Справа № 2- 406/08
РІШЕННЯ

Іменем
України

30 вересня 2008 року
Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого - судді                  Телешмана О.В.

при секретарі                             Бузило М.Л.

з участю позивачки                    ОСОБА_1

представника позивачки - адвоката ОСОБА_5.,

відповідачки                              ОСОБА_2,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду
смт. Кельменці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя
особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог  Кельменецька селищна рада про виселення з
жилого приміщення, зняття з реєстрації та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідачка ОСОБА_2. позов не визнала повністю.

Відповідач ОСОБА_3. викликався до суду в порядку,
встановленому ЦПК України, про що свідчить розписка про вручення судової
повістки.

Відповідач  ОСОБА_4
викликався до суду в порядку, встановленому ч.3 ст.76 ЦПК України.

Представник третьої особи на стороні відповідачів, яка не
заявляє самостійних вимог - Кельменецької селищної ради викликався до суду в
порядку, встановленому ЦПК України, про що свідчить розписка про вручення
судової повістки.

Позивачка ОСОБА_1 пояснила, що їй на праві приватної
власності належить будинок по АДРЕСА_1. Вона придбала даний будинок у
відповідача ОСОБА_4. 27.06.2008 року. В неї наявне свідоцтво про право
власності на даний будинок. Відповідач ОСОБА_4 при продажу підтвердив, що в
будинку ніхто не зареєстрований. Але згодом виявилося, що в будинку
зареєстрована відповідачка ОСОБА_2. та її неповнолітні діти. Також в будинку
проживає відповідач ОСОБА_3. зі своїм неповнолітнім сином. Відповідачі
добровільно відмовляються знятися з реєстрації в даному будинку та звільнити
належний їй житловий будинок. Позивачка вважає, що відповідачі порушують її
право власності на будинок, а саме право на користування будинком, створюють
перешкоди в користуванні її власністю, оскільки вона не має доступу до будинку,
зокрема в неї відсутні ключі від будинку. Крім того, внаслідок неправомірних
дій відповідачки ОСОБА_2., їй була спричинена моральна шкода,  внаслідок порушення її права власності. Вона
змушена звертатися до суду, в правоохоронні органи, мала весь час підвищене
психологічне навантаження в зв'язку з протиправною поведінкою відповідачів, а
також внаслідок неправомірної поведінки відповідачки ОСОБА_2. погіршився стан
її здоров'я.

Відповідачка ОСОБА_2. пояснила, що позов вона не визнає
повністю. Вона не заперечує проти вселення позивачки в будинок, але вона
відмовляється знятися з реєстрації, оскільки вона не має іншого житла. Вона
домовилася про купівлю даного будинку з відповідачем ОСОБА_4. та дала йому
завдаток в сумі 1100 гривень. Але ОСОБА_4. не уклав з нею договір купівлі -
продажу будинку, а продав даний будинок позивачці. В будинку ОСОБА_4 вона з
дітьми зареєструвалась та проживала за усною домовленістю з останнім, як
власниця будинку, оскільки вона планувала отримати кредит і розрахуватись з ним
остаточно за будинок. Позивачка зверталася до неї з проханням виселитись та
знятись з реєстрації на тій підставі, що вона є власницею будинку, але при
цьому ніяких документів на будинок їй не показувала. Про те, що позивачка є
власником будинку їй стало відомо лише в суді, коли вона отримала копії документів,
які додавалися до позовної заяви. Вона згідна виселитись з будинку, але не може
знятись з реєстрації, оскільки в неї немає іншого житла. Вона вважає, що не
спричиняла ніякої моральної шкоди позивачці, оскільки не чинила ніяких
неправомірних дій.

Позивачка ОСОБА_1, будучи допитана в якості свідка
пояснила, що внаслідок протиправної поведінки відповідачки ОСОБА_2. вона
зазнала моральних страждань. З часу коли вона придбала будинок вона хвилювалася
з приводу того, що не може користуватися своєю власністю. Внаслідок такої
поведінки відповідачки погіршився стан її здоров'я і вона вимушена була
звільнитись з роботи за власним бажанням. Вона неодноразово лікувалася і
лікується в даний час від того, що має головні болі через неправомірну
поведінку відповідачки, яка триває вже три місяці.

Свідок ОСОБА_6 дав суду показання про те, що позивачка є
його дружиною і підтвердив ті обставини, на які посилається позивачка.

Свідок ОСОБА_7 підтвердила ту обставину, що відповідачка
ОСОБА_2. відмовлялася виселитись з будинку позивачки. Зі слів позивачки їй
відомо, що та дуже хвилюється з даного приводу та лікується в лікарні.

Судом досліджено інші докази: копія договору купівлі -
продажу житлового будинку від 27.06.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №
1119, копія витягу з Державного реєстру правочинів № 6156134 від 27.06.2008
року, копія заяви ОСОБА_1 приватному нотаріусу від 11.07.2008 року, довідки
Кельменецької селищної ради від 21.08.2008 року № 2939, від 07.07.2008 року №
2507, від 04.08.2008 року № 2751, копія листка непрацездатності серії ААЧ №
755202, угода клієнта з адвокатом від 04.08.2008 року, копія додаткового
договору купівлі - продажу житлового будинку від 11.07.2008 року, зареєстровано
в реєстрі за № 1298, копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме
майно від 02.09.2008 року № 20079584, копія поштового повідомлення про вручення
від 14.07.2008 року, відмовні матеріали № 715/1005 та № 687/940 Кельменецького
РВ УМВС України, витяги з амбулаторної картки № 1786 ОСОБА_1.

Судом встановлено, що 27 червня 2008 року позивачка                        ОСОБА_1 придбала у
відповідача ОСОБА_4. житловий будинок з господарськими спорудами, який
розташований в АДРЕСА_1 згідно договору купівлі - продажу від 27.06.2008 року,
посвідченого нотаріусом, який був зареєстрований в Державному реєстрі
правочинів за № 6156134 від 27.06.2008 року В даному
будинку зареєстровані відповідачі ОСОБА_2. та ОСОБА_4 В даному будинку
проживають за усною домовленістю з колишнім власником будинку відповідачем
ОСОБА_4 відповідачі ОСОБА_2. та її чоловік        ОСОБА_3. із своїми дітьми ОСОБА_8 2001
року народження, ОСОБА_9 1999 року народження, ОСОБА_10 2005 року народження,
тобто договір найму житлового будинку між відповідачем ОСОБА_4 та відповідачами
ОСОБА_2. і ОСОБА_3 не укладався. Між відповідачкою ОСОБА_2. та відповідачем
ОСОБА_11 була усна домовленість про купівлю - продаж зазначено вище будинку і
ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_2. завдаток за укладення договору - купівлі продажу
будинку.  Проте, відповідач         ОСОБА_4 не уклав з ОСОБА_2. договір -
купівлі продажу, а продав будинок позивачці. Право власності позивачки ОСОБА_1
на вказаний вище будинок зареєстровано 27.06.2008 року згідно зазначеного вище
витягу з Державного реєстру правочинів. Відповідно до ст.657 ЦК України договір
купівлі - продажу житлового будинку підлягає державній реєстрації. Згідно ч.4
ст.334 ЦК України якщо договір про відчуження майна підлягає державній
реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.
Отже, між сторонами склалися правовідносини з приводу права власності.
ВідповідачіОСОБА_2 та ОСОБА_3. добровільно не виселились із сім'єю та не
знялися з реєстрації в даному будинку. Відповідач ОСОБА_4 також не знявся з
реєстрації в даному будинку в добровільному порядку. Відповідачі чинять позивачці
ОСОБА_1 перешкоди в користуванні будинком, який належить їй на праві власності,
оскільки відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 продовжують в ньому проживати, а
відповідачі ОСОБА_2. та ОСОБА_4 зареєстровані в даному будинку. Згідно ст. 41
Конституції України право власності є непорушним і кожен має право володіти і
користуватися своєю власністю. Згідно ст. 316
ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно
ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та
розпоряджання своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє,
користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а згідно ст. 391
ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм майном, зокрема шляхом усунення перешкод у
здійсненні користування своїм майном. Будь - яких договірних відносин
відповідно до ст. 158 Житлового кодексу Української РСР чи глави 59 ЦК України
( найму, оренди) між відповідачами ОСОБА_2., ОСОБА_3 та колишнім власником -
відповідачем ОСОБА_4, які б давали підстави для обмеження прав позивачки, як
нового власника будинку не існувало, як і не існує передбачених законом,
зокрема ст.170  Житлового кодексу
Української РСР підстав для обмеження прав позивачки. Позивачка бажає проживати
в будинку із своєю сім'єю, проте позбавлена такої можливості, оскільки не має
вільного доступу до належного їй на праві власності будинку. Таким чином відповідачі
своє бездіяльністю - відмовою добровільно виселитись та знятись з
реєстрації  порушують право позивачки на
користування її майном - житловим будинком по АДРЕСА_1.

Суд відхиляє доводи відповідачки ОСОБА_2. про те, що між
нею та відповідачем ОСОБА_4. існував попередній договір про укладення договору
купівлі продажу будинку по АДРЕСА_1, оскільки відповідачка не надала суду
належних доказів, які б підтверджували дану обставину та виходячи з наступного.
Згідно ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами
вимог закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним.
Згідно ч.1 ст.635 ЦК України попередній договір укладається у формі
встановленій для основного договору. Згідно ст.657 ЦК України договір купівлі -
продажу житлового будинку укладається у письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що позов ОСОБА_1 в частині виселення
відповідачів ОСОБА_2. та ОСОБА_3 з їхніми дітьми та зняття з реєстрації в
житловому будинку відповідачів ОСОБА_2. та ОСОБА_4. слід задовольнити повністю.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього кодексу в межах заявлених ними вимог.

Позивачка ОСОБА_1 пояснила та вважає, що моральна шкода
спричинена їй неправомірними діями відповідачки ОСОБА_2. тому всю суму
моральної шкоди необхідно стягнути з неї.

Судом встановлено, що право власності на вказаний вище
будинок у позивачки ОСОБА_1 виникло після державної реєстрації договору купівлі
- продажу, тобто 27.06.2008 року

Відповідно до ч.3 ст. 386 ЦК України власник, права якого
порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2. дізналася про
виникнення права власності позивачки на житловий будинок з моменту відкриття
провадження по даній справі, тобто після 02.09.2008 року, оскільки під час
попередніх пропозицій позивачки, остання не подавала їй правовстановлюючих
документів на будинок, а тільки письмово та усно повідомляла відповідачці про
її право власності на будинок. В добровільному порядку відповідачка ОСОБА_2.
відмовляється виселитись та знятись з реєстрації і цим самим остання
перешкоджає позивачці у вільному користуванні належним їй майном. Такими
протиправними діями відповідачки ОСОБА_2. спричинена моральна шкода позивачці,
яка полягає в тому, що позивачка  мала
підвищене психологічне навантаження. Також позивачка
ОСОБА_1 зазнала душевних страждань в зв'язку із протиправною поведінкою
відповідачки у зв'язку із порушенням останньою права власності позивачки на
належний їй житловий будинок.

Отже, між позивачем та відповідачкою ОСОБА_2. виникли правовідносини по
відшкодуванню шкоди. Згідно ч. 1 ст.1167 Цивільного кодексу України моральна
шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка
її завдала, за наявності її вини.

Вина відповідачки ОСОБА_2 в порушенні права власності позивачки ОСОБА_1 та
у зв'язку із цим моральної шкоди,  а
також факт протиправної поведінки відповідачки стверджується показами
позивачки, яка була допитана в якості свідка, показаннями свідків
ОСОБА_6, ОСОБА_7 письмовими доказами, які були досліджені судом.

У справі також немає будь-яких фактичних даних про те, що
відповідачка ОСОБА_2. не порушувала право власності позивачки та не завдавала
моральної шкоди позивачці, або відсутня її вина у завданні моральної шкоди
позивачці, а відповідачка в порушення ст. 60 ЦПК України не надала суду
належних доказів, які б спростували відсутність вини відповідачки у порушенні
права власності позивачки та заподіянні у зв'язку із цим ОСОБА_1 моральної
шкоди.

Згідно ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного
законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Враховуючи наведені вище обставини, враховуючи характер
правопорушення, вчиненого відповідачкою ОСОБА_2., обсяг та глибину фізичних,
душевних та психічних страждань позивачка ОСОБА_1, враховуючи ступінь вини
відповідачки ОСОБА_2. та її  матеріальний
стан, наявність на її утриманні малолітніх дітей, а також те, що відповідачка
дізналася про те, що позивачка є власником будинку лише після відкриття
провадження по даній справі 02.09.2008 року, демонструє готовність виселитись з
будинку позивачки, враховуючи, вимоги розумності, виваженості та
справедливості, суд вважає, що вимоги позивачки в частині стягнення моральної
шкоди підлягають задоволенню частково, і з відповідачкиОСОБА_2 на користь
позивачки ОСОБА_1  слід стягнути 50 грн.
моральної шкоди.

Суд відхиляє доводи позивачки та її представника про те,
що позивачка захворіла внаслідок неправомірних дій відповідачки ОСОБА_2 щодо її
власності, оскільки позивачка та її представник не надали суду належних доказів
причинного зв'язку між протиправними діями ОСОБА_2. стосовно прав власності
позивачки та її хворобами, з приводу яких вона проходила курси лікування.
Пояснення, письмові докази та покази позивачки з приводу даних захворювань не є
належним та допустимим доказом причинного зв'язку між протиправними
діямиОСОБА_2 стосовно її власності та її хворобами і є припущенням. Суд
відхиляє доводи позивачки та її представника про те, що відповідачка ОСОБА_2.
порушувала її право власності на житловий будинок протягом трьох місяців,
оскільки судом встановлено, що відповідачка       ОСОБА_2 отримала копії
правовстановлюючих документів на житловий будинок позивачки після відкриття
02.09.2008 року провадження в даній справі. У справі також немає будь-яких
фактичних даних про те, що відповідачка ОСОБА_2. отримувала копії чи достовірно
знала про існування договору купівлі - продажу житлового будинку, який належить
позивачці, а позивачка та її представник в порушення ст. 60 ЦПК України не
надала суду належних доказів, які б підтвердили дану обставину.

Суд вважає, що  з відповідачів
ОСОБА_2., ОСОБА_3 та         ОСОБА_4.
слід стягнути в рівних частках на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді
судового збору, витрати, пов'язані з оплатою витрат на інформаційно - технічне
забезпечення розгляду справи та витрати на правову допомогу.

Суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення на її користь витрат на
оплату правової допомоги слід задовольнити частково і стягнути їх з
відповідачів ОСОБА_2., ОСОБА_3 та ОСОБА_4. в рівних частках, виходячи з
наступного.

Згідно ч.2 ст.84 ЦПК України та Постанови Кабінету Міністрів України від
27.04.2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з
розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації»
граничний розмір компенсації витрат, пов'язаних з правовою допомогою стороні на
користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою
стороною не повинен перевищувати суму, що обчислюється, виходячи з того, що
зазначеній особі виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати
за годину її роботи.

Позивачка не надала суду належних та допустимих доказів, які б
підтверджували, що вона витратила на правову допомогу 1000 гривень. Договір про
надання правової допомоги, на який посилається позивачка та її представник не є
документом, який підтверджує факт оплати наданих послуг. Проте правова допомога
позивачу надавалась адвокатом ОСОБА_5., яка виступала в якості представника
позивачки в Кельменецькому районному суді протягом близько 2 годин 30 хвилин,
що стверджується журналом судового засідання. Сторони не мали можливості
наперед визначити тривалість надання правової допомоги і, відповідно, її
оплату. Розмір мінімальної заробітної плати в Україні згідно Закону
України  «Про Державний бюджет України на
2008 рік» станом на 29.09.2008 року складає 525 гривень. 40 % від даної суми
складає 210 гривень. Таким чином витрати на правову допомогу складають 210
гривень х 2,5 години = 525 гривень.

На підставі  ст. 41 Конституції
України, ст. 3, 220,316,317,319, 334,386,391,635,657,1167,  Цивільного кодексу України ст. 59 Закону України  «Про Державний бюджет України на 2008 рік»,
Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року № 590 «Про граничні
розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та
адміністративних справ, і порядок їх компенсації»,  керуючись ст. ст. 2, 3, 8, 10, 15, 79, 84,
88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України,
суд,  -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити  частково.

Висилити з будинку по АДРЕСА_1, який належить на праві
власності позивачці ОСОБА_1, відповідачку ОСОБА_2, її дітей ОСОБА_8 2001 року
народження, ОСОБА_9 1999 року народження, відповідача ОСОБА_3 та його дитину
ОСОБА_10 2005 року народження.

Зняти з реєстрації в будинку по АДРЕСА_1, який належить на праві власності
позивачці ОСОБА_1, відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

Стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивачки
ОСОБА_1 50 ( п'ятдесят) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди та
судові витрати у вигляді судового збору в сумі 5 (п'ять) гривень 67 ( шістдесят
сім)  копійок, 2 ( дві) гривні 50(
п'ятдесят) копійок судових витрат, пов'язаних з оплатою витрат на інформаційно
- технічне забезпечення розгляду справи та 175 ( сто сімдесят п'ять) гривень
витрат на правову допомогу.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачки
ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в сумі 5 (п'ять) гривень 67 (
шістдесят сім)  копійок, 2 ( дві) гривні
50( п'ятдесят) копійок судових витрат, пов'язаних з оплатою витрат на
інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи та 175 ( сто сімдесят п'ять)
гривень витрат на правову допомогу.

Стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивачки
ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в сумі 5 (п'ять) гривень 67 (
шістдесят сім)  копійок, 2 ( дві) гривні
50( п'ятдесят) копійок судових витрат, пов'язаних з оплатою витрат на
інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи та 175 ( сто сімдесят
п'ять) гривень витрат на правову допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження,
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду  або апеляційну скаргу може бути подано
протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Кельменецького районного
суду. Апеляційна скарга на рішення може бути подана  до апеляційного суду Чернівецької області
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження через
Кельменецький районний суд.

Суддя

Копія. З оригіналом згідно.