Справа № 22ц-1948 /2008                   Головуючий у першій
інстанції Овсієнко Ю.К.
Категорія- цивільна                             Доповідач-Скрипка
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

03 грудня
2008 року

м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської
області у складі:

Головуючого-судді:

Литвиненко
І.В.,

Суддів:

СКРИПКИ А.А.,  заболотного в.м.

при секретарі:

ШТУПУН О.М.

за участю:

ОСОБА_1, її представникаОСОБА_2,
ОСОБА_3., адвоката ОСОБА_4, представника третьої особи ОСОБА_5

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові
цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення
Новозаводського районного суду м. Чернігова від 13 серпня 2008року та на
додаткове рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 вересня
2008 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа
акціонерно-комерційний банк  соціального
розвитку „Укрсоцбанк” про визнання права власності та встановлення порядку
користування нерухомим майном , покладення зобов'язання та зустрічним позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права
власності на квартиру  та  припинення права спільної сумісної власності
,-

в с т а н о в и в :

В січні 2008 року ОСОБА_3звернувся в суд
з позовом до  ОСОБА_1 про  визнання права  власності , встановлення порядку користування
нерухомим майном  та  покладення зобов'язання ( а. с. 3-5) .В
обґрунтування вимог позову
ОСОБА_3зазначав , що 01 грудня
2006 року ОСОБА_1, перебуваючи  з
ним в шлюбі, придбала квартиру АДРЕСА_1. ОСОБА_1 уклала договір кредиту 01
грудня 2006 року з акціонерно - комерційним банком соціального розвитку   „Укрсоцбанк” , згідно якого їй було надано в
тимчасове  користування грошові
кошти   в сумі 30 000 доларів США на
придбання нерухомого майна - АДРЕСА_1. ОСОБА_3також зазначає, що було укладено
і іпотечний договір від 01 грудня 2006 року з акціонерно - комерційним банком
соціального розвитку „ Укрсоцбанк”, згідно якого ОСОБА_1, як іпотекодавець,
передала в іпотеку іпотекодержателю зазначену квартиру. 08 лютого 2008 року
ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на вказану квартиру  на себе. ОСОБА_3зазначав, що з квітня 2007
року шлюбні відносини  з  ОСОБА_1
погіршилися та 19 вересня 2007 року шлюб між ним та ОСОБА_1було  розірвано. Оскільки в добровільному порядку
згоди  з
ОСОБА_1 щодо поділу квартири  та
встановлення порядку користування квартирою не досягнуто , то ОСОБА_3 просив на
підставі положень статтей 60, 63, 64, 68 Сімейного кодексу України  визнати за ним право власності на Ѕ
частину  квартирАДРЕСА_1та  встановити порядок користування  зазначеною квартирою, за яким виділити йому у
користування кімнату площею 13,0 кв. м., а Висоцький Н.А. виділити кімнату
площею 16,4 кв. м., залишивши  підсобні
приміщення  у спільному користуванні. В
подальшому ОСОБА_3доповнив свої позовні вимоги ( а. с. 55) та  просив покласти на нього зобов'язання по
сплаті кредиту за кредитним договором № 935/5 -472  від 01 грудня 2006року , укладеним  між ОСОБА_1
та акціонерно - комерційним банком
соціального розвитку „ Укрсоцбанк” , за Ѕ частину квартири  № 36 по вул.Толстого , 140 в м. Чернігові.

ОСОБА_1 звернулась з зустрічним
позовом до ОСОБА_3.  про визнання права
власності на квартиру і припинення права спільної сумісної власності ( а. с.
38-39) .Свої вимоги ОСОБА_1
обґрунтовувала тим, що в період шлюбу
ОСОБА_3  01 грудня 2006 року
була  придбана квартираАДРЕСА_1 за 168
400 грн., з яких частину, в розмірі 16 840 грн.
було  сплачено  відразу, а решта коштів - після отримання
кредиту. Відповідно до  договору кредиту
від 01 грудня 2008 року ОСОБА_1  отримано  грошові кошти в сумі 30 000 доларів США, які
були витрачені на придбання вищезазначеної квартири. За час спільного
проживання з ОСОБА_3 по кредитному зобов'язанню ними було сплачено грошові
кошти в сумі 800 доларів США, а з липня 2007 року, як вказує ОСОБА_1 ,
залишок  по кредиту вона сплачує
самостійно за власні кошти. ОСОБА_1 вважає, що спільними з ОСОБА_3 коштами є 16
840 грн. та 800 доларів США кредиту, які вони сплатили під час спільного
проживання в шлюбі. ОСОБА_1 вказує, що
частка ОСОБА_3.  складає 6, 2 %
від вартості квартири, вона є  незначною
і  не може бути виділена в натурі , тому
вона згодна сплатити ОСОБА_3  10 440 грн.     ОСОБА_1 просить на підставі положень  статтей
183, 364, 365  Цивільного кодексу  України
визнати за нею визнати право власності на всю квартиру  АДРЕСА_1, з виплатою компенсації  відповідачу за його частку . А також
припинити  право спільної сумісної
власності на зазначену квартиру  між нею
та ОСОБА_3

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова 13
серпня 2008 року  в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 відмовлено повністю. Позовні вимоги  ОСОБА_3. задоволені  частково, визнано за ОСОБА_3 право  власності на Ѕ частину квартириАДРЕСА_1   Визнаючи за ОСОБА_3 право власності на Ѕ
частину квартири, суд першої інстанції виходив з того, що спірна квартира
набута подружжям у період шлюбу, а тому належить дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності у рівних частинах і відсутні підстави  для відступу від засад рівності часток
подружжя. В  решті позовних вимог
відмовлено.

Додатковим рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від  22 вересня 2008року доповнено вищевказане
рішення суду від 13 серпня 2008 року   та
стягнуто з ОСОБА_1  на користь державного
бюджету 2741 грн.79 коп. судового збору, на користь ОСОБА_3 86 грн. сплаченого
судового збору, 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи та 598 грн. за проведення судової експертизи.

В апеляційній скарзі  на рішення суду
першої інстанції від 13 серпня 2008 року
ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати через порушення судом  норм матеріального  та
процесуального права , невідповідність висновків суду фактичним
обставинам справи та ухвалити нове рішення про визнання за нею права власності
на спірну  квартиру в цілому, припинивши
право спільної сумісної власності на зазначену квартиру, у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3. відмовити повністю.
Апелянт вказує на те, що суд першої інстанції  не врахував
ту обставину , що  відсутня  згода кредитора на заміну боржника  в борговому зобов'язанні по сплаті кредиту,
і  тільки вона несе обов'язок по сплаті
коштів за  кредитним договором . З
врахуванням тих  грошових сум, які
сплачені нею з ОСОБА_3, як подружжям, його
частка  складає  лише 6,2 % від вартості спірної квартири,  отже  є
незначною . Апелянт також вказує , що нею були внесені на депозитний
рахунок  кошти в розмірі половини
погашеного кредиту за час спільного проживання та відповідно до вимог
статті  365 Цивільного кодексу  України
у суду  першої інстанції були всі
підстави для припинення права ОСОБА_3.
на частку в  спільному  майні
за її вимогою .

В апеляційні скарзі на додаткове рішення
суду першої інстанції від 22 вересня 2008 року ОСОБА_1 просить  скасувати оскаржуване рішення , як таке, що
прийнято з порушенням норм процесуального права, незаконне та необґрунтоване.
Вказує, що відповідно до вимог статтей 79,88 ЦПК України стороні, на користь якої
ухвалено рішення,  суд присуджує з
другої  сторони понесені нею і  документально підтверджені  судові витрати . Оскільки позивачем по
первісному позову підтверджено документально про сплату ним 86 грн. державного
мита та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справ, то
з неї підлягають стягненню тільки 116 грн. Окрім цього, оскільки витрати
ОСОБА_3. на  проведення експертизи
відносяться до тієї частини вимог, в задоволенні якої  йому було відмовлено, тому він самостійно
повинен нести зазначені витрати.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового  процесу , дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги , апеляційний суд приходить до висновку ,
що  апеляційні скарги ОСОБА_1 підлягають
частковому задоволенню, а оскаржувані рішення суду першої інстанції, -
скасуванню, з наступних підстав. Відповідно до положень  ч. 1 , п. 3,
п. 4 статті 309 ЦПК України , невідповідність висновків суду  обставинам справи та  неправильне застосування норм матеріального
права є підставами  для  скасування
рішення суду першої інстанції  і
ухвалення нового рішення. Апеляційний суд вважає за необхідне ухвалити нове
рішення, яким   відмовити в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності , встановлення
порядку користування нерухомим майном , покладення зобов'язання  по сплаті кредиту за кредитним договором
.  Вимоги   зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
визнання права   власності на квартиру
та  припинення права спільної сумісної
власності  задовольнити частково.         Визнати  за ОСОБА_3 право власності  на 31 / 500
частину квартири АДРЕСА_1
Припинити право власності  ОСОБА_3
на 31/ 500 частину квартири АДРЕСА_1 , визнавши за ОСОБА_1право власності на
дану 31 / 500 частини квартириАДРЕСА_1 ( решта квартириАДРЕСА_1 належитьОСОБА_1
на праві власності на підставі нотаріально посвідченого  договору купівлі - продажу даної
квартири  від 01 грудня 2006 року ,
зареєстрованого в реєстрі за № 5949. Дата прийняття рішення  про реєстрацію права власності  08 лютого
2007 року ). Стягнути з ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_3
грошову компенсацію за приналежну йому на праві власності   31 / 500 частину квартириАДРЕСА_1 в сумі 10
440   (десять тисяч чотириста  сорок ) грн. , звернувши стягнення  на грошові кошти , внесені ОСОБА_1 18 квітня
2008 року по квитанції № 14   на
депозитний рахунок суду  № 1170
, отримувач  ГУДК в Чернігівській
області,  код отримувача 26295412 ,  код банку отримувача 853592 .

