Справа 2-1268    2008рік
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М      У
К Р А Ї Н И

22  жовтня 2008 року                             Ніжинський
міськрайонний суд

Чернігівської
області

В складі:  головуючої судді Хандоги В.М.

при  секретарі
Калюжній Ю.О.

за участю: позивача та її представника
ОСОБА_1

відповідачів  ОСОБА_2та ОСОБА_3 та
їх                                                                                представника
ОСОБА_4

Розглянувши у
відкритому   судовому засіданні в залі
суду м. Ніжина цивільну справу за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8
про висилення та зняття з реєстрації

в с т а н о в и в :

позивачці на праві особистої власності
належить житловий будинок АДРЕСА_1, в місті Ніжині. Будинок придбаний нею 19
липня 2005 року, що підтверджується
договором купівлі -продажу.

Із  згоди позивачки,  в жовтні 2005 року, в будинку поселилася з
реєстрацією у відділенні  громадянства,
іміграції і реєстрації фізичних осіб Ніжинського МРВ УМВС  її рідна сестра ОСОБА_2І.  разом зі своєю сім”єю- чоловіком та сином,
відповідачами  у справі. Відповідач
ОСОБА_8  з реєстрації знятий  в листопаді 2006 року, але фактично проживає
в будинку.

В
листопаді  2005 року в будинку також за
згодою позивачки поселилася та зареєстрована її мати - ОСОБА_9.

Позивачка
звернулася до суду з позовною заявою про усунення  перешкод у здійсненні права власності
власника житлового будинку шляхом виселення відповідачів з будинку та
зняття   з реєстрації відповідачів  ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, зазначаючи, що вони своєю поведінкою та відношенням до неї
перешкоджають їй користуватися та розпоряджатися на свій розсуд власністю.

В
судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги та пояснила суду, що вона у
м. Іллічівськ мала квартиру, яку продала у 2005 році і за виручені кошти купила
у м. Ніжині  спірний  будинок. Відповідачам вона дозволила
проживати в своєму будинку тому, що вони продали свій. Позивачка стверджує, що
договору найма  жилого приміщення  вони не укладали. Всі платежі за комунальні
послуги платить вона. Спочатку між ними існували нормальні відносини, вони
допомагали одне одному, хоча не мали спільних коштів, але понад рік між ними
існують неприязні стосунки. Відповідачі фактично зайняли 3 кімнати в будинку,
якими вона не може користуватися і змушена займати кімнату площею 11,3
кв.м..  Вона не може вільно користуватися
кухнею та газовою плитою і готувати їжу змушена за допомогою кип”ятильника. Не
може користуватися підсобними приміщеннями, погребом,  вбиральнею
та ванною кімнатою, ніде прати білизну, не може дивитися телевізор.

Крім
того відповідачі починаючи з 2007 року
постійно влаштовують сварки, були випадки коли відповідач  ОСОБА_7
застосовував до неї рукоприкладство. Син відповідачів ОСОБА_10 змушував
її взагалі вибратися з будинку. З цих підстав вона зверталася до Ніжинського
МРВ УМВС в березні 2008 року.

Позивачка
пояснила, що поведінка відповідачів порушує її права власника і не тільки
перешкоджає користуватися власністю але й перешкоджає  розпорядитися нею на власний розсуд оскільки
вона має намір обмінятися будинком на квартиру з попереднім власником ОСОБА_11.
Добровільно вони відмовляються виселитися, а тому вона змушена звернутися до
суду за захистом своїх прав.

Відповідачі
ОСОБА_2 та ОСОБА_7 позовні вимоги позивачки не визнали.

ОСОБА_2
пояснила суду, що  після того, як
позивачка продала свою квартиру в Іллічевську вона вирішила купити будинок в м.
Ніжині і стала вмовляти її жити разом. З пропозицією  сестри вона погодилася оскільки та хворіла і
крім того пообіцяла  залишити будинок
після смерті їй, навіть заповіт склала. Після придбання будинку вона з
чоловіком продала свій будинок і переїхали в жовтні 2005 року до неї. Спочатку
були нормальні відношення, жили, як одна сім”я, хоча кошти не були спільними.
Забрали з села маму.           Вони з
чоловіком вклали свої кошти в ремонт будинку, побудували сарай. Вони
піклувалися нею, але в 2007 році між ними стали виникати сварки і в даний час
існують неприязні стосунки. Шугалій не бажає виселятися без сплати позивачкою
їй грошової компенсації за понесені витрати в ремонт будинку та будівництво
будівель.

Відповідач
ОСОБА_7  пояснив, що він виселиться  з будинку позивачки лише після того, як та
сплатить їм грошову компенсацію за виконані роботи в будинку та придбані
матеріали.

Суд,
вислухавши пояснення сторін, свідка ОСОБА_11, дослідивши матеріали справи,
приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивачки за таких
підстав.

Право
власності на житловий будинок в якому проживають сторони належить  позивачці, що підтверджується договором
купівлі-продажу/а.с. 6/ і цей факт не оспорюється ніким.

Стаття 41 Конституції гарантує, що ніхто не
може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним
і гарантоване Конституцією України.

Відповідно
до ст. 391 ЦК України  власник майна має
право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та  розпорядження майном.

Позивачка
стверджує, що відповідачі перешкоджають їй своєю поведінкою та діями  користуватися усім будинком  та вільно розпорядитися ним. Суд вважає, що
ствердження позивачки знайшли своє підтвердження її зверненням до Ніжинського МРВ
УМВС на дії відповідача ОСОБА_7 та  його
сина /а.с.17,22, 23/.

Крім
того допитана в суді свідок  ОСОБА_11
підтвердила, що позивачка, яка купила у неї будинок , неодноразово скаржилася
їй  на свою сестру та її сім”ю про те, що
останні постійно понад рік влаштовують сварки, не дають їй користуватися всім
будинком, що їй ніде готувати їжу, прати білизну, зберігати овочі. ОСОБА_9
декілька разів прала у неї, готувала собі їжу і просила допомоги, а також
пропонує поміняти будинок на квартиру. З пропозицією ОСОБА_9 на обмін вона
погоджується.

Суд
вважає, що відповідачі хоча і не визнають своїх неправомірних дій, але і не
спростували їх  ніякими доказами.

Судовим
розглядом встановлено, що має місце порушення прав користування і розпорядження
власника будинку своїм майном оскільки відповідачі фактично займають три
кімнати зазначеного будинку  в яких
знаходяться їх речі, де вони сплять.

Таким
чином суд вважає, що   порушене право
підлягає захисту шляхом виселення відповідачів без надання іншого
приміщення  та знаття з реєстраційного
обліку відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_7

Приймаючи   рішення про захист прав власника суд вважає,
що вселення відповідачів до будинку позивачки на правах членів сім”ї не знайшло
свого підтвердження. Договір найму житла відсутній. Самі відповідачі хоча і
зазначають, що спочатку вони проживали з позивачкою однією сім”єю, але   ОСОБА_2 пояснила, що кошти мали кожен
окремо. Щодо стверджень відповідачів про вкладення своїх власних коштів в
ремонт будинку та будівництво надвірних будівель то  ними не надано суду доказів про створення
спільної власності.

Керуючись ст. 209,213-215 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст. 391 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

позовні вимоги ОСОБА_9 задовольнити.

Виселити
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 із будинку № 82 по вулиці  Ніжинозерська в м. Ніжині Чернігівської
області без надання іншого приміщення та зняти
ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з реєстрації в
відділенні громадянства, іміграції і реєстрації фізичних осіб
Ніжинського МВ УМВС України в Чернігівській області.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження

Заява про апеляційне оскарження чи
апеляційна скарга подані після
закінчення строків, залишаються без розгляду, якщо апеляційний суд за
заявою особи, яка  її подала, не знайде
підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку  подання заяви
про апеляційне оскарження якщо її не було подано Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк, рішення
суду набирає законної сили після
закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення суду,
якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним
судом. .

.

Суддя
В.М. Хандога