РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

5 лютого 2008 року                                                                          м. Ужгород

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області  у складі:

головуючого - судді ЛескаВ.В. суддів - Панька В.Ф., Собослоя Г.Г. при секретарі - Боклах Г.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Ужгороді цивільну справу за апеляційною скаргою позивача
ОСОБА_1 на рішення Перечинського районного . суду від 6 листопада 2007 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_4,ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди , -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2007
року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2.,ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 ОСОБА_7про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення
моральної шкоди.

Позивач
зазначав, що 28 січня 2006 року відповідачі подали заяву на ім'я прокурора
Закарпатської області, начальника УМВС України в Закарпатській області та
Мукачівської православної єпархії, яка містила інформацію, що не відповідає
дійсності і принижує його честь, гідність та ділову репутацію як людини та
священика. На прохання відповідачів та інших осіб, які підписали заяву, така
була опублікована в газеті «Трибуна» від 11 лютого 2006 року під заголовком
«Ворочівське «Білеївське Ворочево» де у принизливій формі викладено зміст
заяви, чим грубо принижено честь, гідність та ділову репутацію позивача

Ухвалою суду від
19 квітня 2007 року до участі в справі залучено в якості співвідповідача
редакцію незалежної громадсько-політичної газети «Трибуна».

Моральну шкоду
позивач обґрунтував тим, що у зв'язку з навмисними та неправомірними діями
відповідачів він багато переживав, хвилювався та зазнав неприємностей, вимушено затратив багато часу, сил на поїздки до
правоохоронних органів, в єпархію для дачі пояснень і визначив таку у
розмірі 5 000 грн. з кожного відповідача.

Рішенням суду позов задоволено частково.

Зобов'язано
редакцію газети «Трибуна» спростувати інформацію, викладену у газетній статті
«Ворочівське «Білеївськне Ворочево» за № 10 від 11 лютого 2006 року в цілому як таку, що ганьбить честь, гідність та
ділову репутацію позивача ОСОБА_1

В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач порушив питання про скасування рішення суду в
частині відмови в позові про відшкодування моральної шкоди як
незаконного та необгрунтованого і ухвалення
в цій частині нового рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Межі оскарження
- на думку апелянта викладена в заяві відповідачів інформація не знайшла   свого
підтвердження,   розповсюдження   такої
є   наклепом,   відповідачі
були

Справа"№ 22іг- 142/08                                                                                                            Номер
рядка статистичного звіту : 27

Головуючий у першій Інстанції: Шешеня М.О. Судця -
доповідач : Леско В.В.

депутатами Ворочівської сільської
ради і відповідно до Закону України «Про статус місцевих рад» повинні
були дотримуватись правил депутатської етики - не принижувати честі і гідності
позивача як виборця і священика.

Позивач та його
представник адвокат ОСОБА_8підтримали апеляційну скаргу : просять відшкодувати
ОСОБА_1завдану моральну шкоду.

Відповідачі
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, адвокат ОСОБА_9. який по дорученню представляє
інтереси цих та нез'явившихся відповідачів ОСОБА_10. ОСОБА_4, ОСОБА_5 просять
відхилити апеляційну скаргу.

Представник
редакції газети «Трибуна» головний редактор ОСОБА_11. вважає, ще апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Заслухавши
доповідача, пояснення позивача та його представника адвоката ОСОБА_8, відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та їх представника адвокате ОСОБА_9, представника редакції громадсько-політичної
газети «Трибуна» ОСОБА_11дослідивши матеріали справи та відмовний матеріал №
61, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно ст. 275
ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права
від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права
здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.

Відповідно до ч.
1 та п. 4 ч. 2 ст. 23 ЦПК України особа має право на відшкодувг|^к моральної
шкоди. Завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода поляга^^ приниженні
честі, гідності. А також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Матеріалами
справи встановлено, що 28 січня 2006 року відповідачі подали заяву на ім'я
прокурора Закарпатської області, начальника УМВС України в Закарпатській
області та Мукачівської православної єпархії, в які на думку позивача викладена
інформації, що не відповідає дійсності та порочить його честь, гідність та
ділову репутацію як людини та священика. Викладена у зверненні інформація 11
лютого 2006 року опублікована у газеті «Трибуна» під заголовком «Ворочівське
«Бієївське Ворочево» без зазначення автора.

Відмовляючи ОСОБА_1в позові про відшкодування моральної шкоди суд першої

інстанції вірно виходив із того, що згідно ч. 5 ст. 55 Конституції України
кожен має право

будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи
від порушень і

протиправних посягань, а відповідно до п. З постанови Пленуму Верховного Суду
України

від 28 вересня 1990 р. № 7 «Про застосування судами законодавства, що
регулює захист

честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій» звернення
громадянина до

правоохоронних органів про захист своїх прав від неправомірних дій інших
осіб, у тому

числі показання свідка під час попереднього слідства, не може вважатись
поширеннщ

неправдивих відомостей.                                                                                                     |

Такий висновок
суд правильно обгрунтував тим, що викладені відповідачами у зверненнях
відомості не належать до таких які порочать честь, гідність та ділову репутацію
позивача і цими зверненнями вони мали на меті не довести такі відомості до
громадськості, а перевірити і отримати від уповноважених законом органів та
вищестоящого по церковній єпархії керівництва позивача інформацію щодо правомірності
дій позивача для здійснення захисту прав і свобод як своїх так й інших жителів
села Ворочево Перечинського району, які зверталися до депутатів Ворочівської
сільської ради.

Відмовними матеріалами № 61 підтверджується, що Перечинським РВ УМВС України
в Закарпатській області проводилась перевірка по письмовій заяві депутатів
с. Ворочево стосовно погроз ОСОБА_1 фізичною розправою і постановою від 4
березня 2006 року відмовлено в порушенні кримінальної справи.

В зазначених
матеріалах є постанова від 7 лютого 2006 року про відмову в порушенні
кримінальної справи відносно ОСОБА_1. по колективній заяві депутатів с.
Ворочево Перечинського району за погрози фізичною розправою та побиття громадян
с. Ворочево Брезинського СЮ. і ОСОБА_12

Враховуючи
викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до

вірного висновку про відмову
позивачу в задоволенні позову про відшкодування моральної

шкоди, а тому
апеляційну скаргу слід відхилити.

Відповідно до ч. З ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений
доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде
встановлено неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм процесуального права, які < обов'язковою
підставою для скасування рішення суду. Тому колегія суддів вважає з; необхідне
перевірити рішення суду і в частині «зобов'язання газети «Трибуна» спростуваті
інформацію, викладену у газетній статті «Ворочівське» Білеївське Ворочево» за №
10 від Г лютого 2006 року в цілому як таку,
що ганьбить честь, гідність та ділову репутацію позивач; ОСОБА_1».

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 17 січня 2008 року,
яке набралі законної сили, встановлено, що редакція газети «Трибуна»
не є юридичною особою. А том; відповідно не може бути стороною у процесі так як
згідно ч. 2 ст. 30 ЦПК України позивачеі і
відповідачем можуть бути тільки фізичні і юридичні особи, які відповідно до
ст.. ст. 28, 2і цього кодексу мають цивільну процесуальну
правоздатність та цивільну процесуальн дієздатність, а також держава. Тобто
зобов'язуючи редакцію газети «Трибуна» спростуват опубліковану у газетній
статті «Ворочівське» Білеївське Ворочево».

Відповідно до ч. З ст. 61 ЦПК
України обставини, встановлені судовим рішенням цивільній,  господарській
або   адміністративній   справі,
що  набрало  законної
сили,  н доказуються при розгляді
інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щод якої встановлено
ці обставини.

Отже, ухваливши рішення стосовно
редакції газети «Трибуна» суд першої інстанц допустив порушення норм
процесуального права, що призвело до неправильного вирішенн справи в цій
частині, що відповідно до ст.. 309 ЦПК України є підставою для скасуванн
рішення про зобов'язання редакції газети «Трибуна» спростувати інформацію,
викладену газетній статті «Ворочівське «Білеївськне Ворочево» за № 10 від 11
лютого 2006 року цілому як таку, що ганьбить честь, гідність та ділову
репутацію позивача ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

РІШИЛА:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1
відхилити.

Рішення
Перечинського районного суду від 6 листопада 2007 року в частиі зобов'язання
газети «Трибуна» спростувати інформацію, викладену у газетній стат
«Ворочівське» Білеївське Ворочево» за № 10 від 11 лютого 2006 року в цілому як
таку, щ ганьбить честь, гідність та ділову репутацію позивача ОСОБА_1
скасувати.

В решті рішення залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може
бути оскаржено до Верховного Суду України протягом двох місяців моменту
проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційне
інстанції.

Головуючий:                                                        Судді: ______________

______________