Справа № 22ц-1815/2008
Головуючий у першій інстанції
Категорія - цивільна
Доповідач - Бойко О.В.
У Х В А Л А

Іменем
України

27 жовтня 2008 року

м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської
області у складі:

головуючого:

Бойко О.В.,

суддів:

Лазоренка М.І.,

Мамонової О.Є.,

при секретарі:

Пільгуй Н.В..

з
участю:      відповідачки ОСОБА_1, її
представника ОСОБА_2,

представника  відповідача - Березнянської селищної ради
-

Прядка А.Т.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Менського районного суду Чернігівської
області від 22 серпня 2008 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
Березнянської селищної ради про визнання права власності на Ѕ частину житлового
будинку та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Березнянської селищної ради
про визнання права власності на ј частину житлового будинку, -

в с т а н о в и в:

Оскаржуваним рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 22
серпня 2008 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено і визнано

право власності на Ѕ частину
житлового будинку по АДРЕСА_1, яка складається із сіней - 15,7 кв.м., кладови -
7,7 кв.м., кухні - 9,6 кв.м, кімнати - 25,3 кв.м за ОСОБА_3; стягнуто з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_3 судові витрати; в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовлено.

З таким рішенням суду не погодилась
відповідачка ОСОБА_1, в апеляційній скарзі просить скасувати рішення Менського
районного суду Чернігівської області від 22 серпня 2008 року, а справу
направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на те, що
рішення суду є незаконним та необґрунтованим, винесеним з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що при винесенні рішення суд не врахував, що ОСОБА_3 взагалі не проживала
в спірному будинку, а проживав син померлої ОСОБА_4, який і користувався майном
і будинком, робив ремонт в ньому.

Апелянт не погоджується з висновком суду
про те, що оскільки ОСОБА_4 після смерті матері не звернувся до нотаріальної
контори із заявою про прийняття спадщини та у зв'язку з тим, що вона після
смерті чоловіка оформила не всю спадщину, то це є відмовою від спадщини. Також
зазначає, що відповідно до чинного законодавства спадщину можна оформляти
частками, а з заявою про відмову від прийняття спадщини вона не зверталася.

Крім того, апелянт зазначає, що позивачка
також не зверталася до нотаріальної контори після смерті матері.

Апелянт посилається на рішення виконкому
Березнянської селищної ради від 30 травня 1963 року про надання права на
перебудову старого будинку, на свідоцтво про право власності, видане виконкомом
Березнянської селищної ради від 30 січня 1973 року, як на підтвердження того,
що у ОСОБА_4 у власності була Ѕ частина спірного будинку.

У судовому засіданні відповідачка та її
представник апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити, а рішення
суду скасувати.

Представник відповідача Березнянської
селищної ради апеляційну скаргу підтримав.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши
матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду залишенню без змін,
виходячи з наступного.

Як встановлено судом, спірний будинок
АДРЕСА_1 належав на праві власності:
ОСОБА_5 відповідно до свідоцтва право власності від 30 січня 1973 року -
Ѕ частина будинку, та її синові ОСОБА_4 - Ѕ частина будинку.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4
-  ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після смерті ОСОБА_5, ні ОСОБА_3 - дочка,
ні ОСОБА_4 - син,  до нотаріальної
контори із заявами про прийняття спадщини та відмову від неї не звертались.

ОСОБА_3 звернулась до суду з проханням
встановити їй додатковий строк для прийняття їй спадщини після смерті матері
ОСОБА_5 Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 28 лютого
2008 року позовні вимоги задоволено, рішення набуло законної сили.

Проте, нотаріус відмовив їй в оформленні
спадкової справи на Ѕ частину будинку, оскільки ОСОБА_1 - дружина покійного
брата ОСОБА_4 також подала до нотаріальної контори заяву про прийняття цієї ж
частини будинку, вважаючи, що її чоловік ОСОБА_4 фактично прийняв спадщину в
1975 році після смерті матері, оскільки він проживав в цьому будинку.

В
зв”язку з цим ОСОБА_3 звернулась з позовом про визнання за нею права власності
на Ѕ частину спірного будинку в порядку спадкування. А ОСОБА_1, в свою
чергу,  звернулась із зустрічним позовом
про визнання за нею права власності на ј частину цього ж будинку.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 та
відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1, суд першої
інстанції виходив з того, що дані про наявність однієї домової книги на весь
будинок та проживання в сусідній квартирі одного будинку, не можуть бути
фактичним доказом прийняття спадщини ОСОБА_4. Не взяв суд до уваги і довідку
від 25 липня 2008 року, видану Березнянською селищною радою, про те, що ОСОБА_4
прийняв спадщину після смерті його матері, оскільки ці обставини не підтверджуються
іншими доказами.

З даним висновком суду погоджується і
апеляційний суд.

З інвентаризаційних відомостей на
домоволодіння (а.с. 6-9) вбачається, що будинок складається з двох ізольованих
квартир з окремими входами, окремо влаштованою системою опалення,
електропостачання, між ізольованими частинами будинку немає проходу,  кожна квартира складається із сіней, комори,
кухні, кімнат (а.с. 9), що також підтвердила і ОСОБА_1 в суді апеляційної
інстанції.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що
ОСОБА_4 фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5, оскільки на час
відкриття спадщини проживав в спірному домоволодінні, не можуть бути взяті до
уваги апеляційним судом, оскільки проживання в одному будинку, але в своїй
окремій квартирі,  не є доказом того, що
він фактично прийняв спадщину після смерті матері.  Інших доказів того, що ним фактично була
прийнята спадщина після смерті матері в 1975 році, суду не надано.

Що стосується вимог апелянта про
скасування рішення суду першої інстанції з направленням справи на новий
розгляд, то вони не можуть бути задоволені, оскільки у даному випадку відсутні
підстави для такого скасування рішення суду першої інстанції, передбачені ст.
311 ЦПК України.

Рішення суду 1 інстанції ухвалене з
додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи
апеляційної скарги не дають підстав для його
скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315,
317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Менського районного суду
Чернігівської області від 22 серпня 2008 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її
проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом   двох місяців з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий :                                                   Судді: