Справа №2-172/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

21 лютого 2008 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді    Хомика А.П.

про секретарі -
Кіндратишин Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дрогобичі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у
Дрогобицькому районі про визнання права власності на недобудоване нерухоме
майно в порядку спадкування, за позовом ОСОБА_2 до Дрогобицької міської ради,
за участю третіх осіб - ОСОБА_1, Садівничого товариства "Здоров'я",
Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори, про визнання права
власності на Ѕ дачного будинку та Ѕ земельної ділянки для обслуговування
дачного будинку та садівництва в порядку спадкування за законом, за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Державної податкової інспекції у Дрогобицькому районі про
визнання спадкоємцем першої черги за законом та визнання права власності на Ѕ
незавершеного будівництвом житлового будинку та господарських споруд та
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третіх осіб -
Державної податкової інспекції у Дрогобицькому районі, Першої Дрогобицької
державної нотаріальної контори, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності
на Ѕ ідеальну частину житлового буднику та господарських споруд, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ДПІ у Дрогобицькому районі про
визнання права власності на недобудоване нерухоме майно в порядку спадкування
за законом. В обґрунтування позову посилається на те, що його батькові -
ОСОБА_6 рішенням №37 віл 14 листопада 1991 року виконкому Снятинської сільської
ради народних депутатів Дрогобицького району Львівської області була виділена
земельна ділянка площею 0,12 га в АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських споруд. Виділена земельна ділянка була
винесена в натурі, тобто визначені її межі, які погоджені з сусідніми
землекористувачами. Після цього головний архітектор Дрогобицького району
затвердив проект, надавши дозвіл на будівництво.

Отримавши дозвіл на будівництво, при наявності проекту, батько розпочав
будівництво житлового будинку, господарських споруд та мансарди. На даний час
збудовано житловий будинок зовнішнім розміром (12,58 х 11, 54) м. та веранда зовнішнім
розміром (7,72 х 1,87) м. Крім того, на земельній ділянці побудовано гараж
розміром (7,0 х 3,90) м. та сарай розміром (10.10 х 6.07) м. + (5,25 х 6.0) м.
Згідно довідки Дрогобицького МБТІ від 11.08.2005 року № 167 готовність
незавершеного будівництва складає 61% і його вартість з врахуванням діючої
індексації становить 41628 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року його батько помер. Після його смерті він являється
спадкоємцем першої черги за законом, оскільки вступив в оперативне володіння
майном, яке належало батькові, тобто фактично прийняв спадщину, а тому просить
суд постановити рішення, яким визнати за ним право приватної власності на
незавершений будівництвом житловий будинок та господарські споруди в АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом спадкоємцем першої черги після смерті батька -
ОСОБА_6, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В подальшому, до суду звернувся ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_1, ДПІ у
Дрогобицькому районі про визнання спадкоємцем першої черги за законом та
визнання права власності на Ѕ незавершеного будівництвом житлового будинку та
господарських споруд, посилаючись на те, що його батькові ОСОБА_6 рішенням № 37
від 14 листопада 1991 року виконкому Снятинської сільської ради народних
депутатів Дрогобицького району Львівської області була виділена земельна
ділянка площею 0,12 га в АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового
будинку та господарських споруд, на якій батько побудував незавершений
будівництвом житловий будинок (61% готовності) та господарські споруди.

Оскільки заповіту після смерті батько не залишив, а тому він та його менший
брат ОСОБА_1 є його спадкоємцями за законом першої черги.

В Першій Дрогобицькій державній нотаріальній конторі ні він, ні його брат
не ставили вимоги про включення незавершеного житлового будинку та господарських
споруд в спадкове майно, так як брат заявив, що дане незавершене будівництво і
господарські споруди були подаровані йому батьком ще при житті, а тому 12 січня
2006 року Перша Дрогобицька державна нотаріальна контора видала свідоцтва про
право на спадщину за законом, в яке не було включено незавершений будівництвом
житловий будинок і господарські споруди. ?

Він проживав і на даний час проживає в місті Ківерці Волинської області. 19
червня 2007 року Снятинська сільська Рада повідомила його про те, що спірний
незавершений будівництвом житловий будинок та господарські споруди, які
належали його батькові, не були подаровані його брату, а були оформлені на
нього на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 30 серпня 2005
року, яке в подальшому було скасовано, а тому просить суд визнати його
спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька та визнати за ним право
приватної власності на Ѕ незавершеного будівництвом житлового будинку та
господарських споруд, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 по спадкуванню за
законом після смерті батька ОСОБА_6

Крім цього, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Дрогобицької міської
ради про визнання права власності на Ѕ дачного будинку та Ѕ земельної ділянки
для обслуговування дачного будинку та садівництва в порядку спадкування за
законом спадкоємцем першої черги після смерті батька - ОСОБА_6 В позові
посилається на те, що згідно рішення Дрогобицького міськвиконкому від
17.09.1998 року за №252 члену СТ "Здоров'я" його батькові - ОСОБА_6
була передана у приватну власність земельна ділянка на АДРЕСА_2, площею 867 кв.
м., на якій батьком було збудовано дачний будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року його батько помер, заповіту на випадок своєї смерті
батько не залишив, а тому спадщина в рівних частках відкрилась для нього та його
брата - ОСОБА_1

Однак, вказаний вище дачний будинок в перелік спадкового майна помилково
включений не був. 13.06.2007 року СТ "Здоров'я" повідомило його, що
земельна ділянка згідно рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської Ради
від 17.09.1998 року №252 передана у приватну власність і закріплена за його
батьком ОСОБА_6 Разом з тим, СТ "Здоров'я" 13.06.2007 року видало
йому також довідку, якою не заперечує в прийомі його в члени товариства і
закріплення за ним земельної ділянки по АДРЕСА_2, яка належала його батькові
ОСОБА_6

На підставі цієї довідки він звернувся в Дрогобицьку міську раду з заявою
на ім'я міського голови ОСОБА_7 з проханням закріпити за ним вказану вище
земельну ділянку та передати цю ділянку йому у приватну власність. В цей же час,
колишня батькова дружина - ОСОБА_3, з якою він був розлучений вже багато років,
яка не являється спадкоємцем ні за законом, ні за заповітом, подала заяву в
Дрогобицьку міську раду про передачу батькової дачної земельної ділянки, на
якій знаходиться вищезгаданий дачний будинок, щоб закріпити за нею право на
земельну ділянку, яку було задоволено. Натомість, 09 липня 2007 року на
засіданні постійної комісії по регулюванню земельних відносин було розглянуто
його заяву про передачу спірної земельної ділянки площею 867 кв.м. йому у
приватну власність у зв'язку із смертю батька ОСОБА_6 та безпідставно
відмовлено йому в цьому. На цьому ж засіданні комісії було відмінено підпункт
10.1 пункту 10 протоколу №34 засідання постійної комісії по регулюванню
земельних відносин, яким раніше земельна ділянка площею 867 кв. м. була
закріплена за колишньою батьковою дружиною - ОСОБА_3

Вважає, що комісія не розібралась і не вивчила даного питання. Колишній
батьковій дружині, яка ніякого відношення не має до даної земельної ділянки та
дачного будинку, який знаходиться на цій земельній ділянці, комісія закріплює
за нею земельну ділянку, а йому - синові, який являється спадкоємцем першої
черги за законом після смерті батька, безпідставно відмовляє, про що свідчить
лист Дрогобицького міського управління земельних ресурсів Львівської області
№А-593 від 12.07.2007 року, хоч спадкоємцями даного дачного будинку є в рівних
частках він та його брат - ОСОБА_1, а тому просить суд визнати за ним право
власності на спірну 1/2 частку дачного будинку та 1/2 частку земельної ділянки
для обслуговування дачного будинку та садівництва в порядку спадкування за
законом.

Не погодившись із первісними позовами, до суду звернулась ОСОБА_3 з
зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ
ідеальну частину житлового буднику та господарських споруд, обґрунтовуючи
позовні вимоги тим, що 25 червня 1983 року вона уклала шлюб з ОСОБА_6, в якому
у них ІНФОРМАЦІЯ_2 року народився син - ОСОБА_1

Рішенням Снятинської сільської ради №37 від 14 листопада 1991 року ОСОБА_6
була виділена земельна ділянка розміром 0,2 га та надано дозвіл на будівництво
індивідуального житлового будинку. Будівництво житлового будинку розпочалося за
їхні спільні кошти в 1994 році, після того як був триманий будівельний паспорт.
Вона приймала участь в будівництві як матеріально, так і фізично, готувала їжу
майстрам-будівельникам. Фактично ними був споруджений будинок з керамічних
блоків зовнішнім розміром (12,58 х 11,54) м., веранда зовнішнім розміром (7,72
х 1,87) м., гараж розмірами (7,0 х 3,9) м., сарай розмірами (10,1 х 6,07) м. +
(5,25 х 6,0) м. Дах будинку був покритий металевими листами, а дах
господарської споруди - шифером. Будівництво житлового будинку та господарських
споруд проводилося по індивідуальному проекту, без передбаченої законом
документації для проведення будівельних робіт.

В 1999 році шлюб між нею та ОСОБА_6 був розірваний. При розірванні шлюбу
питання про розподіл спільного майна подружжя вони з ОСОБА_6 в судовому порядку
не вирішували, оскільки мали намір пізніше поділити таке добровільно. Це було
викликано, зокрема, відсутністю правовстановлюючих документів на нерухомість -
права власності на житловий будинок в с. Старе Село, оскільки він був
побудований не по затвердженому проекту, а по індивідуальному та був в
незавершеному стані. На день розірвання шлюбу житловий будинок був побудований
на 61 % готовності. Разом з тим, дачний будинок був побудований в садівничому
товаристві "Здоров'я" також без проекту, а державний акт на право власності
на земельну ділянку не був отриманий.

Після розірвання їхнього шлюбу, ОСОБА_6 будівництвом житлового будинку в с.
Старе Село не займався. Вона неодноразово зверталася до ОСОБА_6 з вимогами, щоб
він виконав проектні роботи на побудований житловий будинок та господарські
споруди. Разом з тим, між ними була усна домовленість, що якщо він не
виготовить проектну документацію на протязі 3-х років після розірвання шлюбу,
то все незавершене будівництво (після його завершення) буде оформлене на
їхнього сина ОСОБА_1 Саме з цих причин вона і не зверталася до суду з позовом
про розподіл спільного сумісного майна подружжя.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 раптово помирає, так і не зареєструвавши права
власності на вказаний житловий будинок і на день його смерті цей будинок в с.
Старе Село знаходився в тому ж самому стані, що і на час розірвання їхнього
шлюбу.

ОСОБА_2 було добре відомо, що вона
разом з його батьком побудували дачний будинок та не завершили
будівництво житлового будинку з господарськими спорудами в с. Старе Село. Він
неодноразово бував як на дачі, так і на будівництві житлового будинку, оскільки
на протязі 3-х років постійно проживав в м. Дрогобичі з 1994 по 1996 року під
час навчання в Дрогобицькому медичному коледжі-інституті та знаходився на
їхньому утриманні. В той час вона ще перебувала у шлюбі з ОСОБА_6

Після смерті ОСОБА_6 спадкоємцями першої черги були його два сини: ОСОБА_1
та ОСОБА_2. Між нею, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 була домовленість, що спадкове майно
вони поділять в добровільному порядку, щоб ніхто з них не звертався з позовними
заявами до суду та не несли зайві матеріальні витрати. Згідно цієї домовленості
незавершене будівництво житлового будинку з господарськими спорудами поділять
між собою ОСОБА_1, та ОСОБА_2, а їй буде належати дачний будинок та земельна ділянка.
Після оформлення відповідних документів незавершене будівництво буде продано, а
гроші ОСОБА_1, та ОСОБА_2 поділять між собою в рівних долях. Розмови про те, що
цей будинок був подарований батьком ще при його житті ОСОБА_1у між ними не
було. ОСОБА_1, та ОСОБА_2 мали намір як скоріше продати незавершене будівництво
за 25 тис. доларів США, щоб воно не руйнувалося, розкрадалося. Після
домовленості було вирішено, що ОСОБА_1, не чекаючи закінчення терміну для
прийняття спадщини, звернеться з позовною заявою до суду про визнання права
власності на незавершений будівництвом житловий будинок та господарські споруди
в с. Старе Село Дрогобицького району, що і було зроблено. Таке їхнє рішення
дало можливість звернутися ОСОБА_1 з заявою про виготовлення проектної
документації та внесення змін в проект забудови земельної ділянки, визначити
вартість незавершеного будівництва та процент її готовності.

30 серпня 2005 року Дрогобицьким міськрайонним судом було постановлено
рішення, яким визнано право приватної власності на незавершений будівництвом
житловий будинок та господарські споруди в с. Старе Село за ОСОБА_1.

В серпні 2005 ОСОБА_2 повідомив її та ОСОБА_1, що йому терміново потрібні
гроші для купівлі квартири в м. Луцьку. На той час ще неможливо було відчужити незавершене
будівництво для того, щоб дати гроші ОСОБА_2, але саме 1 вересня 2005 року
ОСОБА_1 уклав договір купівлі-продажі квартири АДРЕСА_1, а 12 вересня 2005 року
ОСОБА_2 був надісланий грошовий переказ на суму 9920 євро, що становило на той
час 12000 американських доларів.

Незавершене будівництво житлового будинку в с. Старе Село було продано
згідно договору купівлі-продажу 4 листопада 2006 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які
купили його в рівних долях, а саме по Ѕ ідеальній частині. Продаж було вчинено
після виготовлення необхідних документів та приватизації земельної ділянки.
Таким чином спадкове майно між спадкоємцями було поділено в добровільному
порядку.

Оскільки в даний час домовленість між ними порушена, а вищевказане нерухоме
майно - дачний та житловий будинок вони придбали з ОСОБА_6 під час шлюбу, то
вважає, що їй належить Ѕ частина цього майна і просить суд визнати за нею право
власності на Ѕ ідеальну частину дачного будинку та земельної ділянки, що
знаходиться в садівничому товаристві "Здоров'я", АДРЕСА_2 та Ѕ
ідеальну частину житлового будинку АДРЕСА_1.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав первісні позовні вимоги, визнав
позов ОСОБА_3 і доповнив, що після смерті ОСОБА_6 все майно між ним -
ОСОБА_1  та його братом було розділено
порівну. Разом з тим, між ним, його матір'ю - ОСОБА_3 та братом - ОСОБА_2
існувала усна домовленість про розподіл спадкового майна батька, а тому ОСОБА_2
знав про винесення 30.08.2005 року судом рішення, оскільки давав оголошення про
продаж будинку в газету і не заперечував, щоб він оформляв всі документи на
будинок в с. Старе Село на своє ім'я. За половину вартості вказаного будинку
він перерахував на рахунок свого брата - ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 12000
доларів США. Квартира, в якій він проживав зі своїм батьком була державною, а
тому до спадкової маси після смерті батька не входила, а після смерті батька
була ним приватизована.

Після оформлення всіх документів на вказаний будинок в с. Старе Село, його
було відчужено за 25000 доларів США, а тому він заплатив брату 12000 доларів
США, які не були спадковими, а його власними. Саме на таку суму вони домовились
з братом, оскільки попередньо дізнавались про вартість спірного будинку.

Просить його позов задоволити, в задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовити та
не заперечує проти задоволення позову ОСОБА_3

ОСОБА_2 та його представник - ОСОБА_8 підтримали свої позовні вимоги, не
визнавши позову ОСОБА_1 та ОСОБА_3 і доповнили, що його батько ОСОБА_6 розірвав
шлюб із ОСОБА_3 в 1999 році. При розірванні їхнього шлюбу між ними були вирішені
всі майнові спори і жодних претензій матеріального характеру ОСОБА_3 до батька
до сьогоднішнього часу не пред'являла. В той же час, ОСОБА_6 жив в іншому місці
і продовжував будівництво житлового і дачного будинків. Вважають, що ОСОБА_3
пропустила термін звернення до суду з позовом про поділ спільного майна
подружжя, а тому просять в цій частині позову відмовити.

Разом з тим, єдиними спадкоємцями по закону першої черги після смерті
батька стали він і його брат - ОСОБА_1 Між ним та братом не існувало ніякої
усної домовленості, яка б стосувалась розподілу спірних дачного та житлового
будинків. 12 січня 2006 року Перша Дрогобицька державна нотаріальна контора
видала свідоцтва про право на спадщину за законом, в яке не було включено
незавершений будівництвом житловий будинок і господарські споруди, оскільки ні
він, ні його брат не ставили такої вимоги, так як ОСОБА_1 заявив, що дане
незавершене будівництво і господарські споруди були подаровані йому батьком ще
при житті. Оскільки це не відповідало дійсності і після смерті батька брат його
обманув, а тому просять суд задоволити їхній позов, відмовивши в позові брата
ОСОБА_1

Що стосується перерахованих йому на рахунок коштів в сумі 9920 євро
ОСОБА_1, то це були гроші, які вони разом з братом виявили в квартирі батька
після його смерті і які він побоявся брати з собою в дорогу в м. Луцьк. Тому
ОСОБА_1, перерахував їх йому на його банківський рахунок. Жодного відношення до
спірного незавершеного будівництвом житлового будинку дані кошти не мають.

ОСОБА_3 в судовому засіданні уточнила свої позовні вимоги, позов ОСОБА_1
визнала, не визнавши позовів ОСОБА_2, та доповнила, що після їхнього з ОСОБА_6
розлучення не могли йти мови про поділ спільного майна подружжя, оскільки на
таке не було жодних правовстановлюючих документів. Згідно їхньої домовленості,
житловий будинок в с. Старе Село вони будують і залишать їхньому спільному
синову - ОСОБА_1, а дачний будинок буде їхнім спільним. Крім цього, за половину
вартості квартири по АДРЕСА_1 чоловік дав їй 3,5 тис. доларів США і вона
виписалась з неї.

4 роки до дня смерті ОСОБА_6 проживав у квартирі по АДРЕСА_1, яка
перебувала у державній власності, з іншою жінкою. Помер ОСОБА_6 несподівано і
його похоронами займався його рідний брат. Їхній син ОСОБА_1 ключі від вказаної
квартири отримав лише після спливу 9 днів з дня смерті батька від його
співжительки. Остання вивезла з квартири всі придбані ними нові побутові речі.
В подальшому сином було приватизовано вказану квартирі і відчужено, так як у
нього виникла потреба в житлі у м. Львові. Частину грошей в розмірі 12000 грн.
від продажу квартири ОСОБА_1 передав братові - ОСОБА_2 як компенсацію за
половину незавершеного будівництвом житлового будинку в с. Старе Село.

Оскільки дачний будинок та прилегла до нього земельна ділянка не є ні за
ким зареєстрованими на праві власності, а тому просить її позов в цій частині
не розглядати до вирішення питання їхнього узаконення  та просить суд визнати за нею лише право
власності на Ѕ ідеальну частину житлового будинку АДРЕСА_1.

Представник Дрогобицької міської ради - ОСОБА_9 просив відмовити в
задоволенні позову ОСОБА_2 в частині, що стосується визнання за ним права
власності на половину дачного будинку та прилеглої земельної ділянки з тих
підстав, що таке будівництво здійснено самочинно і особа, яка здійснила таке
самочинне будівництво, не набуває права власності на нього.

Представник СТ "Здоров'я" - ОСОБА_10 не заперечила проти
задоволення позову ОСОБА_2 в частині, що стосується визнання за ним права
власності на половину дачного будинку та прилеглої земельної ділянки
покладається на думку суду. Пояснила суду, що покійний ОСОБА_6 був членом
Садівничого товариства "Здоров'я" та мав у безоплатному користуванні
земельну ділянку, на якій здійснював самочинне будівництво дачного будиночку.
На даний час таке будівництво не закінчено. Після смерті ОСОБА_6 його колишня
дружина ОСОБА_3 звернулась до директора СТ "Здоров'я з питанням узаконення
дачного будинку, не повідомивши при цьому, що вони були розлучені.
Підготовлений пакет документів було передано у відділ приватизації. Саме в цей
час до них також звернувся і син покійного з аналогічним проханням, а тому
питання узаконення земельної ділянки було призупинено до вирішення даної
справи.

Представник ДПІ у Дрогобицькому районі в судове засідання не з'явився, не
повідомивши причин, хоча повістка йому була направлена своєчасно на останню
відому судові адресу і, керуючись ст. 77 ЦПК України, суд вважає цю особу
повідомленою про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд
визнав неявку представника ДПІ у Дрогобицькому районі неповажною та розглянув
справу у його відсутності.

Державний нотаріус Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори в
судове засідання не з'явилась, направивши суду заяву, в якій просить справу
розглядати у її відсутності.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали
справи суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення в повному обсязі, а
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та позову ОСОБА_3 слід відмовити, виходячи
з наступного.

Матеріалами справи встановлено і сторонами не оспорюється, що ОСОБА_6 та
ОСОБА_3 з 25.06.1983 року до 20.07.2000 року перебували в зареєстрованому шлюбі
(копія свідоцтв про укладення та розірвання шлюбу), в якому у них ІНФОРМАЦІЯ_2
року народився син ОСОБА_1. Разом з тим, ОСОБА_6 є також батьком для ОСОБА_2
(копії свідоцтва про народження).

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1, вданого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року відділом РАЦСу м. Дрогобича Дрогобицького МРУЮ Львівської
області, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року у 52-річному віці.

Згідно вимог ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті
особи і часом її відкриття є день її смерті.

У відповідності до вимог статей 1222, 1261 ЦК України право на спадкування
мають особи, визначені у заповіті, а в разі його відсутності, право на
спадкування за законом одержують в рівних частках діти спадкодавця, той з
подружжя, який його пережив, та батьки. Передбачене коло спадкоємців першої
черги за законом є вичерпним.

Таким чином, оскільки покійним ОСОБА_6 на випадок своєї смерті заповіту
складено не було, згідно вимог статей 1261, 1278 ЦК України відкрилась спадщина
в рівних частках на спадкове майно за законом для спадкоємців першої черги, а
саме: двох дітей - ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Згідно вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не
припинялися внаслідок смерті.

З оглянутої в судовому засіданні спадкової справи покійного ОСОБА_6
встановлено, що на день його смерті спадкове майно складалось з: грошового
вкладу на суму 6000 доларів США в АКБ "Укрсоцбанк", автомобіля марки
"Volkswagen", 1991 року випуску, вартістю 16512,75 грн., та пакету
акцій ЗАТ "Електро", які були порівну розділені між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1, про що свідчать видані їм свідоцтва про право на спадщину за законом
12.01.2006 року, р. №1-14, №1-16, №1-19 та №1-21. Спірні незавершений
будівництвом житловий будинок в с. Старе Село та дачний будинок по АДРЕСА_2 до
спадкової маси включені не були.

Рішенням №37 від 14 листопада 1991 року виконкому Снятинської сільської
ради народних депутатів Дрогобицького району Львівської області ОСОБА_6 була
виділена земельна ділянка площею 0,12 га в АДРЕСА_1 для будівництва та
обслуговування житлового будинку та господарських споруд, на якій було
збудовано незавершений будівництвом житловий будинок та господарські споруди.

Згідно довідки Дрогобицького МБТІ та ЕО від 11.08.2005 року №167,
готовність незавершеного будівництва складала на той час 61 % і його вартість
становила 41628 грн.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 12.09.2005 року перерахував
ОСОБА_2 9920 євро (копія ощадної книжки), чого останній не заперечує. При
цьому, суд надає віри показам позивача ОСОБА_1, що ці кошти були перераховані
ОСОБА_2 за половину вартості спірного незавершеного будівництвом житлового
будинку, оскільки це відповідає фактичним обставинам справи. Так, згідно копії
розписки ОСОБА_11 (співпроживала з покійним ОСОБА_6 до дня його смерті) від
06.07.2005 року, остання передала ОСОБА_1 та ОСОБА_2 лише ключі від квартири,
гаражів, машини і дачі. Звідси суд не бере до уваги покази ОСОБА_2 в частині,
що перераховані йому 12.09.2005 року кошти в сумі 9920 євро, були грішми, які
залишились після смерті батька в його квартирі.

Отже, суд приходить до переконання, що ОСОБА_2 отримав половину вартості
незавершеного будівництвом житлового будинку в с. Старе Село, тобто свою
частину спадщини в цьому будинку. За таких обставин позов ОСОБА_1 в частині
визнання за ним права власності на спірний незавершений будівництвом житловий
будинок в с. Старе Село є підставним та підлягає до задоволення.

Також суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання за нею права
власності на половину незавершеного будівництвом житлового будинку в с. Старе
Село слід відмовити, оскільки шлюб між нею та покійним ОСОБА_6 було розірвано в
1999 році, в коло спадкоємців за законом вона не входить і сама ж зазначила, що
спірне будівництво повинно було перейти у власність їх спільного сина - ОСОБА_1

Як вбачається з довідки, виданої 26.02.2006 року СТ "Здоров'я,
рішенням Дрогобицького міськвиконкому від 17.09.1998 року №252 "Про
передачу у приватну власність земельних ділянок членам садівничого товариства
"Здоров'я" члену Садівничого товариства "Здоров'я" ОСОБА_6
передано у приватну власності земельну ділянку на АДРЕСА_2, площею 867 кв.м.
Однак, покійний ОСОБА_6 державного акту на право приватної власності на цю
земельну ділянку не отримав, а відповідно до вимог ст. 126 ЗК України право
власності на земельні ділянки посвідчується лише державними актами.

За таких обставин суд вважає за необхідне роз'яснити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 їх
право звернутися до органів місцевого самоврядування з приводу переоформлення
на них права власності на земельну ділянку в СТ "Здоров'я" по АДРЕСА_2
як спадкоємців по закону першої черги після смерті ОСОБА_6

Що стосується позовних вимог ОСОБА_2 в частині визнання за ним права
власності на Ѕ частину дачного будинку в СТ "Здоров'я", суд вважає,
що в задоволенні такого слід відмовити, оскільки особа, яка здійснила самочинне
будівництво, не набуває права власності на нього. У відповідності до п. 5 ст.
376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може
визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на
ній, якщо це не порушує права інших осіб. В даному випадку спадкоємцям спочатку
необхідно вирішити питання прийняття спадщини - земельної ділянки в СТ
"Здоров'я" і лише після цього ставити питання узаконення самочинного
будівництва за ними.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212. 214-215 ЦПК України, ст. ст. 376,
1218, 1220, 1222, 1261, 1278 ЦК України, ст. 126 ЗК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Дрогобицькому районі про
визнання права власності на недобудоване нерухоме майно в порядку спадкування
задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на незавершений будівництвом
житловий будинок та господарські споруди в АДРЕСА_1 в порядку спадкування після
смерті батька - ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Дрогобицької міської ради, за участю третіх
осіб - ОСОБА_1, Садівничого товариства "Здоров'я", Першої
Дрогобицької державної нотаріальної контори, про визнання права власності на Ѕ
дачного будинку та Ѕ земельної ділянки для обслуговування дачного будинку та
садівництва в порядку спадкування за законом - відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Державної податкової інспекції у
Дрогобицькому районі про визнання спадкоємцем першої черги за законом та
визнання права власності на Ѕ незавершеного будівництвом житлового будинку та
господарських споруд - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю
третіх осіб - Державної податкової інспекції у Дрогобицькому районі, Першої
Дрогобицької державної нотаріальної контори, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання
права власності на Ѕ ідеальну частину житлового буднику та господарських споруд
- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя