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 „Про судове рішення",
рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального
законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності
з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних
правовідносин.

Обґрунтованим
визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення
для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими
в судовому засіданні.

З
матеріалів справи вбачається, що осорюваний договір від 12 грудня 1991 року був
укладений між Черкаським ВО
„Азот" та МПП "Інфомир" однак не притягнув до участі в
справі МПП в якості відповідача.

Відповідно
до ст. 311 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і
передачі справи на новий розгляд, якщо суд вирішив питання про права та
обов"язки осіб, які не брали участь у справі.

При
таких обставинах рішення суду першої інстанції як ухвалене з порушенням
процесуального закону, підлягає до скасування з направленням справи на новий
судовий розгляд.

При
новому розгляді справи слід залучити до участі в справі всіх зацікавлених осіб
та врахувати положення чинного законодавства стосовно моменту виникнення права
власності на нерухоме майно.

Керуючись
ст.ст. 303, 304, 307, 311, 314, 315 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ТОВ „Інфоазот" задовольнити частково.

Рішення
Лисянського районного суду від 26 жовтня 2007 року по даній справі скасувати.

Справу
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_7 до ТОВ "Інфоазот", ВАТ
„Азот", Лисянської селищної ради про визнання частково недійсним договору
купівлі продажу від 06 вересня 1993 року в частині продажу жилих будинків та
зобов"язання Лисянської селищної ради прийняти на свій баланс шість
квартир і забезпечити право позивачів на приватизацію житла направити на новий
розгляд до Лисянського районного суду в іншому складі.

Ухвала
набирає чинності одразу після проголошення і може бути оскаржена до Верховного
Суду України в касаційному порядку протягом двох місяців.