Справа №  2-1443/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

23 квітня 2008
року
місто Маріуполь

Орджоникідзевській районний суд міста Маріуполя Донецької
області в складі:

судді Мироненко І.П.

при секретарі Новиковій Г.О.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в місті
Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на
Ѕ частину майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В  :

27 березня 2008 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду
з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частину майна подружжя.
В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її
чоловік - ОСОБА_3. На день його смерті залишилось спадкове майно у вигляді Ѕ
частини житлового будинку АДРЕСА_1. Вона відмовилась від спадщини після смерті
чоловіка на користь сина, відповідача по справі. Але для оформлення спадщини та
її прав як власника будинку, їй необхідно визначити свою частку в спільному
сумісному майні подружжя. Вказаний будинок був збудований в період шлюбу з
ОСОБА_3, який був зареєстрований 31 січня 1946 року. Оскільки між ними не було
ніякої домовленості про розмір часток у спільному майні, просила визнати за нею
право власності на Ѕ частину будинку АДРЕСА_1.

У судовому засіданні представник позивачки - ОСОБА_4
діюча на підставі довіреності,  позовні
вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав повністю, проти
задоволення позову не заперечував.

Виходячи
з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при
проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно
до ст. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в
порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами
справи встановлено, що згідно свідоцтва про одруження
НОМЕР_1, повторно виданого Тубянською сільською радою Верхнедонського району
Ростовської області РСФСР 10 травня 1979 року, 31 січня 1946 року був
зареєстрований шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, актовий запис № 4, після чого
дружині присвоєно прізвище - ОСОБА_1.

Як вбачається з договору про надання у безстрокове
користування земельної ділянки від 27 березня 1964 року, посвідченого Четвертою
жданівською нотаріальною конторою, земельна ділянка АДРЕСА_1 площею 438 кв. м
надавалась ОСОБА_3 для будівництва індивідуального житлового будинку. Право
власності на будинок було зареєстровано в БТІ міста Жданова 06 червня 1967 року
за реєстровим № 22937.

Згідно свідоцтва про
народження НОМЕР_2, виданого Тубянською сільською радою Верхнедонського району
Ростовської області, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2, в графі батьки зазаначені6
батько - ОСОБА_3, та мати - ОСОБА_1, актовий запис № 5.

Згідно свідоцтва про
смерть, виданого Орджонікідзевським відділом РАЦС Маріупольського міського
управління юстиції Донецької області 17 жовтня 2007 року, ОСОБА_3 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, про що зроблено відповідний актовий запис № 1519.

Як вбачається з заяви
ОСОБА_1 від 13 лютого 2008 року, посвідченої приватним нотаріусом Скоробагатько
О.В., зареєстрованої в реєстрі № 382, ОСОБА_1 від спадщини, що залишилась після
смерті чоловіка,ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, відмовилась на користь сина
померлого, ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України  майно, набуте подружжям під час шлюбу,
належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності і частки їх
визначаються  рівними .

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності  подружжя, ,
відповідно до ст. 70 СК України, частки майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Сторони не посилаються на наявність обставин для виступу
від презумпції рівності  права спільної
сумісної власності подружжя.

Той факт, що право власності на спірний будинок згідно
правовстановлюючих документів належить ОСОБА_3, не перешкоджає визнанню за
позивачкою права власності на Ѕ частину цього будинку, оскільки він був
побудований у шлюбі і є предметом спільної сумісної власності подружжя.

За таких обставин суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 право власності
на 1/2 частину  будинку АДРЕСА_1.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 60, 70 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 60, 130, 174,
213-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В  :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на
Ѕ частину майна подружжя -  задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1
право власності на Ѕ частину будинку АДРЕСА_1.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької
області у місті Маріуполі через Орджонікідзевський районий суд міста Маріуполя
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення  рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Суддя
________________________________