справа № 2-1860/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2008р.

Суворовський
районний суд м. Одеси у складі:

головуючого
судді      - Кисельова В.К.

при
секретарі                - Голованець
Н.Б.

за
участь позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника
відповідача - ОСОБА_3

представника
третьої особи - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2  до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсними
договорів купівлі-продажу та дарування, а також
за позовом ОСОБА_5 до   ОСОБА_1,
ОСОБА_2,   Суворовського РВ ОМУ ГУМВС
України в Одеській області   про захист
права власності, усунення перешкод у користуванні власністю, зняття з
реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись  з позовом
до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та
дарування. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договору дарування
від 02.12.2006р. ОСОБА_6подарував ОСОБА_5 кв. АДРЕСА_1. Договір був посвідчений
приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7. З
вищевказаного договору дарування вбачається, що ОСОБА_6 вищевказана квартира
належала на  підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого Четвертою Одеською державною нотаріальною конторою
10.01.1992р.  за реєстраційним номером №
1-203. Позивач вважає, що вищевказані договори повинні бути визнаними
недійсними  з  наступних підстав. Так, позивачі стверджують,
що вони були наймачами вищевказаної квартири та перебували на реєстраційному
обліку за цією адресою. Квартира
АДРЕСА_1 знаходиться у дуже жахливому стані, в ній відсутні газ,
сантехника. Відповідачів позивачі не знають, та не мали бажання розпоряджатись
вищевказаною квартирою. КП „Міське агентство з приватизації житла” не має
інформації щодо приватизації вищевказаної квартири. З інформації отриманої
позивачами    від    Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в
Одеській області ОСОБА_6 ніколи у спірній квартирі зареєстрований не був.

Крім того, за фактом шахрайський дій щодо продажу квартири
була порушена кримінальна справа.

На підставі викладеного, позивачі просять визнати
недійсними договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1,  укладений між
юрисконсультом малого підприємства „Партнер” Ленінського району м. Одеси
ОСОБА_8 та ОСОБА_6,  посвідчений   Четвертою Одеською державною нотаріальною
конторою 10.01.1992 року, у реєстрі за № 1-203, а також договір дарування
квартири АДРЕСА_1, який був укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, посвідчений
приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7
02.12.2006р., у реєстрі за № 13603.

Ухвалою суду від 19.05.2008р. були
об'єднані в  одне провадження позов
ОСОБА_1, ОСОБА_2  до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
визнання недійсними договорів купівлі-продажу та дарування, а також  позов ОСОБА_5 до   ОСОБА_1, ОСОБА_2,   Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в
Одеській області   про захист права
власності, усунення перешкод у користуванні власністю, зняття з реєстрації

Позовні вимоги
ОСОБА_5 до   ОСОБА_1,
ОСОБА_2,   Суворовського РВ ОМУ ГУМВС
України в Одеській області   ґрунтуються
на тому,  що позивач, ОСОБА_5, є
власником кв.АДРЕСА_1 на підставі договору дарування, укладений між ним та
ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 02.12.2006р., у реєстрі за № 13603.

Після реєстрації договору в житлово-експлуатаційної
організації позивачу стало відомо, що кв. АДРЕСА_1 зареєстровані колишні
мешканці квартири ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Реєстрація відповідачів  в квартирі перешкоджає позивачу користуватися
квартирою, оскільки це призводить до зайвої сплати комунальних послуг. На
підставі викладеного, позивач просить усунути перешкоди у користуванні кв.
АДРЕСА_1 та зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримали
позовні вимоги та пояснили, що вони постійно були зареєстровані у кв. АДРЕСА_1.
Однак в зв'язку з поганими умовами проживання в квартирі, вони проживали в
квартирі тільки певні періоди. Вищевказана квартира не була приватизована, та
вони не мали жодного бажання її продавати. Однак позивачам стало відомо, що
квартира стала належать ОСОБА_5, якого вони побачили біля квартири. З приводу
незаконних дій вони звернулись до міліції, після чого  була порушена кримінальна справа.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився, про
розгляд справи був повідомлений через оголошення в пресі.

Відповідач ОСОБА_5 в останнє судове засідання не
з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини неявки не
повідомив. На попередніх судових засіданнях ОСОБА_5 підтримав заявлені ним
позовні вимоги, позовні вимоги ОСОБА_1
та ОСОБА_2 не визнав. ОСОБА_5 також пояснив, що він шукав квартиру для
батьків, та йому було зроблено пропозицію придбати кв. АДРЕСА_1. Він оглянув
квартиру та познайомився з особою, яка представилась йому як  ОСОБА_6. З метою придбання квартири вони
звернулись до приватного нотаріуса ОСОБА_7, яка посвідчила договір дарування.
Проте фактично між сторонами був укладений саме договір купівлі-продажу
квартири, за придбання якої ОСОБА_5 передав ОСОБА_6 суму у розмірі 16000
доларів США. Після придбання квартири він дізнався, що в квартирі залишились
зареєстрованими  ОСОБА_1  та ОСОБА_2, у зв'язку з чим, він був
вимушений звернутись до суду. Через деякий час, він дізнався, що фактично його
ввели в оману та шахрайським шляхом спричинили його велику шкоду.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_9 в останнє судове засідання не
з'явилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином, причини неявки
не повідомила. Під час судового засідання 14.07.2008р., вона  підтвердила
пояснення     чоловіка ОСОБА_5

Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 просила справу розглянути у її відсутність.

Представник
Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області просила не
задовольняти заяву ОСОБА_5

Представник Четвертої Одеської державної нотаріальної
контори, пояснила, що нотаріальної конторою ніколи не посвідчувався договір
купівлі-продажу квартири  АДРЕСА_1,  укладений між юрисконсультом малого
підприємства „Партнер” Ленінського району м. Одеси ОСОБА_8 та ОСОБА_6.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін,
суд вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_5 до
ОСОБА_1, ОСОБА_2,   Суворовського
РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області
про захист права власності, усунення перешкод у користуванні власністю,
зняття з реєстрації необхідно  відмовити,
а позов ОСОБА_1, ОСОБА_2  до ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та дарування підлягає
задоволенню.

Вищевказаний висновок суду ґрунтується на підставі
фактів, встановлених в судовому засіданні, а також на аналізі доказів наданих
сторонами.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 є наймачами квартири АДРЕСА_1, і
вищевказана квартира перебувала у комунальній власності. (Т.2., а.с. 18)

Згідно листа КП „Міське агентство з приватизації житла” №
149-01 від 22.01.2007р., вбачається, що квартира АДРЕСА_1 не була приватизована
(Т.2, а.с.21)

Судом також встановлено, що реєстрація вищевказаної
квартири в КП „ОМБТІ і РОН” була проведена на підставі договору купівлі-продажу
квартири  АДРЕСА_1,  укладений між юрисконсультом малого
підприємства „Партнер” Ленінського району м. Одеси ОСОБА_8 та ОСОБА_6,  посвідчений
Четвертою Одеською державною нотаріальною конторою 10.01.1992 року, у
реєстрі за № 1-203. (Т.2., а.с. 13)

Однак в судовому засіданні встановлено, що вищевказаний
договір купівлі-продажу ніколи не посвідчувався Четвертою Одеською державною
нотаріальною конторою та запису вищевказаного договору у реєстрі  за № 1-203 ві 10.01.1992 року не існує.
Вищевказаний факт, підтверджується листом Четвертої Одеської державної
нотаріальної контори № 395 від 17.04.2008р.

Крім того, із листа ВГІРФО Хаджибеївського ВМ
Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області вбачається, що
ОСОБА_6ніколи не був зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1.

Таким чином, вищевказаний договір купівлі-продажу повинен
бути визнаний недійсний на підставі ст. 48 ЦК України в редакції 1963р.,  як нікчемний, оскільки такого договору
взагалі не існувало, а він є результатом шахрайський дій, з приводу чого
порушена кримінальна справа.

Судом також встановлено, що  02.12.2006р між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 був
укладений договір дарування квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7., у реєстрі за № 13603.  Відповідно до умов вищевказаного договору,
ОСОБА_5 отримав у власність квартиру АДРЕСА_1. У вищевказаному договору
зазначено, що дарувальнику квартира належить на підставі договору
купівлі-продажу,  посвідченого    Четвертою Одеською державною нотаріальною
конторою 10.01.1992 року, у реєстрі за № 1-203.

Однак судом встановлено, що фактично вищевказаний договір
був укладений внаслідок обману ОСОБА_5 зі сторони особи, яка назвала себе
ОСОБА_6.

Так, як вже було встановлено судом, договору
купівлі-продажу,  посвідченого    Четвертою Одеською державною нотаріальною
конторою 10.01.1992 року, у реєстрі за № 1-203 взагалі не існувало.  Таким чином, особа, яка назвала себе ОСОБА_6
не мала право на відчуження вищевказаної квартири.

Суд вважає, що договір дарування квартири АДРЕСА_1, який
був укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 02.12.2006р., у реєстрі за №
13603 повинен бути визнаний недійсним.

Вищевказаний висновок суду ґрунтується на наступних нормах законодавства.

Так, згідно ст. 202 ЦК
України  правочином є дія особи,  спрямована на набуття,  зміну або припинення цивільних прав та
обов'язків.

Частина
1 ст. 203 ЦК України визначає, що зміст
правочину  не може суперечити
цьому Кодексу,  іншим актам  цивільного
законодавства,  а   також
моральним   засадам суспільства.

Відповідно до ст. 215
ЦК України підставою недійсності правочину є
недодержання  в  момент вчинення  правочину
стороною  (сторонами) вимог,  які встановлені частинами першою -
третьою,  п'ятою та  шостою
статті  203  цього Кодексу.

Статтею 230 ЦК України
встановлено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в
оману щодо обставин,  які мають істотне
значення (частина  перша статті   229
цього  Кодексу),  такий
правочин  визнається  судом недійсним.  Сторона,
яка застосувала обман,
зобов'язана відшкодувати другій
стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду,  що завдані у зв'язку з вчиненням цього
правочину.

На думку суду, ОСОБА_5
є добросовісним набувачем, оскільки він не мав представлення, що ОСОБА_6 не є власником цієї квартири, а також те, що
відносного нього відбуваються шахрайські дії.

Частиною
2 ст. 216 ЦК України встановлено, що
правові наслідки недійсності правочину у разі  недійсності
правочину  кожна  із
сторін зобов'язана повернути другій
стороні  у  натурі
все,  що  вона
одержала  на виконання   цього
правочину,   а   в
разі  неможливості  такого повернення,  зокрема тоді,
коли одержане полягає  у  користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які
існують на момент відшкодування.

Однак в судовому
засіданні не встановлено, яка сама особа назвала себе ОСОБА_6. В матеріалах
справа є копія свідоцтва про смерть ОСОБА_6, однак вона є підробкою, що встановлено правоохоронними органами  (див. Т.1., а.с. 36)

В зв'язку з цим, суд вважає, що не можне застосувати двосторонню реституцію
між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, при цьому суд вважає, що ОСОБА_5 у разі встановлення
осіб винних у вчиненні злочину, має право звернутися з позовом про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Необхідно також відзначити, що фактично між ОСОБА_6 та      ОСОБА_5
був укладений саме договір купівлі-продажу квартири, за придбання якої
ОСОБА_5 передав ОСОБА_6 суму у розмірі 16000 доларів США, що підтверджується
розпискою.

Таким чином, вищевказаний договір дарування є також недійсним, на підставі
ст. 235 ЦК України,  оскільки був
удаваним. Однак суд також не може визнати як законний договір купівлі-продажу,
який був укладений сторонами за вищевикладених обставин.

1.   Суд також
вважає, що в порядку повороту судового рішення необхідно  зобов'язати Суворовський РВ ОМУ ГУМВС України
в Одеській області відновити реєстрацію
ОСОБА_1, ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст. 48 ЦК України в редакції 1963р.,
ст.ст. 202, 203,204, 215,216,238, 244, 388, 392 ЦК України,  керуючись ст.ст.  10, 11,74,
209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

2.   Позов ОСОБА_1,
ОСОБА_2  до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання
недійсними договорів купівлі-продажу та дарування - задовольнити.

3.         У
задоволенні позову ОСОБА_5 до   ОСОБА_1,
ОСОБА_2,   Суворовського РВ ОМУ ГУМВС
України в Одеській області   про захист
права власності, усунення перешкод у користуванні власністю, зняття з
реєстрації - відмовити.

4.         Визнати
недійсним договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1,  укладений між
юрисконсультом малого підприємства „Партнер” Ленінського району м. Одеси
ОСОБА_8 та ОСОБА_6,  посвідчений   Четвертою Одеською державною нотаріальною
конторою 10.01.1992 року, у реєстрі за № 1-203.

5.         Визнати
недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, який був укладений між ОСОБА_6
та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 02.12.2006р., у реєстрі за № 13603.

6.         Зобов'язати
Суворовський РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області відновити реєстрацію  ОСОБА_1, ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржено
в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі в
10-ти денний строк з   дня проголошення
рішення заяви  про  апеляційне
оскарження  рішення  суду і поданням після цього  протягом двадцяти днів апеляційної скарги, або
в порядку п. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя