Справа
№ 2-1067-1/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е
Н Е М      У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2008 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого - судді
Литвинової І.В.

при секретарі                                 Гайченя О.Д.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Комунальне підприємство «Київське міське бюро
технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого
майна», ОСОБА_4 про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій
власності, вселення та зобов»язання не чинити перешкоди у користуванні
власністю,-

в
с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
відповідачів  ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Комунальне
підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права
власності на об»єкти нерухомого майна», ОСОБА_4 про виділ у натурі частки із
майна, що є у спільній частковій власності, вселення та зобов»язання не чинити
перешкоди у користуванні власністю.

Свої вимоги обґрунтовує тим,
що вона є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1. Іншими співвласниками є
відповідачі, які перешкоджають їй в користуванні власністю, створюючи неможливі
умови для проживання. В зв”язку з чим, просить встановити порядок користування
приміщеннями вказаної квартири, не чинити їй перешкод в  користуванні нею та вселити.

В судовому засіданні
представник позивача позов підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві
обставини, просив позов задовольнити в повному обсязі. Встановити  наступний
порядок користування приміщеннями квартири АДРЕСА_1, при якому позивачці
ОСОБА_1 виділити в натурі частку із майна, що є у спільній частковій власності
у вигляді кімнати, площею 15,10 кв.м. з прилеглою лоджією, ОСОБА_2, ОСОБА_3
виділити кімнати, площею 12,30 кв.м. та 21,50 кв.м. з прилеглою лоджією,
залишивши у спільному користуванні ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 коридор, площею
12,30 кв.м., ванну кімнату, площею 2,80 кв.м., вбиральню, площею 1,40 кв.м.,
кухню, площею 9,60 кв.м. Вселити ОСОБА_1 в кімнату, площею 15,10 кв.м. в
квартирі АДРЕСА_1. Зобов»язати ОСОБА_2, ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 у
користуванні кімнатою, площею 15,10 кв.м. з прилеглою лоджією та місцями
загального користування. Зобов”язати Комунальне підприємство «Київське міське
бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти
нерухомого майна» видати ОСОБА_1 свідоцтво про
право власності на кімнату №5, площею 15,10 кв.м. з прилеглою лоджією в
квартирі АДРЕСА_1. Стягнути з відповідачів судові витрати понесені позивачкою.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 позов не
визнала, просила відмовити в задоволенні позову, вказуючи на те, що ніяких
перешкод у проживанні в квартирі позивачці нею не чиняться. Вона добровільно
залишила квартиру, забравши всі свої речі. Заперечує проти виділення їй кімнати
площею 15,10 кв.м., оскільки вважає, що будуть порушені її права як
співвласника.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позов не визнав,
просив відмовити в задоволенні позову, вказуючи на те, що він не чинить ніяких
перешкод позивачці у проживанні в квартирі. Заперечує проти виділу їй кімнати
площею 15,10кв.м., оскільки він буде позбавлений можливості користуватися цією
кімнатою, в якій він зараз мешкає. Кімната, площею 12.3 кв.м., яка в подальшому
може бути йому виділена, не відповідає його частці у спільній власності.

В судовому засіданні представник відповідачів позов не
визнав, просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що
відповідачі не чинять позивачці перешкод у проживанні в спірному жилому
приміщенні. Разом з тим, вважає, що у разі виділу позивачці кімнати площею
15,10 кв.м., права інших співвласників будуть суттєво порушені, також вони
будуть позбавлені можливості користуватися прилеглою до неї лоджією.

В судовому засіданні третя особа ОСОБА_4 позов не визнав,
просив в його задоволенні відмовити. Зазначив, що він є чоловіком ОСОБА_2, який
проживає більше, ніж 20 років, але не зареєстрований в спірному жилому
приміщенні. Позивачка не проживає в квартирі з 2005року. Також зазначив, що ні
він, ні його сім”я ніколи не чинили позивачці перешкоди у проживанні в
квартирі. Заперечує проти виділу їй кімнати площею 15,10кв.м., оскільки його
син ОСОБА_3 буде позбавлений можливості користуватися цією кімнатою, в якій він
зараз проживає.

В судове засідання представник третьої особи Комунальне підприємство «Київське
міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти
нерухомого майна» не з”явився. До суду направив письмові заперечення, в
яких просив справу розглядати за його відсутністю, позов не визнав, просив
відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що свідоцтво про право
власності видається на всю квартиру в цілому, а не на окрему кімнату в
квартирі. Також бюро немає повноважень видавати свідоцтво про право власності.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача,
відповідачів, представника відповідачів, третю особу, дослідивши письмові
докази  по справі,  приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідачі
ОСОБА_2, ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_1. Трикімнатна квартира, площею 48,9кв.м. з ізольованими
кімнатами площею 21,5; 15,1 та 12,3 кв.м. належить сторонам в рівних частках,
що підтверджується свідоцтвом про право власності (а.с. 6-7).

Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦПК, власність двох чи більше
осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою
власністю.

В судовому засіданні
представник позивача зазначив, що позивачка проживала в ізольованій кімнаті
площею 15,10кв.м. з використанням лоджії, а відповідачі проживали в ізольованих
кімнатах площею 12,30кв.м. та 21,50кв.м. з прилеглими до них лоджіями, при
цьому, кухня, коридор, ванна кімната та туалет знаходилися в сумісному користуванні.
Починаючи з 2001року, відповідачами позивачці ОСОБА_1 створювались неможливі
умови для проживання та чинились перешкоди в користуванні спірним жилим
приміщенням, шляхом вчинення скандалів, застосуванням фізичної сили з боку
доньки ОСОБА_2 та заміною замків на вхідних дверях. Ця обставина
підтверджується  відповідями начальника
Печерського РУГУ МВС України в м. Києві від 16.02.2001р. та від 22.03.2001р.
про реагування на даний факт протиправної поведінки ОСОБА_2 та проведеної з нею
профілактичної бесіди, випискою з історії хвороби.

Згідно ч. 3 ст.358 ЦПК
України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці
у праві спільної часткової власності.

Висновком №7394 від
17.07.2008р. з експертних будівельно-технічних досліджень підтверджено технічну
можливість встановлення порядку користування приміщеннями квартири АДРЕСА_1,
при якому ОСОБА_1 виділяється в користування кімната №5, площею 15,1кв.м. з прилеглою
лоджією, іншим співвласникам-кімната №6, площею 12,3 кв.м. та кімната №7,
площею 21,5 кв.м. з прилеглою лоджією, у спільне користування залишаються
приміщення №1-коридор, площею 12,3кв.м., №2-ванна кімната, площею 2,8 кв.м.,
№3-вбиральня площею, 1,4 кв.м., 34-кухня, площею 9,6 кв.м.

Відповідно до ст. 364 ЦК
України, співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у
спільній частковій власності.

Статтею 367 ЦК України також
передбачено право співвласників на поділ майна в натурі, що є у спільній
частковій власності.

Посилання відповідачів на те,
що у разі виділення позивачці в користування кімнати  площею 15,1 кв.м., їх права як співвласників
будуть порушені, також і в зв”язку з тим, що вони будуть позбавлені можливості
користуватися прилеглою до неї лоджією, суд не може брати до уваги, оскільки,
при виділенні відповідачам в користування кімнат площею 12,3 кв.м. та
21,5кв.м., в їх користуванні залишається лоджія прилегла до кімнати більшою
площею.

Крім того, при розгляді Апеляційним судом м. Києва справи
за позовом ОСОБА_1 про встановлення порядку користування жилим приміщенням,
відповідачі не заперечували проти виділу позивачці частки у вигляді саме цієї
кімнати площею 15,1кв.м.

Таким чином, в судовому засіданні доводи відповідачів не
знайшли свого підтвердження, виділення позивачці в користування кімнати площею
15,10кв.м., не порушить їх прав як співвласників, оскільки доля кожного зі
співвласників в жилій площі складає 16,3 кв.м. (48,9кв.м.:3=16,3кв.м.).

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги в
частині встановлення порядку користування зазначеною квартирою в спосіб,
запропонований  позивачкою підлягають
задоволенню, оскільки відповідають вимогам закону.

Що стосується вимог про зобов”язання Комунального підприємства «Київське
міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти
нерухомого майна» видати ОСОБА_1 свідоцтво про
право власності на кімнату №5 площею 15,10 кв.м. з прилеглою лоджією в
квартирі АДРЕСА_1, то вони не підлягають задоволенню, оскільки бюро не
уповноважено видавати свідоцтво про право власності і заявлений спосіб захисту
прав не передбачений діючим законодавством.

Відповідно до ст.88 ЦПК
України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судові витрати.

Виходячи з вищевикладеного та
керуючись 356, 357, 358, 364, 367ЦК України, ст.ст.  5,6,10,11,60,61,209, 212,213,215,218,223 ЦПК
України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Встановити наступний порядок користування
приміщеннями квартири АДРЕСА_1, при якому ОСОБА_1 виділити у натурі частку із
майна, що є у спільній частковій власності у вигляді кімнати, площею 15,10
кв.м. з прилеглою лоджією, ОСОБА_2, ОСОБА_3 виділити кімнати, площею 12,30
кв.м. та 21,50 кв.м. з прилеглою лоджією, залишивши у спільному користуванні
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 коридор, площею 12,30 кв.м., ванну кімнату, площею
2,80 кв.м., вбиральну, площею 1,40 кв.м., кухню, площею 9,60 кв.м.

Вселити ОСОБА_1 в кімнату, площею 15,10 кв.м.
в квартирі АДРЕСА_1.

Зобов»язати ОСОБА_2, ОСОБА_3 не чинити
перешкод ОСОБА_1 у користуванні кімнатою, площею 15,10 кв.м. з прилеглою
лоджією та місцями загального користування.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 судові витрати - судовий збір в розмірі 17 грн., витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 7 грн.50 коп. та
витрати по оплаті експертизи в розмірі 375грн.60 коп.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути
подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на
рішення подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Суддя:                                                                                               І.В.Литвинова