Справа №
серпня  2008    року                                                                                     Ялтинський міський суд Криму
складі судді  :
участю прокурора:                                        СКЛЯР О.В.
адвоката:                                   ОСОБА_1
у відкритому судовому засіданні в залі
Ялтинського міського суду цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Ялтинської міської Ради, виконавчого комітету
Ялтинської міської Ради, за участю третіх осіб: управління головного
архітектора Ялтинської міської Ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, діючій в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на надбудову над
квартирою, скасування рішення виконкому,
Позивачка звернулася до суду з позовом,
в якому просить визнати за нею право власності на приміщення другого поверху,
розташованого над приміщеннями 11 і 111 (літ. б. 1) квартири АДРЕСА_1 і
скасувати рішення виконавчого комітету Ялтинської міської Ради № 546 (1) від 11
квітня 2003 року «Про знесення самовільно збудованого ОСОБА_2 другого поверху
над приміщенням 3-1 (літ. Б-1) і над приміщеннями 11 і 111 (літ. б.1), і
нарощеної частини огороджуючої стіни АДРЕСА_1».
Вимоги мотивує тим, що їй, на
підставі договору дарування, належить квартира, розташована в будові літер «Б»
домоволодіння АДРЕСА_1. Придбана нею квартира розташована в домоволодінні,
збудованому до 1917 року, і на момент придбання знаходилася в поганому
стані.  Рішенням виконкому Ялтинської міської
Ради від 14 жовтня 2004 року їй був даний дозвіл на виробництво проектно -
дослідницьких робіт по реконструкції квартири з надбудовою поверху і мансарди,
але у зв'язку з тим, що технічний стан квартири погіршав і проживання в ній
стало неможливим, вона вимушена була розпочати реконструкцію будови без
розробки проекту і отримання дозвільних документів на будівництво.  В результаті реконструкції, нею був
самовільно збудований другий поверх над квартирою з нарощуванням частини
огороджуючої стіни домоволодіння АДРЕСА_1. Разом з тим, 11 квітня 2003 року
виконкомом Ялтинської міської Ради було ухвалене рішення про знос вищезгаданих
будов. Вважає, що вказане рішення було ухвалене виконкомом незаконно, без
урахування її прав власника квартири і власника матеріалів, використаних нею
при будівництві. Вважає, що оскільки збудовані нею будови не розташовані на
земельній ділянці, а є продовженням її квартири, збудовані відповідно до вимог
будівельних норм і правил і не порушують прав третіх осіб, за нею може бути
визнане право власності на них.
Представник відповідачів Ялтинської
міської Ради, виконавчого комітету Ялтинської міської Ради позовні вимоги не
визнав з тих підстав, що спірні будови були зведені ОСОБА_2 самовільно, без
розробки і затвердження проектно - технічної документації, без отримання дозвільних
документів на будівництво, що є порушенням містобудівного законодавства, а
також порушують права інших співвласників будинку, а тому на них не може бути
визнане за нею право власності. Більш того, на їх думку, збудовані ОСОБА_2
приміщення підлягають зносу і міська Рада вже звернувся до суду з відповідним
позовом, який до сьогоднішнього дня знаходиться у провадженні суду. Що
стосується оспорюваного рішення виконкому, то вважає, що воно було винесене в
рамках повноважень, що є в нього, і підстав для його скасування не має.
Третя особа ОСОБА_3 позовні вимоги
не визнала, стверджує, що збудованою ОСОБА_2 надбудовою у вигляді другого
поверху ущемляються її права, як співвласника домоволодіння АДРЕСА_1, оскільки
визнання за нею права власності впливає на розділ часток в праві власності на
житловий будинок, перешкоджає їй користуватися часткою будинку, що належить їй.
Третя особа ОСОБА_6 проти позовних
вимог ОСОБА_2 не заперечував.
Третя особа ОСОБА_4, діюча в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 і представник третьої особи управління
головного архітектора Ялтинської міської Ради в судове засідання не з'явилися,
про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином. Від ОСОБА_4
поступила заява з проханням розглянути справу в її відсутність.
Суд, вислухавши думку сторін,
дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є
власницею 110 частки домоволодіння АДРЕСА_1, на підставі договору дарування
від 17 березня 2003 року (а.с. 9). Власниками інших часток домоволодіння є
ОСОБА_3, неповнолітня ОСОБА_5 і ОСОБА_6.
Рішенням виконавчого комітету
Ялтинської міської Ради № 1557 від 14 жовтня 2004 року, ОСОБА_2, протягом
одного року, було дозволено виробництво проектно - дослідницьких робіт по
реконструкції частини домоволодіння з надбудовою другого і мансардного поверхів
АДРЕСА_1. Пунктом 2 вказаного рішення забудовники, у тому числі і ОСОБА_2, були
зобов'язані погодити із зацікавленими службами УГА проектну документацію і одержати у встановленому порядку дозвіл виконкому
на будівництво (а.с. 12).

Позивачка стверджує, що виробництво
реконструкції квартири було вимушеною мірою, у зв'язку з тим, що частка
домоволодіння, що належить їй, знаходилася в поганому стані і вимагала
негайного капітального ремонту, у зв'язку з чим часу на розробку технічної
документації і її узгодження в неї не було.

Разом з тим, суд вважає дані доводи
ОСОБА_2 недоведеними, оскільки доказів того, що квартира знаходилася в
непридатному для проживання стані, суду не представлено. ОСОБА_2, крім того, що
протягом одного року з дня ухвалення рішення виконкому не була розроблена і
узгоджена проектно - технічна документація, не був одержаний дозвіл на
будівництво, не були також  здійснені і
роботи по ремонту приміщень, як вона стверджує, а були здійснені самовільні
будівельні роботи по зведенню приміщень другого поверху, розташованого над
приміщеннями 11 і 111 (літ. б1) будинку АДРЕСА_1, а саме: приміщення 2-1,
площею 12,1 кв.м., 2-2 площею 2,9 кв.м., приміщення 2-3 площею 3,0 кв.м.,
приміщення 2-4 площею 14,1 кв.м., приміщення 2-5 площею 6,2 кв.м., приміщення
3-1 площею 11,3 кв.м., приміщення 3-2 площею 2,8 кв.м., приміщення 3-3 площею
4,2 кв.м., приміщення 3-4 площею 14,5 кв.м., приміщення 3-5 площею 7,2 кв.м.
(а.с. 100).

Згідно ч. 2 ст. 376 ЦК України, особа, що здійснила самовільне будівництво, не
придбаває право власності на нього.

Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України, право власності на самовільно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила
самовільне будівництво на земельній ділянці, яка не була відведена їй для цієї
мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під вже
побудоване нерухоме майно.

Разом з тим, як пояснили в судовому
засіданні сторони, із заявою про передачу земельної ділянки у власність під вже
збудовані приміщення, ОСОБА_2 в Ялтинську міську Раду не зверталася, державний
акт на право користування або власності їй не видавався, у зв'язку з чим у суду
на сьогоднішній день відсутні правові підстави для визнання за ОСОБА_2 права
власності на самовільно збудовану нею будову.

Крім того, згідно ч. 5 ст. 376 ЦК України, право власності на нерухоме майно, самовільно
збудоване на земельній ділянці, може бути визнане на вимогу власника, якщо це
не порушує прав інших осіб.

Разом з тим, ОСОБА_3, яка є
співвласником житлового будинку АДРЕСА_1 стверджує, що зведенням позивачкою
самовільних будов порушені її права власника, знов зведені ОСОБА_2 приміщення
другого і мансардного поверхів перешкоджають їй користуватися і розпоряджатися
квартирою, що належить їй.

Таким чином, суд вважає, що вимоги
ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на самовільно збудовані приміщення
задоволенню не підлягають.

Що стосується вимог про скасування
рішення виконкому про знесення будов, то в них також слід відмовити.

Згідно ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до
компетенції виконкомів відноситься дача дозволу на будівництво об'єктів
міського будівництва, незалежно від форм власності, прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів, видача дозволів на проведення робіт,
здійснення у встановленому законом порядку державного контролю за дотриманням
законодавства, затвердження містобудівної документації при плануванні і
забудові відповідних територій, припинення у випадках, встановлених законом,
будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і т.ін.

Таким чином, із змісту вказаної статті слідує, що в повноваження виконкому
входить здійснення контролю за дотриманням містобудівного законодавства в
цілому.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що ніяких порушень законодавства при
прийнятті рішення № 546 (1) від 11 квітня 2003 року, а також порушень прав
позивачки, допущено не було, він діяв в рамках делегованих йому Законом повноважень
і підстав для скасування рішення, у суду не має.

На підставі викладеного, керуючись ст. 376 ЦК України, ст.ст. 10, 60,  212, 213,
215, 217, 218 ЦПК  України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_2 до Ялтинської міської Ради, виконавчого комітету Ялтинської
міської Ради про визнання права власності на надбудову над квартирою,
скасування рішення виконкому № 546 (1) від 11 квітня 2003 року - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
Апеляційний суд АРК через Ялтинський міський суд у строки та порядку,
передбаченому ст. ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя
: