Р і ш е н н я

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

(вступна та резолютивна частини) справа 2- 1537/08

3 листопада  2008
року
Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

у складі головуючого - судді Матвієнка В.М.

при секретарі - Павличенко О.А. ,

представника позивача -  ОСОБА_2

представників  відповідача ПВБП 'Лубниспецмонтаж'  - Малик О.А., Малик А.І.

розглянувши у  судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ПВБП 'Лубниспецмонтаж'  про
поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
відшкодування моральної шкоди суд,

В С Т А
Н О В И В:

Враховуючи складність справи у
викладенні повного рішення суду, пов'язаного з
проведенням дослідження письмових матеріалів, документів суд  вважає за необхідне проголосити вступну та
резолютивну частини .

Керуючись ст. ст.10, 11, 209, 212- 215 ЦПК України суд,

В И Р І
Ш И В:

Позовні вимоги  ОСОБА_1 до ПВБП 'Лубниспецмонтаж'  про поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди
задовольнити частково.

Поновити
на роботі ОСОБА_1  на посаді -
формувальника ФЕМ ПВБП 'Лубниспецмонтаж'
з 2 вересня 2008 року.

Стягнути з ПВБП 'Лубниспецмонтаж' на
користь ОСОБА_1   188 грн. 44 коп.
середнього заробітку за час вимушеного прогулу
,  300 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди та на користь на користь держави - 59 грн. 50
коп. судового збору.

Рішення
в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду
Полтавської області протягом двадцяти днів з дня подачі заяви про апеляційне
оскарження, яка подається протягом десяти днів з дня оголошення рішення суду.

Суддя  Лубенського
міськрайонного суду:
В.М.Матвієнко

Р і ш е н н я

І М Е Н Е М  У К Р
А Ї Н И                     справа 2- 1537/08

3 листопада  2008
року
Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

у складі головуючого - судді Матвієнка В.М.

при секретарі - Павличенко О.А. ,

представника позивача -  ОСОБА_2

представників  відповідача ПВБП 'Лубниспецмонтаж'  - Малик О.А., Малик А.І.

розглянувши у  судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ПВБП 'Лубниспецмонтаж'  про
поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
відшкодування моральної шкоди суд,

В С Т А
Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1  звернулась до суду з позовом до ПВБП
'Лубниспецмонтаж'  про поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування
моральної шкоди.

У позові вказано, що
18.06.2008р  позивач був прийнятий на
роботу до відповідача на посаду - формувальника ФЕМ.

З 02.09.2008р. по 05.09.2008р.
позивач  в зв'язку з тимчасовою
непрацездатністю був відсутнім на роботі.

Згідно наказу №18 від 04.09.2008р. звільнений
з роботи на підставі п.4 ст. 40 КЗПП України 'за прогул без поважних причин' .

Позивач вважає своє звільнення
неправомірним так як звільнення відбулося під час його тимчасової
непрацездатності в зв'язку з  чим  прохає суд поновити його на раніш займаній
посаді, стягнути з ПВБП 'Лубниспецмонтаж'
середній заробіток за час вимушеного прогулу - 198грн. 88 коп. ,  моральну шкоду в розмірі - 3000 грн.

У судовому засіданні позивач свої
вимоги в частині  поновлення на роботі,
стягнення моральної шкоди в розмірі 3000 грн. підтримав повністю,  в частині стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу зменшив, прохаючи суд стягнути з
відповідача 181грн. 44 коп. за 8 робочих днів. При цьому суду пояснив, що в
період з 02.09.2008р. по 05.09.2008р він дійсно перебував на лікарняному, про
що повідомляв по телефону своїх колег по роботі . Прийняти від нього листок
непрацездатності відповідач відмовився. Вважає, що при його звільнені порушені
вимоги трудового законодавства.

Представники відповідача позов не
визнали, мотивуючи тим, що звільнення позивача проведено у відповідності з
діючим трудовим законодавством , пояснення позивача є вигаданими. Підставою для
звільнення з роботи ОСОБА_1. стала його не явка на роботу  без поважних причин, що він під час
тимчасової непрацездатності  працював на
будівельних об'єктах в приватних осіб. Від
скасування наказу та зміни формулювання звільнення позивача
відмовляються. Факту заподіяння моральної шкоди позивачу не визнають, листок
непрацездатності виданий на ім'я ОСОБА_1 не оспорювали і не оспорюють .

Дослідивши обставини , докази по
справі, заслухавши учасників судового засідання
суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Встановлено, що згідно наказу №3
від18.06.2008р. позивач був прийнятий на роботу на посаду - формувальника ФЕМ
на ПВБП 'Лубниспецмонтаж'  , що
підтверджується копією трудової книжки (а.с.4).

Згідно наказу №18 від 04.09.2008р.
на підставі п.4 ст. 40 КЗПП України ' за прогул без поважних причин' ОСОБА_1
був звільнений з роботи.

Як встановлено судом звільнення
позивача з роботи проведено з ініціативи відповідача в період перебування
ОСОБА_1. на 'лікарняному' під час його тимчасової непрацездатності, що
підтверджується листком непрацездатності, наказом про звільнення.

