№ 2 - 992 /08 г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ.

29 вересня 2008 р. Великоновосілківський районний суд
Донецької області в складі:

головуючого: судді
Дрюка П.М.

при
секретарі:        Григораш В.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Велика Новосілка цивільну справу за позовом  ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до  ВАТ
«Зеленогайське» про витребування майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1., ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до
відповідача вказуючи, що вони являються власниками земельних паїв згідно
державних актів на право власності на землю. На земельних ділянках восени 2007
року була посіяна озима пшениця. 6 липня 2008 року відповідач незаконно скосив
пшеницю у ОСОБА_3 на площі 4,4 га, ОСОБА_2 на площі 11 га, ОСОБА_1 на площі
5,64 га. Врожай пшениці відповідач перевіз до своїх складі де вона і
зберігається. Просять суд витребувати у відповідача на користь ОСОБА_3 19 т
пшениці, ОСОБА_2 38 т пшениці, ОСОБА_1 20 т. пшениці.

В судовому засіданні представник
позивача  ОСОБА_4 підтримав позовні
вимоги і пояснив, що позивач ОСОБА_1 у приватній власності має земельну ділянку
площею 5,64 га. Договір оренди землі
спочатку був укладений з ОСОБА_5., а після отримання державного акту
договір оренди укладений не був. Земельну ділянку він нікому не передавав і
восени 2007 року на ньому засіяв озиму пшеницю. 6 липня 2008 року працівники
відповідача скосили пшеницю з його ділянки і перевезли її на ток підприємства.
Просить суд зобовязати відповідача повернути позивачеві зібраний врожай пшениці
186,684 ц з урахуванням середньої врожайності по району 33,1 ц. з га.

Позивачі ОСОБА_2  та ОСОБА_3 підтримали позовні вимоги і
просять зобовязати відповідача повертуи ОСОБА_2 364,1 ц пшениці, ОСОБА_3-145,64
ц пшениці, так як свої земельні ділянки вони в оренду не передавали і восени
самостійно засіяли їх озимою пшеницею.

Представник позивачів ОСОБА_6 підтримав
вимоги позивачів і наполягає на стягненню з відповідача на користь позивачів
врожаю озимої пшениці, так як між позивачами та відповідачем договорів оренди
землі укладено не було, останні самостійно обробляли свої земельні ділянки.

Представник відповідача  Лагута В.Г. вимоги позивачів та їх
представника не визнала і пояснила, що у 2007 році згідно усної домовленості
між ОСОБА_5., який орендував земельні ділянки позивачів та інших осіб,  та
головою правління ВАТ « Зеленогайське», Бережний передав підприємству
земельні ділянки, на яких підприємство
провело відповідні сільгоспроботи
та посіяло озиму пшеницю, сплатило податок за власників земельних
діілянок, а у липні 2008 року  зібрало
врожай пшениці, яку перевезли та тік підприємства. Всім власникам паїв було
нараховано орендну плату яку  частково
виплатили. Так як всі витрати по обробці землі, посіву  та збиранню врожаю понесло підприємство,
просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши
матеріали справи, матеріали Великоновосілківського РВГУМВС України в Донецькій
області № 1256, суд вважає, що позовні вимоги не пядлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що між ним
та позивачами, а також другими особами, коли останні мали сертифікати на право
на земельні ділянки ( паї) було укладено договори оренди землі. Після отримання
державних актів договори не переукладалися, але він продовжував обробляти
землю. Восени 2007 року між ним та
головою праваління ВАТ « Зеленогайське» ОСОБА_7. було укладено усну
домовленість, згідно якої підприємство повинно підготовити землю для посіву
озимої пшениці та посіяти її. Підприємство виконало умови договору, обробило
землю та посіяло на ній озиму пшеницю і
за  це він вніс плату підприємству
у вигляді 57 т насіння соняшника без оформлення
будь-яких документів.. У липні відповідач скосив пшеницю та перевіз її
на тік підприємства.

Свідок ОСОБА_7. пояснив, що дійсног, восени
2007 року до нього звернувся ОСОБА_5, який запропонував взятии в оренду
земельні ділянки позивачів, а також інших осіб, які орендував останній. Він
погодився, маючи на увазі укласти з власниками земельних паїв договори оренди
землі,Підприємство обробило земельні ділянки на яких було посіяно озиму
пшеницю, яку у липні 2008 року було зібрано та

-2-

звезено
на тік підприємства. Факт отримання насіння соняшника за якоби виконану роботу
заперечує, так як ОСОБА_5 соняшник на тік підприємства не завозив і такої
домовленості не було.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що як Іскровському
сільсому голові йому відомо, що договорів оренди землі між власниками  земельних паїв та ОСОБА_5.  укладено не було і такі договори в сільській
раді не реєструвалися. Восени він бачив на земельних ділянках власників паїв
техніку відповідача ВАТ  «Зеленогайське»,
яка  виконувала сільгоспроботи. Але яку
саме роботу вони проводили він не знає. Крім того, йому також відомо, що між
ОСОБА_5 та головою правління ВАТ була усна домовленість про оренду землі
власників паїв, виходців із підприємства.

Таким чином в судовому засіданні із пояснень
сторін та свідків встановлено, що позивачі як з ОСОБА_5. так і з відповідачем
договори оренди  земельних ділянок не
укладали, але із копій державних актів вбачається, що вони є власниками
земельних паїв.  Але згідно наданих суду
письмових доказів, а саме договорів про приймання - передачі виконаних хімічних
робіт, лімітно-заборні відомості, звіт про рух матеріальних цінностей ВАТ «
Зеленогайське» та пояснень відповідача
встановлено, що відповідач виконував сільськогосподарські роботи, засіяв
земельні  ділянки озимою пшеницею згідно
усної домовленості з ОСОБА_5. який раніше укладав договори оренди землі, та
зібравши врожай розпоряджається ним.

Позивачі не надали суду доказів, що саме вони
обробляли належні їм земельні ділянки, засівали їх пшеницею і пояснення свідка
ОСОБА_5., який підтвердив, що земельні ділянки оброблял відповідач, суперечить
їхнім поясненням, а  також не довели, що
врожай пшениці належить їм,  тому їхні
пояснення до уваги братися не можуть, а позовні вимоги не підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного та ст. ст.. 316, 317 ЦК України, керуючись ст..
ст.. 60,212,213,215,218 ЦПК України суд , -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3  за позовом до ВАТ « Зеленогайське» про
витребуванні майна - озимої пшениці, відмовити.

Стягнути з  ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 з кожного державне мито в сумі 51 грн. та 30 грн. на інформаційно -
технічний розгляд справи.

Заява на апеляційне оскарження рішення суду  подається протягом десяти днів після
оголошення рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через
Великоновосілківський районний суд протягом
двадцяти днів після  подання заяви
на апеляційне оскарження.

Суддя                                         Дрюк П.М.