Апеляційний суд Кіровоградської області
-----------------------------------------------------------------------------------------------
Справа №22- 2342
Головуючий у першій інстанції
Доповідач  Черниш Т.В.
23 грудня 2008 року     Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської
головуючого - Кривохижі В.І.,
суддів - Черниш Т.В.,
при секретарі  Салабай М.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною  скаргою
ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського районного суду від 1 жовтня 2008р.
Кіровоградський районний суд рішенням від 17 грудня 2004 року задовольнив
позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1  про
стягнення боргу за договором позики і постановив  про стягнення з відповідача на користь
15 вересня  2008 року  державний виконавець Кіровського відділу
державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції
(далі-ВДВС), у якого на виконанні знаходяться виконавчі листи,   до суду, який ухвалив рішення, направив
заяву про зміну способу і порядку виконання
судового рішення. Посилаючись на те, що
визначений ухвалою суду від 21 лютого 2008 року спосіб виконання
рішення  шляхом звернення стягнення на
пенсію боржника не влаштовує стягувача, тягне порушення строків виконання
рішення, державний виконавець на підставі ст. 33 Закону України «Про виконавче
провадження» (далі-Закон  №606-Х1У)  просив змінити спосіб виконання судового
рішення шляхом звернення стягнення на майно боржника.

Ухвалою Кіровоградського районного суду від 1 жовтня 2008 року заяву ВДВС
задоволено: змінено спосіб виконання рішення шляхом звернення стягнення на
належне боржнику ОСОБА_1 майно.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставив питання про скасування ухвали з мотивів
порушення норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні апеляційної інстанції відповідач підтримав доводи
апеляційної скарги. Позивач ОСОБА_2 та державний виконавець до суду не
з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали
справи, колегія суддів  дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає  частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють
виконання рішення( хвороба боржника або членів його сім»ї, відсутність
присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного
виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання,
зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні
з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити
виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Аналогічне положення міститься і в ст. 33 Закону України «Про виконавче
провадження».

Задовольняючи заяву ВДВС, суд виходив з того, що виконавчі листи про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
38000 грн. не виконані. Їх виконання шляхом утримання  частини пенсії боржника порушує права
стягувача, унеможливлює належне та своєчасне виконання судового рішення, а тому
стягнення має бути звернуто на інше
майно ОСОБА_1 При цьому суд зазначив, що останній має таке майно, а
саме: житловий будинок , розташований в м. Кіровограді, по АДРЕСА_1 в м.
Кіровограді, на який державним виконавцем
постановою від 16 травня 2008 р.
накладено арешт.

Відповідно до ст. 2 Закону №606 Х1У саме на державній виконавчій службі
лежить обов'язок належно, у повному обсязі і без затримок виконувати рішення
суду, що передбачає вжиття всіх необхідних заходів, які встановлені Законом і
повинні привести до виконання рішення.

Згідно ст. 50 Закону  звернення
стягнення на майно боржника полягає у його арешті (опису), вилученні та
примусовій реалізації. У разі відсутності у боржника коштів та цінностей,
достатніх для задоволення вимог стягувача,
стягнення звертається також на належне боржникові інше майно, за
винятком майна, на яке згідно з законом не може бути накладене стягнення.
Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на грошові
кошти боржника. Боржник має право вказати ті види майна чи предмети, на які
необхідно звернути стягнення в першу чергу. Остаточно черговість стягнення на
кошти та інше майно боржника визначається державним виконавцем.

Аналіз змісту зазначеної частини ст. 50 Закону свідчить про його
загальний  характер по відношенню до
частин 6 і 7 цієї статті Закону, які в свою чергу регламентують   діяльність державного виконавця під умовою,
а саме:  якщо у виконавчому документі про
стягнення грошових коштів не вказано певного номера рахунка, з якого мають бути
стягнені грошові кошти, то в разі відсутності в боржника коштів та цінностей,
достатніх для задоволення вимог стягувача, державний виконавець зобов'язаний
винести постанову про звернення стягнення на майно боржника (ч.6 ст. 50).

Якщо у виконавчому документі про стягнення грошових коштів указаний певний
номер рахунка, з якого мають бути стягнені грошові кошти, то в разі відсутності
коштів на цьому рахунку державний виконавець звертається до органу, який видав
виконавчий документ, з клопотанням про заміну способу та порядку виконання
рішення шляхом звернення стягнення на майно боржника або встановлення іншого
способу та порядку виконання рішення (ч.7 ст. 50).

Ухвалюючи про звернення стягнення на майно ОСОБА_1 в порядку заміни способу
виконання судового рішення, суд наведені положення Закону залишив поза увагою.
Не врахував, що, виходячи зі змісту рішення та виданого на підставі нього
виконавчого документу,  застосуванню
підлягала ч. 6 ст. 50 Закону, яка зобов'язує державного виконавця самостійно
змінити спосіб і порядок виконання рішення суду, без спеціального звернення до
суду в порядку ст. 33 Закону «Про виконавче провадження».

За таких обставин суд першої інстанції не мав правових підстав для зміни
способу виконання  судового рішення
відповідно до ст. 373 ЦПК.

З огляду на наведене, колегія суддів визнає, що  суд дав невірну юридичну оцінку обставинам
справи; це призвело до неправильного застосування норм матеріального та
процесуального права і, як наслідок, до незаконної ухвали, яка підлягає
скасуванню з постановленням ухвали про відмову у задоволенні заяви ВДВС за
відсутність правових підстав.

Керуючись ст.ст. 303, п.2) ч. 2 ст. 307, п.2)ч.1 ст. 312, ст. 313-315 ЦПК
України, колегія суддів

У  Х
В  А  Л
И  Л  А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 1 жовтня
2008 року скасувати. В задоволенні заяви державного виконавця Кіровського відділу
державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції про
зміну способу і порядку виконання рішення Кіровоградського районного суду
від  17 грудня 2004 року відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду України
протягом двох місяців.

Головуючий

Судді