Справа № 2-1565
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

21 березня 2008
року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого
судді Чубенко Л.І.,

при секретарі
Гармаш Р.І.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в сел. Ювілейне цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Кіровської селищної Ради Дніпропетровського району та області про
визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за
заповітом,

в с т а н о в и
в :

Відповідач
Кіровська селищна Рада Дніпропетровського району та області в судове засідання
не з»явилися, надали листа про можливість розгляду справи у їх відсутність.

Позивач в
судове засідання не з”яився, надав заяву, в якій просив справу розглянути у
його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.

Третя
особа по даній справі державна нотаріальна контора Дніпропетровського району в
судове засідання не з»явилися, надали листа про можливість розгляду справи у їх
відсутність.

Суд,
дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що ОСОБА_2  на праві приватної  власності на підставі свідоцтва про право
особистої власності на домоволодіння, виданого 3 вересня 1963 року й
зареєстрованого в Новомосковському міжміськінвентарбюро 21 вересня 1963 року за
№ 5/2-178, належав будинок, що складається з житлової кімнати 1-3 розмірами
11,5 кв.м., кухні   1-2 розмірами      4,8
кв.м.   і   сіней
1-1  розмірами   5,4
кв.м.   і розташований АДРЕСА_1.
Крім будинку є наступні надвірні будови: сараї "Б", "В",
льох "Г, убиральня "Д", колодязь "ко".

ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_2 вмерла. Після її смерті спадщину прийняла її дочка,  бабуся позивача, ОСОБА_3.

На її ім'я
2 вересня 1986 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом державним
нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори
Малогоненко І.І., що зареєстровано в реєстрі за № 1887, номер спадкоємної справи
405.

Дане свідоцтво про право на спадщину за законом було
зареєстровано в Дніпропетровському межміському бюро технічної інвентаризації,
реєстр за № 5/2 за реєстровим №178 12 вересня 1986 року.

ОСОБА_3,
тобто мати батька позивача ОСОБА_4 склала на випадок своєї смерті наступне
заповідальне розпорядження все своє майно, де б воно не перебувало й у чому б
воно не виражалося й взагалі все те, що буде належати їй на день смерті й на що
вона за законом буде мати право заповіла ОСОБА_1, позивачу по даній справі.
Даний заповіт засвідчений 14 листопада 1986 року у виконкомі Кіровської
селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області Матвієнко
Н.К., зареєстровано в реєстрі за № 2 74.

ОСОБА_3
вмерла ІНФОРМАЦІЯ_2, свідоцтво про смерть видано виконкомом Кіровської селищної
Ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області 1 березня 2005 року
НОМЕР_1, актовий запис за № 45. Ні позивач, ні єдиний бабусин спадкоємець
першої черги за законом батько позивача ОСОБА_4, який умер ІНФОРМАЦІЯ_3, не
зверталися в Дніпропетровську райдержнотконтору із заявою про прийняття
спадщини.

Проте ,
незважаючи на те, що право позивача на заповідане спадкове майно -вищевказаний
будинок ніхто не заперечує, проте позивач не має змоги одержати в держнотконторі
свідоцтво про право на спадщину за заповітом, тому що у встановлений законом
строк не подав заяву про прийняття спадщини.

Однак,
позивач є таким, що прийняв спадщину після смерті бабусі, тому що з 2003 року й
до дня смерті бабусі проживав разом з нею в її будинку однією родиною й
продовжує в даному будинку проживати й у цей час, про що свідчить довідка з
місця проживання.

Відповідно
до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі
спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким що прийняв спадщину,
якщо протягом строку, встановленого ст.. 1270 ЦК України він не заявив про
відмову від неї.

Після
смертіОСОБА_3 позивач фактично є спадкоємцем за заповітом відповідно до ст..
1234 ЦК України.

На
підставі викладеного, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими й підлягаючими
задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 7, 10, 11, 27, 31, 57, 215, 223 ЦПК України, ст.ст.
1233, 1234, 1268- 1270 ЦК України , суд -

ВИРІШИВ
:

Визнати, що
ОСОБА_1 є таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3, що вмерла
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за
ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на домоволодіння
АДРЕСА_1 як за спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3, що вмерла
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Заява
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана до апеляційного суду
Дніпропетровської області протягом десяти діб з дня проголошення рішення суду,
а апеляційна скарга на рішення суду протягом двадцяти діб з дня подання заяви
про апеляційне оскарження рішення суду через Дніпропетровський районний
суд  Дніпропетровської області або в
порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя
Л.І. Чубенко