Справа № 22-ц-5933                                                                      Головуючий
1 інст. - Вергун І.В.
Категорія: стягнення заборгованості                                             Доповідач
року Судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Харківської області у складі:
- судді:             Бездітка В.М.,
суддів:                         Борової
С.А., Трішкової І.Ю.,
секретарі                         Лосєвій
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові
апеляційну скаргу кредитної спілки „Ізюм” на рішення Ізюмського міськрайонного
суду Харківської області від 25 липня 2008 року по цивільній справі за позовом
кредитної спілки „Ізюм” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним
червні 2008 р. Кредитна спілка „Ізюм” (далі за текстом КС    „Ізюм”) звернулася до суду з позовом про
стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 2321 грн. 60 коп.
обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що 17 січня 2007 р. між КС „Ізюм” та
ОСОБА_2 був укладений договір кредиту на суму 2000 грн на строк 12 місяців зі
сплатою 36% річних від суми кредиту. Згідно договору поруки № 151 від 17 січня
2007 р. поручителем за зобов'язанням
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. У встановлений строк договір в повному обсязі
сплачений не був. Частково сплачений кредит в сумі 1630 грн. 21 коп.. Відсотки
сплачені по 17 серпня 2007 р. в сумі 418 грн. 19 коп. Після закінчення строку
договору кредиту були нараховані підвищені відсотки згідно п. 3,3 кредитного
договору. На час звернення до суду борг становив 369 грн. 79 коп. (залишок за
кредитним договором)  + 301 грн. 81 коп.
(несплачені відсотки) + 1650 грн. (підвищені відсотки). Всього позивач просив
стягнути з ОСОБА_1 2321 грн. 60 коп., а також судові витрати по справі.
Суд
розглянув справу в заочному провадженні.
рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25 липня 2008
року в задоволенні позовних вимог Кредитної спілки „Ізюм” відмовлено.

В апеляційній
скарзі кредитна спілка „Ізюм” просить скасувати ухвалене по справі судове
рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи. Кредитна
спілка не проводить своєї діяльності за рахунок залучених коштів, а тому вона
не потребує ліцензії для здійснення діяльності.

Судова колегія,
заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги приходить
д1о висновку, що вона підлягає частковому задоволенню.

Як встановлено
судовим розглядом та матеріалами справи, між КС „Ізюм” та ОСОБА_2 укладений
договір кредиту № 902 від 17.01.2007 р. на суму 2000 грн. з кінцевим терміном
розрахунку 17 січня 2008 р., зі сплатою відсотків 36% річних від суми кредиту
зі сплатою щомісяця рівними частками. 17.01.2007 р. між КС „Ізюм” та ОСОБА_1
укладений договір поруки, за яким остання бере на себе обов'язок відповідати за
зобов'язаннямиОСОБА_2 (а.с. 6, 7), який помер у ІНФОРМАЦІЯ_1

Відмовляючи у
задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно
до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 34 Закону України „Про фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг”, ч. 4 ст. 8 Закону України „Про кредитні
спілки” діяльність з надання фінансового кредиту підлягає обов'язковому
ліцензуванню. Позивачем не надано доказів наявності у КС „Ізюм” відповідної
ліцензії.

До такого
висновку суд прийшов з порушенням норм матеріального права, а саме п. 1.2
Ліцензійних умов провадження діяльності кредитних спілок з надання фінансових
послуг, затверджених розпорядженням Держфінпослуг від 2 грудня 2003 р. № 146.
Вказана норма законодавства не передбачає наявність ліцензії при діяльності
кредитної спілки з надання фінансових кредитів за рахунок власних та залучених
коштів, в тому числі за рахунок коштів, залучених в якості внесків (вкладів)
членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а тому рішення суду підлягає
скасуванню з постановленням нового рішення, яким у задоволенні позову КС „Ізюм”
належить відмовити з наступних підстав.

Згідно з п. 5, 3
Кредитного договору, укладеного між КС „Ізюм” та ОСОБА_2, у випадку смерті
позичальника, що наступила до виконання ним своїх зобов'язань за цим Договором.
виконання зобов'язань лежить на його спадкоємцях.

Відповідно до
ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про
відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця
належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися
про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли
спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не
знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої
вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання
строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців,
що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї
статті, позбавляється права вимоги.

Відповідно до
ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею
зобов'язання.

Зобов'язання між
КС „Ізюм” та ОСОБА_2 було припинено внаслідок смерті останнього. Договір поруки
(п. п. 3.1, 3.2) передбачає відповідальність поручителя перед кредитором у разі
невиконання або неналежного виконання грошового зобов'язання боржником, яке не
може мати місце у разі його смерті.

Подальше
вирішення питання щодо повернення боргу врегульоване вищенаведеним
законодавством.

Відповідно до
ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є
нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане
іншою особою. У даному випадку мова йде про перехід відповідальності по
зобов'язанню до спадкоємців померлого.

За таких
обставин судова колегія приходить до висновку, що позивач повинен був діяти
відповідно до чинного наведеного вище законодавства.

Відповідно до п.
4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням по
справі нового рішення через порушення або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального права. Згідно з ч. 2 вказаної статті, норми
матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо
застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не
застосовується закон, який підлягав застосуванню.

Керуючись ст.
ст. 303, 304, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу кредитної спілки „Ізюм” задовольнити частково.

Рішення
Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25 липня 2008 року
скасувати.

Постановити нове
рішення, яким у задоволенні позовних вимог кредитної спілки „Ізюм” до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України в 2-місячний
термін з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді