Справа № 2-859/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2008 року Самарський районний суд міста Дніпропетровська

у складі: головуючої судді:               Петешенкової М.Ю,

при секретарі:                               Гаврилові
О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті
Дніпропетровськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи - Восьма дніпропетровська державна нотаріальна
контора, Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної
інвентаризації» про визнання права власності у порядку спадкування за
заповітом, -

УСТАНОВИВ:

28 лютого 2008 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом в інтересах
неповнолітнього сина ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи - Восьма дніпропетровська
державна нотаріальна контора, Комунальне підприємство «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності у порядку
спадкування за заповітом.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що заповітом від 31 січня
2006 року  ОСОБА_4 заповідала її
неповнолітньому сину ОСОБА_2 належну їй частину квартири АДРЕСА_1. У вересні
1999 року ОСОБА_4 померла, після чого вона як законний представник
неповнолітнього ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса, проте не змогла оформити спадщину
через невизначення частки померлої у спільному майні. Зазначені обставини
явилися причиною звернення до суду із цим позовом.

Позивач у судовому засіданні позов
підтримала та просила задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував
проти визнання за його неповнолітнім сином право власності у порядку
спадкування за заповітом на &frac12; частину квартири АДРЕСА_1.

Представник Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори у
судове засідання не з'явився. 4 квітня 2008 року на адресу суду надійшли
письмові пояснення третьої особи, згідно з якими остання не заперечувала проти
позову та просила розглянути справу за відсутності її представника (а.с. 18).

Представник КП «ДМБТІ» у судове засідання також не з'явився. 16 квітня 2008
року на адресу суду надійшло клопотання третьої особи, згідно з яким остання
просила прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства та
розглянути справу за відсутності її представника (а.с. 58).

В судове засідання треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6 не з”явилися, про час та
місце розгляду справи повідомлені належним чином. На адресу суду надійшли  нотаріально посвідчені заяви, відповідно до
яких у визначений законом строк вони спадщину не прийняли, приймати не будуть
та, питання про надання додаткового строку для прийняття спадщини вирішувати не
бажають (а.с. а.с. 105, 106).

Суд, вислухавши думку сторін,
вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та її сину відповідачу по справі ОСОБА_3,
який є її чоловіком, на праві власності належить квартира АДРЕСА_1, про що
свідчить копія свідоцтва про право власності на житло, виданого 12 грудня 2000
р. виконавчим комітетом міської ради народних депутатів (а.с. а.с. 5,6).

31 січня 2006 року ОСОБА_4 склала заповіт, за яким на випадок смерті
заповідала частину належній їй квартирі АДРЕСА_1 онуку ОСОБА_2 Заповіт був
посвідчений державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної
нотаріальної контори Отроцюк О.В. і зареєстрований у реєстрі за № 3-214 (а.с.
11).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про
смерть (а.с. 12).

Після смерті ОСОБА_4 позивач, будучи законним представником неповнолітнього
ОСОБА_2 звернулася до Восьмої дніпропетровської нотаріальної контори із заявою
про видачу  свідоцтва про право на
спадщину за заповітом на частину квартири АДРЕСА_1, проте постановою № 3246 від
20 грудня 2007 року їй було відмовлено через те, що на момент смерті не була
визначена частка померлої у спільній сумісній власності (а.с. 13).

Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України.

В силу ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за
законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за
законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а
також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після
відкриття спадщини.

Таким
чином, після смерті ОСОБА_4 залився один спадкоємець, а саме позивач, оскільки
на його ім'я було складено заповіт.

Згідно
з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість
місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У
відповідності з ч. 4 ст. 1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня, недієздатна
особа, а також особа, цивільна недієздатність якої обмежена, вважаються такими,
що прийняли спадщину.

Як
було встановлено судом, позивач є матір”ю неповнолітнього ОСОБА_2, про що
свідчить копія актового запису про народження (а.с. 10).

Враховуючи
викладене, суд доходить висновку про те, що неповнолітній ОСОБА_2 прийняв
спадщину, у розумінні ст. 1268 ЦК України.

В
силу ч. 4 ст. 355 ЦК України спільна власність вважається частковою, якщо
договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно
до ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності
вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або
законом.

З
матеріалів справи вбачається, що в даному випадку ані договором, ані законом не
встановлено спільну сумісну власність позивача та померлої на спірну квартиру,
а тому ця квартира належала їм на праві спільної часткової власності, отже, за
правилом ч. 1 ст. 357 ЦК України, частки кожного з власників являлися рівними
(по &frac12;).

Згідно
з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та
інтересів є визнання права.

Аналізуючи
факти, встановлені у судовому засіданні в їх сукупності, співвідношуючи їх зі
змістом приведених норм, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки
позивач прийняв спадкове майно після смерті ОСОБА_4, та є єдиним спадкоємцем за
заповітом.

Керуючись
ст.ст. 16, 355, 357, 1217, 1222, 1268, 1270
Цивільного кодексу України,

ст.ст.
4 - 8, 10, 11, 18, 57 - 60, 169, 174, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_2 право власності
на &frac12; частину  квартири АДРЕСА_1 у порядку
спадкування за заповітом, після смерті бабусі ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заяву про апеляційне оскарження
рішення може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження.

Головуючий суддя:
М.Ю. Петешенкова