Визнаючи за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину квартири
АДРЕСА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що спірна квартира набута
подружжям  у період зареєстрованого  шлюбу, а тому належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності у рівних частинах, як це передбачено ч. 1 статті
70 Сімейного кодексу України ,  і
відсутні підстави  для відступу від засад
рівності часток подружжя.

Заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги  відносно того,
що  зазначені  висновки суду першої інстанції  суперечать нормам матеріального права та
фактичним обставинам справи.

Як встановлено  в ході судового  розгляду даної справи , сторони перебували в
зареєстрованому шлюбі з 12 серпня 2006 року ,
в подальшому шлюб було  розірвано,
про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів
зроблено відповідний актовий запис за № 907  від 19 вересня 2007 року  ( 15) .

01 грудня 2006 року ( а. с. 6-8) ОСОБА_1, як покупцем , укладено
договір купівлі - продажу нерухомого майна -
двокімнатної квартири № 36 в будинку № 140 по  вул. Толстого в м. Чернігові за ціною  168 400 грн.
Як вбачається зі  змісту даного
договору , п. 2.1 , і цієї обставини не заперечували сторони по справі, 16 840
грн. ОСОБА_1 сплатила продавцям квартири до підписання цього договору, а
решту  суми  в розмірі
151 560 грн. вона зобов'язалася сплатити продавцю  в строк до 04 грудня  2006 року включно. Фактично зазначена сума
була сплачена після отримання ОСОБА_1 кредиту.

Зокрема, відповідно до договору
кредиту № 935/5-472 від 01 грудня 2006 року ( а. с. 12-14), укладеного
між АКБ соціального розвитку „Укрсоцбанк” та ОСОБА_1,  вона
отримала кредит на придбання спірної
квартири в сумі   30 000 доларів
США, з кінцевим терміном погашення
заборгованості по кредиту  до 25
листопада 2031 року.

В якості забезпечення виконання
ОСОБА_1 зобов'язань за вказаним
договором кредиту , нею в іпотеку АКБ соціального розвитку „ Укрсоцбанк”
була передана  придбана квартира ,
згідно  іпотечного договору від  01грудня 2006 року ( а. с. 9-11).

Згідно довідки № 05-08 /168 від 05 березня 2008 року АКБ соціального
розвитку  „Укрсоцбанк” ( а. с. 57) , за
період з 01 грудня  2006 року  по 30 липня
2007 року  згідно договору кредиту
№ 935/ 5 - 472 від 01 грудня  2007 року ,
укладеному з ЧОФ  АКБ „ Укрсоцбанк”  по кредиту виплачено 800 доларів США.

Таким чином, на час розлучення наявним майном у подружжя була
частина квартири вартістю 800доларів  США
та 16 840 грн.,  сплачених ОСОБА_1 до
підписання договору купівлі - продажу спірної квартири. Інша частина квартири
була ще не оплачена і існував борг у сумі 29200 доларів США, який  зобов'язувалася  виплатити ОСОБА_1( а. с.  57 ).

Відповідно до положень  ч. 4
статті  65 Сімейного кодексу  України, договір, укладений одним із
подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо
майно одержане за договором , використане в інтересах сім'ї.

П. 24
постанови № 11 Пленуму Верховного Суду України  від
21грудня 2007 року „ Про практику застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та
поділ спільного майна подружжя” орієнтує на врахування боргів подружжя та
правовідносини за зобов'язаннями при поділі майна подружжя.

В п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику
застосування судами законодавства, що регулює
право приватної власності
громадян на жилий будинок” від 04 жовтня 1991 року  № 7 звертається увага на те, що при вирішенні
спору про право власності на будинок обов'язок виплатити заборгованість по
позичці за згодою позикодавця може бути покладено на інших співвласників, а за
відсутності такої згоди обов'язок виплати позички лежить на особі, яка її
одержала.

Як встановлено в ході судового розгляду даної справи, кредитор АКБ  соціального розвитку „Укрсоцбанк” не дає
згоди на заміну боржника і наполягає на тому, що за умовами кредитного договору
ОСОБА_1 повинна відповідати особисто ( а. с. 168).

26 лютого  2008 року відповідно до  договору про припинення договору поруки №
935/ 09 - 534 від  01 грудня  2006 року,
укладеного між АКБ соціального розвитку
„Укрсоцбанк „ ,  ОСОБА_1,  ОСОБА_3 ( а. с. 58),  припинено дію договору поруки  № 935/09-534 від 01 грудня 2006 року.

За таких обставин, спільним сумісним майном
подружжя є тільки оплачена частина квартири на час розірвання шлюбу.

Згідно до договору купівлі-продажу спірної квартири від 01 грудня 2006 року
( а. с. 6-8),  вартість  квартириАДРЕСА_1  становить 168 400 грн.

Таким чином,   подружжям  за період проживання в зареєстрованому
шлюбі  оплачено спільних коштів за спірну
квартиру 20 880 грн. (800доларів СШАХ5,05 =
4040 грн.( з 01 грудня 2006 року
по 30 липня  2007 року курс  Національного банку України  становив 505 гривень 00 копійок за 100
доларів США) + первинний  внесок
продавцям за квартиру в сумі  16840
грн.).

Відповідно до положень  статті  70 Сімейного кодексу  України частки майна дружини та чоловіка є
рівними . Тому спільно сплачена грошова сума подружжям за спірну квартиру
ділиться порівну , зокрема,  20 880 грн.
: 2 = 10 440 грн.

Таким чином,  ОСОБА_3 належить  31 / 500 частина  ( 10 440 грн. Х 100% :  168 400 грн.)    квартири № 36 в буд.140, по вул. Толстого в
м. Чернігові.    Висновки суду першої
інстанції про  право власності
ОСОБА_3.   на Ѕ частину зазначеної  квартири суперечать нормам матеріального
права і обставинам справи.

За таких обставин апеляційний суд
вважає за необхідне новим рішенням
вимоги   зустрічного позову
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права
власності на квартиру та
припинення права спільної сумісної власності  задовольнити частково. Визнати  за ОСОБА_3 право власності  на 31 / 500
частину квартири АДРЕСА_1 Припинити на підставі  положень статті 365 Цивільного кодексу
України   право власності  ОСОБА_3 на 31/ 500 частину квартири АДРЕСА_1
, визнавши за ОСОБА_1право власності на дану 31 / 500 частини квартириАДРЕСА_1
( решта квартириАДРЕСА_1 належитьОСОБА_1 на праві власності на підставі
нотаріально посвідченого  договору
купівлі - продажу даної квартири  від 01
грудня 2006 року , зареєстрованого в реєстрі за № 5949. Дата прийняття
рішення  про реєстрацію права
власності  08 лютого  2007 року ( а. с. 16 ). Стягнути з ОСОБА_1 на
користь  ОСОБА_3  грошову компенсацію за приналежну йому на
праві власності   31 / 500 частину
квартириАДРЕСА_1 в сумі 10 440   (десять
тисяч чотириста  сорок ) грн. , звернувши
стягнення  на грошові кошти , внесені
ОСОБА_1 18 квітня 2008 року по квитанції № 14
на депозитний рахунок суду  №
1170 , отримувач  ГУДК в
Чернігівській області, код отримувача 26295412 , код банку отримувача
853592(  а. с. 56).

Оскільки маються всі підстави для застосування статті  365 Цивільного кодексу України , на яку
посилалася ОСОБА_1 в обґрунтування вимог
зустрічного позову. Апеляційний суд також при застосуванні вказаної
норми матеріального права виходить з положень
Постанови Пленуму  Верховного
Суду  України   від 04 квітня  1991 року
№ 7 „ Про судову практику застосування судами законодавства , що регулює
право власності громадян  на житловий
будинок” , зі змінами і доповненнями , передбаченими постановами  Пленуму Верховного Суду України  від 25 грудня
1992 року  № 13 і від 25
травня  1998 року № 15, якими передбачено
, що суд може , з огляду на
конкретні  обставини справи  і за відсутності згоди власника, що
виділяється , зобов'язати інших учасників спільної власності виплатити йому
грошову компенсацію за приналежну йому частку. Зокрема, в даному випадку це
можливо, оскільки  частка ОСОБА_3. в
спільному майні є незначною і не може бути виділена в натурі, квартира є
неподільною ( а. с. 90 - 91), спільне користування  квартирою
колишнього подружжя є неможливим . Крім того, згідно даних комунального
підприємства  „Чернігівське
міжміське  бюро технічної
інвентаризації”  від 28 жовтня 2008
року  № 20186 ( а. с. 175), за ОСОБА_3
зареєстровано право власності  на об'єкт
нерухомості : м. Чернігів,  вул.
Рокосовоського , 18 , кв. 65 , ідеальна частка Ѕ , правовстановлюючі  документи - свідоцтво про право власності на
житло від 09 вересня  2004 року.    Також по справі  виконані умови , регламентовані ч. 2  статті 365
Цивільного кодексу України, - ОСОБА_1
попередньо  внесена вартість
частки ОСОБА_3. у спільному майні  на
депозитний рахунок суду.

З врахуванням наведеного та положень чинного законодавства , що регулює
спірні правовідносини,  апеляційний суд
вважає за необхідне  відмовити в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на
1/ 2 частину спірної квартири  ,
встановлення порядку користування нерухомим майном , покладення зобов'язання  по сплаті кредиту за кредитним договором .

Відповідно до положень статті 88 ЦПК України, яка регламентує розподіл
судових витрат між сторонами пропорційно до розміру задоволених позовних вимог
, стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає   839  (
вісімсот тридцять дев'ять ) грн. 31 коп.
в рахунок  повернення судових
витрат.   Зокрема, в рахунок повернення
сплаченого судового збору та витрат на інформаційно - технічне забезпечення
розгляду справи  підлягає стягненню 268
грн. 81 коп. ( 104 грн. 40 коп. + 104 грн. 41 коп. +30 грн. + 30 грн.),( а. с.
35, 37, 136, 173). В рахунок
відшкодування витрат на правову допомогу
адвоката ( а. с. 53) стягненню з ОСОБА_3. на  користь ОСОБА_1 підлягає сума  570 грн.
50 коп. , обчислена відповідно до
положень Постанови Кабінету
Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 „ Про граничні
розміри  компенсації витрат,  пов'язаних з розглядом  цивільних та
адміністративних справ , і порядок їх компенсації за рахунок держави „ ,
ч.1, п. 1 Додатку ( 525 грн. Х 40 % Х 2год .43 хв .= 570 грн. 50 коп.  Загальна сума , яка підлягає стягненню з
ОСОБА_3.  на користь ОСОБА_1 в рахунок
повернення судових витрат - 839 грн.  31
коп.

Керуючись статтями : 183, 364, 365 Цивільного кодексу України ,  статтями : 60, 68, 70, 71 Сімейного кодексу
України,   статтями : 88,  303, 304,
307, 309 , 313, 314, 316 , 317 , 319
ЦПК України, апеляційний суд ,-

в и р і ш и в :

Апеляційні
скарги ОСОБА_1 задовольнити частково .

Рішення Новозаводського  районного
суду м. Чернігова від 13 серпня 2008 року та
додаткове рішення Новозаводського районного суду  м. Чернігова від 22 вересня 2008 року
скасувати.

Відмовити в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності , встановлення порядку
користування нерухомим майном , покладення зобов'язання  по сплаті кредиту за кредитним договором .

Вимоги   зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
визнання права   власності на квартиру
та  припинення права спільної сумісної
власності  задовольнити частково.

Визнати  за ОСОБА_3 право власності  на

31 /
500  частину квартири АДРЕСА_1

Припинити право власності  ОСОБА_3 на 31/ 500 частину квартири АДРЕСА_1
, визнавши за ОСОБА_1право власності на дану 31 / 500 частини квартириАДРЕСА_1
( решта квартириАДРЕСА_1 належитьОСОБА_1 на праві власності на підставі
нотаріально посвідченого  договору
купівлі - продажу даної квартири  від 01
грудня 2006 року , зареєстрованого в реєстрі за № 5949. Дата прийняття
рішення  про реєстрацію права
власності  08 лютого  2007 року ).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_3
грошову компенсацію за приналежну йому на праві власності   31 / 500 частину квартириАДРЕСА_1 в сумі 10
440   (десять тисяч чотириста  сорок ) грн. , звернувши стягнення  на грошові кошти , внесені ОСОБА_1 18 квітня
2008 року по квитанції № 14   на
депозитний рахунок суду  № 1170
, отримувач  ГУДК в Чернігівській області,  код отримувача 26295412 ,  код банку отримувача 853592 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
839  (  вісімсот тридцять дев'ять ) грн. 31 коп.  в рахунок
повернення судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту
його проголошення, але може бути оскаржено до Верховного Суду України в
касаційному порядку протягом двох місяців з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:
Судді: