Справа № 2-243/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

25 червня 2008 року
Великобагачанський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого
судді - Хоролець В.В.

при
секретарі - Зіненко Н.О.

з
участю адвоката - ОСОБА_3

позивача - ОСОБА_1

відповідача  - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання гаража спільною сумісною
власністю подружжя та визнання права власності на його Ѕ частину, -

в с т а
н о в и в:

З
позову ОСОБА_1 вбачається, що вона з 30.04.1985 року по 13.05.2005 року
перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Рішенням Великобагачанського
районного суду Полтавської області від 13.05.2005 року шлюб між ними розірвано.
Від цього шлюбу сторони мають дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н. та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Позивачка
вказує, що під час перебування в зареєстрованому шлюбі вони спільно проживали
та вели спільне господарство. В даний час вони проживають окремо.

Зазначає,
що в період перебування в зареєстрованому шлюбі та спільного проживання вона з
ОСОБА_2 побудували в 1990 році гараж по АДРЕСА_1. Правовстановлюючі документи
оформлялися на ОСОБА_2 Вважає, що вищевказаний гараж належить їй та ОСОБА_2 на
праві спільної сумісної власності з рівністю долей (часток) кожного з подружжя
та з рівними правами на нього щодо володіння, користування та розпорядження
ним. При цьому ОСОБА_1 вказує, що ОСОБА_2 не допускає її до володіння даним
гаражем, а розподілити реально гараж між ними неможливо. Досягти домовленості з
ним щодо поділу гаража іншим шляхом не вдалося.

Посилаючись
на ці обставини, позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому
просила суд визнати, що побудований в 1990 році гараж АДРЕСА_1 в період
перебування її та ОСОБА_2 в шлюбі є їхньою спільною сумісною власністю як
подружжя та визнати за кожним з них право власності на Ѕ частину цього гаража.
Просила суд вирішити питання стягнення з відповідача судових витрат та витрат
на оплату правової допомоги адвоката.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлений позов підтримала в повному обсязі,
в своїх поясненнях посилалась на обставини, що в ньому викладені і просила суд
визнати, що побудований в 1990 році гараж АДРЕСА_1 в період перебування її та
ОСОБА_2 в шлюбі є їхньою спільною сумісною власністю як подружжя та визнати за
кожним з них право власності на Ѕ частину цього гаража. Просила суд вирішити
питання стягнення з відповідача судових витрат в сумі 81 грн. та витрат на
оплату правової допомоги адвоката в сумі 500 грн.

Відповідач ОСОБА_2 заявлений позов
ОСОБА_1 визнав в повному обсязі, визнав по вимоги про стягнення з нього судових
витрат в сумі 81 грн. та витрат на оплату правової допомоги адвоката в сумі 500
грн., пояснивши, що дійсно в період зареєстрованого шлюбу він з ОСОБА_1 в 1990
році спільно побудували гараж АДРЕСА_1. Він в 1990 році введений в експлуатацію
і по даний час він ним користується. Просив також визнати, що даний гараж є
спільної сумісною власністю подружжя та визнати право власності за кожним з
подружжя на  Ѕ частину цього гаража.

Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК  України “у
разі визнання відповідачем позову суд за наявності передбачених законом підстав
ухвалює рішення про задоволення позову.”

Суд, заслухавши пояснення сторін,
міркування представника позивача адвоката ОСОБА_3, показання свідків ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну
оцінку, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони по
справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 1985
року по 13 травня 2005 року. Рішенням Великобагачанського районного суду від
13.05.2005 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.9).

Рішенням виконавчого комітету
Великобагачанської селищної ради №125 від 14.12.1987 року ОСОБА_2 надана
земельну ділянка по АДРЕСА_1 для будівництва гаража і господарського приміщення
(а.с.27).

ОСОБА_2 надано дозвіл на проведення
будівельних робіт по будівництву гаража АДРЕСА_1, складено акт виносу в натуру
меж земельної ділянки від 07.12.1989 року (а.с.29-30). Згідно проекту забудови
земельної ділянки, що погоджений відповідними службами гараж АДРЕСА_1, де забудовником
є ОСОБА_2 має АДРЕСА_1 (а.с.28).

Свідки по справі ОСОБА_6 та ОСОБА_7
пояснили, що їм відомо, що гараж АДРЕСА_1 був побудований ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в
1990 році під час перебування їх у шлюбі, даний гараж вони будували спільно.

Між співвласниками вказаного вище
гаража будь-якої домовленості, угоди тощо з приводу розміру частки у спільній
сумісній власності не було і письмово не укладалось.

За нормою ст.317 ЦК України власникові
належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст
права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження
майна.

Згідно ч.3 ст.368 ЦК України, майно,
набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Аналогічна норма міститься у ст. 60 СК
України, а за нормою та ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом
спільної сумісної власності, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Тому, з урахуванням встановлених
обставин справи та доказів, що подані на підтвердження позовних вимог, визнання
відповідачем ОСОБА_2 позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі, суд прийшов до
висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Згідно ст. 84 ЦПК України
витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката несуть сторони.
Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Отже, суд приходить до висновку, що витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги адвокатом ОСОБА_1
в сумі 500 грн. підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2, оскільки позивач в судовому
засіданні просила стягнути саме 500 грн. цих витрат, при цьому відповідач
ОСОБА_2 визнав цю вимогу в повному обсязі, а також визнав стягнення з нього на
користь ОСОБА_1 судових витрат - 51 грн. судового збору та 30 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 317,368 ЦК України, ст.ст.60,70 СК України, ст. 12 Закону
України «Про власність», ст.ст. 10,11,60,174,84,88,212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і
ш и в:

Визнати,
що побудований в 1990 році гараж АДРЕСА_1 в період перебування ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі і є їх спільною сумісною власністю.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину гаража АДРЕСА_1.

Визнати
за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину гаража АДРЕСА_1.

Стягнути
з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 р.н. на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 р.н. судові
витрати - сплачений судовий збір в сумі 51 грн. та 30 грн. витрат за
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Стягнути
з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 р.н. на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 р.н. витрати на
оплачену правову допомогу адвоката в сумі 500 грн.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути
подано протягом  десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської
області може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви на
апеляційне оскарження.

Суддя