Справа №2-2097/08
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

м.Ковель
27 жовтня 2008 року

Ковельський міськрайонний суд
Волинської області

під головуванням
судді  Лапіна О.Ф.,

за участю секретаря Миронюк Т.М.,

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_3

відповідачки- ОСОБА_2

представника відповідачки -ОСОБА_4

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Ковелі цивільну справу за позовом   ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна
подружжя,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2  про поділ спільного майна подружжя, до складу
якого входять житловий будинок з господарськими
спорудами по АДРЕСА_1 та житловий будинок по АДРЕСА_2 в тому ж
населеному пункті.

Позов мотивовано тим, що сторони
перебували в шлюбі з 30 квітня 1972 року по 23 січня 1998 року, в шлюбі
побудовані житловий будинок з
господарськими спорудами по АДРЕСА_1 та житловий будинок по АДРЕСА_2.
Після розірвання шлюбу відповідачка стала проживати в будинку по АДРЕСА_2,
позивач у будинку по АДРЕСА_1 в якому провів капітальний ремонт. Не зважаючи на
значну різницю у вартості будинків, просить виділити йому у власність житловий
будинок з господарськими та побутовими спорудами  по АДРЕСА_1 без компенсації різниці у
вартості майна, відповідачці виділити у власність житловий будинок з
господарськими спорудами по АДРЕСА_2.

В судовому засіданні  позивач ОСОБА_1 позов підтримав повністю,
суду пояснив, що за час шлюбу побудовано житловий будинок з господарськими
спорудами по АДРЕСА_1 - 1978 року забудови, а також у 1997 році побудовано
житловий будинок по АДРЕСА_2, господарські споруди та облаштування при
будинкової території проводилось пізніше за участю обох сторін з метою
завершення домоволодіння. Після розірвання шлюбу відповідачка проживає в
будинку по АДРЕСА_2, він залишився проживати у меншому будинку по АДРЕСА_1
провів там капітальний ремонт. Відбувся фактичний розподіл спільного майна,
однак відповідачка не  погоджується на
нотаріальне посвідчення розподілу з особистих мотивів. Просить позов
задовольнити, судові витрати по справі
залишити за ним.

Представник позивача ОСОБА_3
заявлені позовні вимоги підтримала з підстав викладених позивачем, суду
пояснила, що позивач , враховуючи його вік, тривалість припинення подружніх
відносин, бажає провести поділ майна з метою отримання можливості самостійно
користуватись та розпоряджатись нерухомим майном.

Відповідачка ОСОБА_2 проти позову заперечила,
суду пояснила, що вважає житловий будинок з господарськими спорудами по
АДРЕСА_2  приватною власністю  позивача, вона не приймала участі у
будівництві даного домоволодіння, спільною сумісною власністю подружжя вважає
лише  домоволодіння по АДРЕСА_1 а тому
просить провести реальний поділ даного житлового будинку з господарськими
спорудами між сторонами в рівних частках.

Представник відповідача ОСОБА_4. проти позову
заперечила з підстав викладених відповідачкою.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх
представників, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що
позов підставний і підлягає до задоволення.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм
правовідносини.

Сторони перебували в шлюбі з 30 квітня 1972 року по 23
січня 1998 року.

За час шлюбу подружжям побудовано житловий будинок з
господарськими будівлями по АДРЕСА_1 - 1978 року забудови, загальною площею
133,7 кв.м., в тому числі житловою 72,1 кв.м., та житловий будинок по АДРЕСА_2
- 1997 року забудови, загальною площею 237,9 кв.м., в тому числі житловою 97,1
кв.м.

Права власності на житловий будинок з господарськими
спорудами по АДРЕСА_2 зареєстровано за позивачем ОСОБА_1 01.09.2008 року, на
житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 - 15.09.2008 року на
підставі рішення виконкому Дубівської сільської ради від 20.08.2008 року № 8/3.

Відповідно до ст.60 СК
України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та
чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того,  на ім'я кого з подружжя воно зареєстровано.

Відповідачка заперечила щодо перебування житлового
будинку по АДРЕСА_2 в спільній сумісній власності подружжя, вважає дане
нерухоме майно приватною власністю позивача. Однак, в супереч ст.60 ЦПК України
, яка зобов'язує сторону довести ті обставини, якими вона заперечує позов,
відповідачка не надала суду доказів на підтвердження даної обставини.

Відповідачка зазначає, що
господарські споруди біля будинку по АДРЕСА_2 побудовані після
припинення шлюбу, однак враховуючи роз'яснення Пленуму ВСУ від 04.10.1991 року
№ 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної
власності громадян на житло», в яких зазначено, що різні господарські будівлі є
підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле, тому при відчуженні
житлового будинку вони переходять до нового власника разом з будинком, суд,
враховуючи ту обставину, що житловий будинок
по АДРЕСА_2 побудований в шлюбі, вважає, що дане домоволодіння входить
до складу спільного майна подружжя.

Сторони , у відповідності до ст.61 ЦПК України, визнали
наступні обставини:

- що після розірвання шлюбу  проживають окремо : позивач у будинку
АДРЕСА_1, відповідачка в будинку АДРЕСА_2

-  що позивач
самостійно провів в будинку АДРЕСА_1 капітальний ремонт,

- погодили вартість домоволодінь відповідно до проведеної
інвентаризаційної оцінки;

- що в будинку  по
АДРЕСА_2 відповідачка проживає самостійно, інші зареєстровані там особи мають
постійне місце проживання за кордоном.

Згідно ст.71 СК України майно, що є об'єктом спільної
сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу
майна, спір може бути вирішено судом. При цьому суд бере до уваги інтереси
дружини, чоловіка, дітей та інші обставини що мають істотне значення.
Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо іншого не визначеного
домовленістю між ними.

Суд, враховуючи тривалість окремого проживання подружжя
та фактичне використання кожним з них окремих житлових будинків, виходячи із
вимог позивача, вважає необхідним провести поділ майна в натурі, виділивши
позивачу у власність  житловий будинок з
господарськими спорудами по АДРЕСА_1 а відповідачці домоволодіння по АДРЕСА_2

Судові витрати по
справі слід залишити за позивачем відповідно до його вимог, однак враховуючи,
що вартість житлового будинку по АДРЕСА_1 погоджена сторонами в сумі 119037
грн, з позивача в користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 858,57 (
1190,37-331,80=858,57) грн.

Керуючись
ст.ст.10, 11, 60, 61, 209, 212, 214-215,218 ЦПК України, на підставі ст. 60,71 СК України,  суд-

В
И Р І Ш И В:

Позов  ОСОБА_1 до
ОСОБА_2  про поділ спільного майна
подружжя задовольнити повністю.

Виділити ОСОБА_1 у власність житловий будинок з
господарськими спорудами по АДРЕСА_1

Виділити  ОСОБА_2 у
власність  житловий будинок з
господарськими спорудами по АДРЕСА_2

Стягнути з  ОСОБА_1
на користь держави 858 (вісімсот п'ятдесят вісім) грн 57 коп. судового збору.

Рішення
може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський
міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі заяви про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня його проголошення та поданням апеляційної
скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або
шляхом подачі апеляційної скарги без попереднього подання заяви - протягом
строку, встановленого для подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст..294 ЦПК, рішення
суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

ГОЛОВУЮЧИЙ :
О.Ф. ЛАПІН