Справа №2-2453/08р.
вересня   2008року Печерський районний суд м. Києва
в складі: головуючого -судді                                Цокол Л.І.
розглянувши у відкритому  судовому засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу ,
Позивач ОСОБА_1  звернувся до суду і просить розірвати шлюб,
зареєстрований між ним та відповідачем. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спільне
життя з відповідачем не склалось, і вони
не підтримують сімейних відносин
на протязі тривалого часу.
Відповідач  ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленою
про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з»явилась, заперечень по
суті спору не подала.
Судом за згодою  позивача проведено  заочний розгляд справи.
Суд вислухавши пояснення  позивача , дослідивши письмові докази по
справі, прийшов до наступного.
Судом встановлено наступне.
Сторони зареєстрували шлюб 18 лютого
1995   року . Від спільного життя мають
неповнолітню дитину, доньку ОСОБА_3    ,
Сторони проживали однією сім'єю   до квітня
2006 року. З того часу позивач проживає окремо, в добровільному порядку
надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Сторони з того часу не ведуть
спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин, майже не спілкуються.
Встановлені обставини свідчать про
те, що  між сторонами сімейних відносин
Як пояснив позивач , за цей час у
нього склались фактичні шлюбні стосунки з іншою жінкою, та він має намір
створити нову сім'ю.
Відповідно до ст. 110 Сімейного
кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред»явлений одним із
Відповідно до ст.112 цього ж
кодексу  суд з»ясовує фактичні взаємини
подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність  малолітньої дитини, дитини-інваліда  та інші обставини життя подружжя.
Відповідно до частини другої цієї статті
суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено , що
подальше спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що
мають істотне значення.
З часу припинення шлюбних відносин ,
окремого проживання та часу знаходження позову в суді , примирення між
сторонами не відбулось. Кожна з сторін не вважає можливим збереження сім»ї.
Так, позивач продовжує наполягати на розлученні, а відповідач не подав своїх
заперечень проти цих вимог.
При таких  обставинах суд приходить до висновку , що
дальше спільне життя подружжя та
збереження  їх сім»ї неможливе,
оскільки буде суперечити інтересам кожної з сторін та їх неповнолітньої дитини.
Таким чином, позовні вимоги
обґрунтовані і підлягають задоволенню, судові витрат - стягненню з позивача.
На підставі викладеного та керуючись
ст. ст.  110-112  Сімейного кодексу України, ст. ст.
8,10,60,208,212,213,214,215,224-225 ЦПК України, суд -
Шлюб між  ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 18 лютого
1995    року за актовим записом № 98
у   відділі  реєстрації актів цивільного  стану Печерського районного управління
юстиції  у м. Києві  , розірвати.
Стягнути з ОСОБА_1 державне мито в
розмірі 17гр. за реєстрацію розірвання шлюбу в органах РАЦС.
ОСОБА_2  від сплати державного мита звільнити.
Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження протягом десяти
діб та подальшої подачі апеляційної скарги протягом двадцяти діб.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом
десяти днів з дня отримання його копії

Суддя