Як пояснили представники
відповідача, підставою для звільнення ОСОБА_1. став його прогул без поважних
причин, який він допустив в зв'язку з роботою на інших будівельних роботах у
приватних осіб та те що ОСОБА_1 не повідомив про свою хворобу.

Допитана в судовому засіданні
свідок ОСОБА_3 пояснила, що ОСОБА_1 її як майстра не повідомляв про свою
хворобу, зі слів працівників підприємства чула , що позивач на час лікарняного
працював на 'шабашках', однак прямих доказів на це в неї немає.

Свідок ОСОБА_4 пояснила, що
02.09.2008р. їй телефонував ОСОБА_1 і повідомив, що захворів, просив її про це
доповісти майстру. В ході розмови в трудовому колективі 02.09.2008р. майстер
ОСОБА_5 взнала про хворобу ОСОБА_1.

Свідок ОСОБА_6. пояснив, що
02.09.2008р. він телефонував ОСОБА_1 по питанню закінчення роботи на
будівництві у приватних осіб, ОСОБА_1 в телефонній розмові повідомив, що
хворіє,  чи був ОСОБА_1 на цьому об'єкті
, чи на роботі він не знав.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона як
працівник відділу кадрів 08.09.2008р. бачила ОСОБА_1. на підприємстві, якому
вручала наказ про його звільнення , видавала трудову книжку під розпис,  просила у ОСОБА_1. надати листок
непрацездатності на що останній пояснив, що боїться його залишати на підприємстві.
В разі надання цього листка непрацездатності наказ про звільнення ОСОБА_1. міг
бути скасованим або змінено формулювання його звільнення.

Допитавши свідків, представників
відповідача суд прийшов до висновку про відсутність  факту
того що ОСОБА_1 02.09.08р. працював на інших будівельних об'єктах
('шабашах') у приватних осіб, таких доказів відповідачем суду не надано.

Згідно матеріалів справи
вбачається, що позивач дійсно був тимчасово непрацездатним в період з
02.09.08.по  05.09.2008р., що підтверджується
листком непрацездатності, який є чинним і ніким не оспорюється.

Згідно ч.3 ст. 40 КЗПП України ' не
допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним
органу в період його тимчасової непрацездатності' Судом встановлено, що
адміністрація ПВБП 'Лубниспецмонтаж'
звільнила ОСОБА_1. під час його тимчасової непрацездатності згідно
наказу №18 04.09.2008р. з 02.09.2008р., що являється порушенням трудового
законодавства, а тому позивач підлягає поновленню на раніш займаній посаді -
формувальника ФЕМ. На час розгляду справи представники відповідача
відмовляються від скасування наказу про звільнення ОСОБА_1. з роботи .

Згідно ч. 2 ст. 235 КЗПП України
передбачено виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу при поновленні
працівника на роботі.

Враховуючи те що у ОСОБА_1. був
вимушений прогул в зв'язку з неправомірним звільненням з роботи, що позивач
вимагає стягнення середнього заробітку за 8 робочих днів , враховуючи
середньоденний розмір заробітної плати позивача, який складає - 22 грн. 68
коп., вимоги ст. 235 КЗПП України  суд
вважає за необхідне стягнути з  ПВБП
'Лубниспецмонтаж'на користь ОСОБА_1. 188 грн. 44 коп. середнього заробітку.

(22,68 * 8= 188грн. 44 коп.).

Суд при розгляді справи також взяв
до уваги те що факт заподіяння моральної шкоди позивачу мав місце, що
виразилось у втраті роботи, перенесенні моральних та психічних страждань,  втрати нормальних життєвих зв”язків, які  вимагають від ОСОБА_1. додаткових зусиль для
організації свого життя , а тому позивач у відповідності з ст.. 237-1 КЗПП
України має право на відшкодування відповідачем моральної шкоди.

При визначенні розміру моральної
шкоди суд взяв дот уваги характер та термін моральних страждань, ступінь вини
заподіювача, тяжкий фінансовий стан підприємства  і вважає за можливим стягнути з відповідача
моральну шкоду в розмірі - 300грн.

Згідно ст.. 367 ЦПК України рішення
в частині поновлення на роботі підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 237 -1 КЗПП України

ст. ст.10,
11, 88, 209, 212- 215, 367 ЦПК України суд,

В И Р І
Ш И В:

Позовні вимоги  ОСОБА_1 до ПВБП 'Лубниспецмонтаж'  про поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди
задовольнити частково.

Поновити
на роботі ОСОБА_1  на посаді -
формувальника ФЕМ ПВБП 'Лубниспецмонтаж'
з 2 вересня 2008 року.

Стягнути з ПВБП 'Лубниспецмонтаж'
на  користь ОСОБА_1   188 грн. 44 коп. середнього заробітку за час
вимушеного прогулу  ,  300 грн. в рахунок відшкодування моральної
шкоди та на користь на користь держави - 59 грн. 50 коп. судового збору.

Рішення
в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду
Полтавської області протягом двадцяти днів з дня подачі заяви про апеляційне
оскарження, яка подається протягом десяти днів з дня оголошення рішення суду.

Суддя  Лубенського міськрайонного суду:
В.М.Матвієнко