Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р
А Ї Н И

«8» жовтня 2008 року                     Гайсинський районний суд
Вінницької області

в складі: головуючого - судді ПанасюкаО.С.

з участю секретаря Отрошко Н.М.,

представника позивачки ОСОБА_3.,

представника відповідачки - адвоката ОСОБА_4.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Гайсині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Бондурівської сільської ради
Гайсинського району про відновлення меж між суміжними земельними ділянками, -

Встановив:

Позивачка звернулась до суду з цим позовом, вказуючи, що
їй на праві власності належить земельна ділянка розміром 0,22га по вул.
Набережній (раніше Першого Травня), 58 в с. Бондурі Гайсинського району. В 1952
році на межі між її городом і городом відповідачки (на той час
землекористувачем була ОСОБА_5) було висаджено фруктові дерева, які служили
межовими знаками до 2005р., коли ОСОБА_2 самовільно встановила тин, захопивши
частину її земельної ділянки.

В судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги і
вимагала такі дії відповідачки ОСОБА_2, акт від т13.06.2008р. та рішення
Бондурівської сільської ради від 3.07.2008р. про залишення межі між земельними
ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по тину (в старому розмежуванні) визнати
неправомірними, зобов'язати ОСОБА_2 відновити межу по рослинній смузі, знісши
встановлений паркан.

Відповідачка ОСОБА_2 позову не визнала зовсім, пояснила,
що відповідно до рішення колгоспу ім. Петровського від 17.01.19977р. було
встановлено межі між її та позивачки земельними ділянками, за яким рослинна
смуга відійшла до її ділянки, а ОСОБА_1 отримала грошову компенсацію за плодові
дерева, які колись висаджувала з попередньою користувачкою земельної ділянки.
Тоді ж відразу було встановлено паркан в якості межового знаку; в 2005 році її
покійний чоловік лише відновив цей паркан; при цьому були посадові особи
сільської ради, які особисто пересвідчились, що новий паркан встановлюється на
місці старого.

Представник Бондурівської сільської ради позову не
визнала також, пояснивши, що дійсно межа між суміжними ділянками ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 повинна проходити по паркану; вона особисто була присутня під час
встановлення в 2005р. померлим чоловіком відповідачки ОСОБА_2 паркану і бачила,
що він встановлювався на місці старого; невідповідність розміру земельних
ділянок як позивачки, так і відповідачки даним земельно-кадастрової
документації пояснювала неточностями при обмірах; акт від 13.06.2008р. та
рішення сільської ради від 3.07.2008р. про залишення межі між земельними
ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по тину (в старому розмежуванні) вважала законними
і обргунтованими.

З`ясувавши позиції сторін, допитавши свідків, дослідивши
наявні письмові докази, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у
задоволенні позову з огляду на таке.

Достовірно встановлено, що відповідно до
земельно-кадастрової документації розмір земельної ділянки ОСОБА_1 повинен
становити 0,22га, земельна ділянка ОСОБА_2 - 0,41га; фактично в користуванні
ОСОБА_1 перебуває ділянка розміром 0,2095га, в користуванні ОСОБА_2 - 0,4089га;
рішенням правління колгоспу ім. Петровського від 17.01.19977р. встановлено межу
між суміжними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і з того часу рослинна смуга
відійшла до ділянки ОСОБА_2.;  в 2005
році померлий чоловік відповідачки ОСОБА_2 ОСОБА_6. на місці старого встановив
новий паркан, який з 1977 року і дотепер служить межовим знаком; на вимогу
ОСОБА_1 комісія Бондурівської сільської ради 13.06.2008р. склала акт про те, що
померлий ОСОБА_6. встановив паркан на місці старого, збудованого у
відповідності до рішення правління колгоспу ім. Петровського від 17.01.19977р.;
рішенням Бондурівської сільської ради від 3.07.2008р. вирішено залишити межу
між суміжними земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_2по паркану (в старому
розмежуванні), яка була встановлена в 1977 році.

Дані правовідносини регулюються ч.ч.1-3 ст.107 ЗК
України, якими передбачено, що основою для відновлення меж є дані
земельно-кадастрової документації; у разі неможливості виявлення дійсних меж їх
встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки; коли
такий спосіб не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими
розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п.4 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004р. № 7, відповідно до
ч.5 ст.158 ЗК України судам підвідомчі справи за спорами про межі земельних
ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян - заявників, які
не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з
питань земельних ресурсів.

Оскільки з 1977 року і до тепер межа між суміжними
земельними ділянками позивачки та відповідачки ОСОБА_2 не змінювалась і
проходила по паркану, який було відновлено в 2005 році; дані
земельно-кадастрової документації не відповідають фактичній площі обох ділянок,
що унеможливлює встановлення межі у відповідності до цих даних, через
необхідність вилучення частини земельної ділянки ОСОБА_2, а це неприпустимо з
огляду на порушення вимог ст.143 ЗК України, якою встановлений вичерпний
перелік підстав для примусового припинення права на земельну ділянку, яке може
здійснюватись у судовому порядку, акт комісії Бондурівської сільської ради від
13.06.2008р. відповідає фактичним обставинам, а рішення цієї ради від
3.07.2008р. прийнято у межах передбачених ст.12 ЗК України та у відповідності
до ст.107 цього Кодексу, то вимоги позивачки є безпідставними і задоволенню не
підлягають.

Висновки суду підтверджуються такими доказами:

-             поясненням
свідка ОСОБА_7 про те, що у 1977 році, він як голова Бондурівської сільської
ради був присутній при встановлені меж між земельними ділянками ОСОБА_1 і
ОСОБА_2, яку було встановлено відповідно до рішення правління колгоспу ім.
Петровського, при цьому ОСОБА_2 заплатила ОСОБА_1компенсацію за висаджені
плодові дерева;

-             поясненнями
Бондурівського сільського голови ОСОБА_8., землевпорядника (допитаної як свідка
представника сільської ради ОСОБА_9.) про те, що новий тин в 2005 році між
земельними ділянками ОСОБА_1 і ОСОБА_2 було встановлено на місці старого, який
існував з 1977 року;

-             дослідженими
судом матеріалами цивільної справи № 2-38/08, зокрема: протоколом допиту свідка
ОСОБА_10, яка пояснювала, що спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з приводу суміжного
землекористування виник ще до 2005 року, межовим знаком між їх земельними
ділянками завжди був тин, а не рослинна смуга (а.с.63); актом комісії
Бондурівської сільської ради від 3.05.1977р.про те, що цього дня мало відбутися
встановлення межі між земельними ділянками ОСОБА_1 і ОСОБА_2, відповідно до
рішення правління колгоспу ім. Петровського від 17.01.1977р., але ОСОБА_1 не
дала на це згоди (а.с50); протоколом комісії Бондурівської сільської ради від
26.11.2003р., з якого видно, що в результаті обміру земельних ділянок ОСОБА_1
та ОСОБА_2 не виявлено відхилень від останнього обміру, що проводився в 1991
році, як і порушень межових знаків з обох сторін, дерева посаджені на відстані
70-85см від межі (а.с.157); висновком № 2463/2464 судової будівельно-технічної
експертизи від 26.02.2008р., яким встановлено, що встановити межі земельних
ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до даних земельно-кадастрової
документації не можливо, тому що це призведе до зменшення розміру земельної
ділянки ОСОБА_2 (тобто відновлення площі земельної ділянки ОСОБА_1 до 0,22га,
як значиться в земельно-кадастровій документації, без зменшення розміру і так
меншої, ніж вказано у земельно-кадастровій документації, ділянки ОСОБА_2 -
фактичного вилучення її частини, не можливе) (а.с.166-180).

Суд відхиляє показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про
те, що межа до 2005 року проходила по рослинній смузі, тому що ці пояснення
спростовуються наведеними вище доказами, а самі вони є рідними дочками позивачки.

Так само суд не бере до уваги посилання представника
позивачки ОСОБА_3. на те, що факт невиконання рішення правління колгоспу ім.
Петровського, отже і незмінності межі, яка проходила по рослинній смузі,
встановлено судовим рішенням в адміністративній, справі оскільки постановою
Гайсинського районного суду від 22.05.2007р. відмовлено у задоволенні позову
ОСОБА_1 до Бондурівської сільської ради, третя особа ОСОБА_2, про визнання дій
сільської ради неправомірними, визнання неправомірним і скасування рішення
колгоспу ім. Петровського від 17.01.1977р., в мотивувальній частині якої лише
встановлено, що земельні ділянки сторін не змінювались з 1977 по 2000 роки,
спір між сторонами Бондурівською сільською радою щодо суміжного
землекористування не розглядався і не вирішувався, тому будь-яких неправомірних
дій, які б порушували права землекористувача ОСОБА_1 Бондурівською сільською
радою не здійснювалось, а оспорюване рішення правління колгоспу підлягає оцінці
з позицій допустимості доказів в порядку цивільного судочинства.

Таким чином видно, що предметом адміністративного спору
були саме дії Бондурівської сільської ради щодо виконання її повноважень з
приводу врегулювання земельних спорів, сама ж по собі відсутність акту
вилучення у ОСОБА_1 і передачі ОСОБА_2 частини земельної ділянки не може
вказувати на те, що з 1977 по 2005 роки межа між їх земельними ділянками
проходила саме по рослинній смузі, а не по паркану, що спростовано також
наведеними вище доказами.

Крім того, як роз'яснено в п.11 Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ» від 16.04.2004р. № 7, розглядаючи позови про захист
прав власників земельних ділянок, суд повинен перевіряти і законність рішення
органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу
земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в установленому порядку
в позивача й ухвалює рішення про його незаконність. Проте сама ж позивача
наполегливо стверджувала, що правовідносини виникли саме в 2005 році, але з
того часу жодних рішень про вилучення у неї частини земельної ділянки не існує.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 213, 214, 215, 216 ЦПК України,
суд, -

Вирішив:

У
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Бондурівської сільської ради Гайсинського
району про відновлення меж між суміжними земельними ділянками відмовити
повністю через безпідставність позовних вимог.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом десяти днів з часу
оголошення рішення, а апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження;
апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк,  встановлений для подання заяви про апеляційне
оскарження до апеляційного суду Вінницької області через Гайсинський районний
суд.

Суддя