У|в,біля| К Р А Ї Н А
Місцевий Ленінський районний| суд міста
Справа № 2-2055/2008 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

(повний текст)

19 листопада 2008
року Ленінський районний суд міста
Севастополя у складі:         головуючого судді - Балюкової
К.Г.

при секретарі   -
Усатій Л.В.,

розглянувши  у відкритому судовому засіданні в місті
Севастополі,  цивільну справу за
первинним позовом ОСОБА_1 до Севастопольської міської державної адміністрації,
ОСОБА_2 про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття
спадщини,

зустрічним позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ :

Позивачка ОСОБА_1
21.02.2008 р. звернулася до суду із позовом до відповідачів про визначення
додаткового строку для подання нею заяви до нотаріального органу про прийняття
спадку після ОСОБА_4 згідно заповіту. Вимоги позову мотивувала тим, що
17.05.2007 р. ОСОБА_4, яка доводилася їй мачухою, померла, залишивши на її ім'я
заповіт на 12 частку домоволодіння НОМЕР_1 по АДРЕСА_1. Вказувала, що до
серпня 2007 року вона знаходилася у м.Севастополі, у серпні спробувала
звернутися до 6-ї нотаріальної контори із заявою про прийняття спадку, але у
зв'язку із завантаженістю контори та наявності в неї ще часу до закінчення
шестимісячного строку, їй було запропоновано звернутися пізніше. Однак, у
серпні 2007 р. в неї загостилися захворювання та вона була змушена проходити
лікування з серпня 2007 р. по 02 лютого 2008 р. за містом свого проживання у
м.Москві. 06.02.2008 р. вона прибула до м.Севастополя, звернулася до
нотаріальної контори, але їй було повідомлено про пропуск нею  шестимісячного строку та можливого вирішення
питання про його продовження у судовому порядку, тому вона звернулася із даним
позовом до суду.

В процесі розгляду
справи в якості відповідачів за первинним позовом були притягнуті ОСОБА_2 -
інший спадкоємець, зазначений в заповіті, та ОСОБА_3 - непрацездатний вдовець
померлого спадкодавця.

Позивач по
зустрічному позову ОСОБА_3, як спадкоємець за законом, який має право на
обов'язкову частку у спадку, не погодившись із позовом ОСОБА_1, подав до суду
зустрічну позовну заяву, в якій просив визнати за ним право власності на
спадкове майно, що залишилося після смерті його дружини ОСОБА_4 у вигляді 760
часток домоволодіння НОМЕР_1, що складають АДРЕСА_1, як спадкоємцем за законом
з тих підстав, що він є чоловіком померлої, спадкове майно було придбано в
період їх шлюбу, тобто йому за законом належить його 12 частка як подружнього
майна. Крім того, він є інвалідом 2 групи, тому має право на обов'язкову частку
в спадковому майні. Також зазначав, що поважних причин пропуску ОСОБА_1 строку
на подання заяви не існує, інший спадкоємець за заповітом - його онук ОСОБА_2
відмовився від спадкування на його користь, тому він є єдиним спадкоємцем після
померлої дружини та право власності на житло повинно перейти до нього в порядку
спадкування.

В судовому засіданні
представник позивачки ОСОБА_1 підтримав заявлені нею вимоги з підстав,
викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Пояснював, що позивачка
- дуже хвора людина, має другу ступень інвалідності, проживає за межами
Севастополя, тому за станом здоров'я та віддаленістю міста проживання не мала
змоги звернутися до нотаріальній контори у передбачений шестимісячний термін з
вищезазначених поважних причин, тому їй повинен бути наданий додатковий термін
для подання заяви про спадкування. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 не визнав,
вказуючи, що між сторонами відсутній спір щодо спадкового майна, тому просив в
задоволенні зустрічного позову відмовити.

Відповідач по
первинному позову ОСОБА_2 вимоги первинного позову не визнав, вказуючи не їх
необґрунтованість, просив задовольнити вимоги зустрічного позову, пояснюючи, що
відмовляється від будь-яких претензій на спадкове майно за заповітом ОСОБА_4 за
користь діда - ОСОБА_3, оскільки ОСОБА_1 - фактично стороння людина на
спадкодавця, тоді як його дід був її чоловіком, доглядав її та поховав за
власні кошті, тому, на його думку, має достатні підстави для залишення йому
житла після дружини, в якому він проживає досі та іншого житла не має.
Вказував, що свою відмову в поновленні строку на прийняття спадку, подану до
нотаріуса він здійснив лише тому, що усвідомлював, що ОСОБА_1 із заявою про
прийняття спадку не зверталася, бажаючи, щоб житло залишилося дідусю.

Відповідач за
первинним позовом ОСОБА_3 його вимоги не визнав з підстав, викладених в його
зустрічній позовній заяві. Додатково зазначав, що ОСОБА_1 після смерті її
мачехі ОСОБА_4 навіть запевняла його, що вона вважає, що не має ніяких прав на
спадок, у зв'язку з чим він сплатив за її проханням ОСОБА_1 1250 грн. в якості
компенсації, однак, подавши позов, ОСОБА_1 порушила свою обіцянку та норми
моралі. Просив відмовити в задоволенні вимог ОСОБА_1 та визнати за ним право
власності на спадкове майно згідно його позовній заяві.

Представник
відповідача ОСОБА_3 підтримала його позицію, просила задовольнити зустрічний
позов, вважаючи, що ніяких поважних причин пропуску строку ОСОБА_1 не існувало,
її позов є надуманим та необґрунтованим.

Представник
Севастопольської міської державної адміністрації в судове засідання не  з'явився, надавши заяву про розгляд справи в
його відсутність, вирішення спору залишив на розсуд суду.

Суд, вислухавши
пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає що в
задоволенні як первинного, так й зустрічного позовів слід відмовити з наступних
підстав.

Згідно ч.3 ст.1272 ЦК
України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття спадщини.

Судом встановлено,
що17.05.2007 р. померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про її смерть
(а.с.25). На час смерті ОСОБА_4 належало 760 часток домоволодіння з
відповідною часткою надвірних будівель за АДРЕСА_2/НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 на
підставі договору міни від 05.07.2000 року.

Згідно нотаріально
посвідченого заповіту ОСОБА_4 від 15.11.2006 р. все належне їй майно вона
заповіла в рівних частках ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

З матеріалів
спадкової справи № 25307 вбачається, що з питань прийняття спадку після
ОСОБА_4 до нотаріального органу звернувся 09.08.2007 р. ОСОБА_3.

ОСОБА_2 30.01.2008 р.
подав до Шостої нотаріальної контори заяву про усвідомленість пропуску ним
строку на подання заяви про прийняття спадку та небажання його продовження в
судовому порядку.

Як вбачається з
матеріалів справи ОСОБА_1 звернулася до нотаріального органу лише 18.02.2008 р.
з заявою зупинення видачі свідоцтва про право на спадок у зв'язку її зверненням
до суду із даним позовом.

В підтвердження
поважності причин пропуску ОСОБА_1 строку на подання заяви про прийняття спадку
нею була представлена довідка МСЕК № 1460902 про її інвалідність з 27.12.2004
р. та довідка Науково-дослідницького центру „Екологія здоров'я „МПК-Біомерт”
щодо амбулаторного лікування позивачки з 05.10.2007 р. по 28.12.2007 р.

Оцінюючі докази по
первинному позову суд вважає їх недостатньоми для встановлення поважності
причин пропуску позивачкою ОСОБА_1 строку для звернення до нотаріальної контори
із заявою про прийняття спадку, оскільки проходження лише амбулаторного
лікування та віддаленість міста проживання позивачки від міста відкриття
спадщини не могли в повній мірі позбавити її можливості звернення до
нотаріальної контори, оскільки такий від лікування як амбулаторне свідчить про
те, що стан здоров'я позивачки не був надзвичайним, вона лікувала свої хронічні
хвороби, що, на думку суду, повністю не виключало можливості прибуття її до
м.Севастополя для подання заяви та продовження лікування у м.Севастополі.
Посилання позивачки на неможливість подання нею заяви у серпні 2007 р. через
завантаженість нотаріуса спростовуються тим фактом, що ОСОБА_3 також звернувся
до нотаріальної контори саме у серпні 2007 р., але його заява була прийнята та
знаходиться у матеріалах спадкової справи.

Виходячи з
вищезазначеного, суд вважає за необхідне в задоволенні первинного позову відмовити
як в необґрунтованому.

Відносно вимог
зустрічного позову суд приходить до наступного.

Згідно п.23 Постанови
Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 р. № 7 „Про судову практику у справах про
спадкування”  за наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про
визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Аналогічна позиція
викладена п.11 в листа Верховного суду України від 29.10.2008 р. № 19-37678-08
згідно якої при розгляді справ про визнання права власності на спадкове майно
необхідно врахувати, що за наявності правовстановлюючих документів на нього,
документального підтвердження місця, часу відкриття спадщини та за відсутності
спору між спадкоємцями свідоцтво про право на спадщину на підставі статей
1296,1297 ЦК України видається нотаріусом.

Оскільки обидва з
спадкоємця за заповітом ОСОБА_4 пропустили строк для подання заяви про
прийняття спадку та додатковий строк їм визначений не був, право на спадкування
після ОСОБА_4 переходить до  ОСОБА_3 як
єдиного спадкодавця за законом першої черги згідно ст.1261 ЦК України.

Оскільки
ОСОБА_3має  правовстановлюючий документ
на майно, що належало його дружині, своєчасно подав заяву про прийняття спадку
до нотаріальної контори, та майнового спору між спадкоємцями фактично не має,
оскільки він залишився єдиним спадкоємцем, свідоцтво право на спадщину на
підставі ст.ст.1296,1297 ЦК України, ст.34 Закону України від 02.09.1993 р.
„Про нотаріат” повинно бути видано нотаріальним органом без підміни його
діяльності судом.  Таким чином, за
наявністю у ОСОБА_3 всіх необхідних умов для одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину, його вимоги про визнання права на власності на
спадкове майно задоволенню судом не підлягають.

При цьому суд при
розгляді справи виходить із загальних засад цивільного законодавства, зокрема,
справедливості, добросовісності та розумності,
оскільки вважає, що ОСОБА_1, яка не мала родинних зв'язків із
спадкодавцем без поважних причин не скористалася своїм правом за отримання спадку
за заповітом, тому право на спадкування повинно бути здійснено близькою людиною
спадкодавця - її чоловіком, який прожив у законному шлюбі із спадкодавцем у
житлі АДРЕСА_1, НОМЕР_1 у м.Севастополі тривалий час та залишається проживати в
ньому після смерті дружини, який є похилою людиною у віці 88 років, інвалідом
війни та не має в загалі іншого житла для свого проживання окрім того, що
входить в спадкову масу.

На підставі
ст.ст.1261,1268,1269,1272,1296,1298 Цивільного кодексу України, п.23 Постанови
Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 р. № 7 „Про судову практику у справах про
спадкування”, п.11 в листа Верховного суду України від 29.10.2008 р. №
19-37678-08, керуючись ст.ст. 10,11,60, 209, 212,
214-215  ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні
первинного позову ОСОБА_1 до Севастопольської міської державної адміністрації,
ОСОБА_2 про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття
спадщини - відмовити.

В задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове
майно - відмовити.

Рішення може бути
оскаржено  в апеляційному порядку до
Апеляційного суду м.Севастополя через суд першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Суддя   -
підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Ленінського

районного суду м.
Севастополя
К.Г.Балюкова