Справа № 2-1347-08 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2008 року             Уманський міськрайонний суд                     Черкаської області

в складі: головуючого-судді
Маринчука М.П.

при
секретарі
Дехканбаєвій О.О.

з
участю адвокатів
ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Умань
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про визнання
договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на будинок, -

УСТАНОВИВ:

Позивачка
звернулася в суд із зазначеним позовом до відповідачки вказуючи на те, що в
жовтні 2007 року їй стало відомо, що відповідачка продає свій будинок в                            с. Ладижинка,
Уманського району. Дізнавшись про це вона, її чоловік ОСОБА_3 та батько
чоловіка ОСОБА_6 приїхали в місто Умань, де зустрілись з відповідачкою у її квартирі
і домовились про купівлю будинку за                        5900 доларів США

Вказує,
що так як будинок потребував капітального ремонту і, крім того, у відповідачки
не було всіх документів для нотаріального оформлення угоди, то вони домовились,
що вона (позивачка) робить у будинку ремонт з тим, щоб до Нового року у нього
вселитись, а коли відповідачка виготовить документи - оформить право власності
на будинок, тоді нотаріально засвідчать їхню угоду. Відповідачка на це
погодилась.

Зазначає,
що 16.11.2007 р. вона передала відповідачці в рахунок наступних платежів 1000
доларів США, відповідачка передала їй ключі і вона з сім'єю переїхала у будинок
відповідачки і розпочала капітальний ремонт.

На
початку грудня 2007 р., як вказує позивачка, відповідачка попросила у неї решту
грошей пообіцявши нотаріально оформити угоду і 27.12.07 р., коли відповідачка
отримала витяг з реєстру нерухомого майна, то вони пішли до нотаріуса. Але, так
як, це було напередодні Нового року, і нотаріальні контори, куди вони звертались,
не працювали, то оформлення прийшлось відкласти, однак, в цей же день вона
передала відповідачці  ще 3000 доларів
США, а решту мала передати при підписанні угоди, хоча на той момент вона мала
всю необхідну суму для повного розрахунку.

За цей
час на ремонт будинку її сім'єю було витрачено близько 30000 грн.

Позивачка
вказує, що відповідачка, скориставшись тим, що у їхній сім'ї виникли деякі
непорозуміння, відмовилась від нотаріального оформлення купівлі-продажу будинку
про що повідомила письмово листом від 23.04.08 р.

Такі дії
відповідачки вважає протиправними, оскільки умови договору обидві сторони майже
виконали - досягли угоди щодо вартості будинку, вона передала відповідачці 4000
доларів, а відповідачка передала їй ключі від будинку і в який вони вселились
та проживають по даний час.

Просить
визнати договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1, укладений між нею та
відповідачкою, таким, що відбувся, визнати за нею право власності на цей
будинок, а з неї на користь відповідачки стягнути 9595 грн., як недоплачених за
договором.

2.

В
судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов в повному
обсязі.

Відповідачка
та її представник позов не визнали.

ОСОБА_2
пояснила, що будинок по АДРЕСА_1 їй подарував батько вже декілька років тому,
але вона його на себе не переоформляла. В ньому весь час проживали квартиранти.
Потім вона вирішила його продати і про її намір стало відомо позивачці.

Коли до
неї в місто Умань приїхали позивачка із чоловіком та батьком чоловіка вони
домовились про те, що вона продасть їм будинок за 5900 доларів США. В
підтвердження таких намірів батько позивачки передав їй 1000 доларів США, а
вона передала ключі від будинку. Решту грошей покупці будинку мали передати
після належного оформлення всіх необхідних документів на нього і при
нотаріальному оформленні угоди. 17.12.2007 року вона одержала витяг з реєстру
прав власності на нерухоме майно на будинок по АДРЕСА_1, а потім передзвонила
позивачці, щоб вони приїхали в м. Умань для його оформлення.

27.12.2007
р. до неї приїхали позивачка та її чоловік, але, так як нотаріальні контори,
куди вони звертались, не працювали, то це не дало змоги оформити нотаріально
купівлю-продаж будинку. В цей же день позивачка вручила їй ще 3000 доларів США
і вони домовились, що 3 - 4 січня 2008 року, коли будуть працювати нотаріальні
контори, позивачка повністю з нею розрахується, але так і не розрахувалась, хоч
вона неодноразово їй дзвонила. 23.04.08 р. вона відправила лист їй про те, що
оскільки позивачка не дотрималась умов договору, то вона відмовляється від
нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу.

Просить
у позові відмовити.

Третя
особа - ОСОБА_3. суду пояснив, що він та його дружина ОСОБА_1 яка є позивачкою
по справі, вирішили купити будинок в с. Ладижинка, Уманського р-ну. З цією
метою вони виставили свою квартиру в м. Умань на продаж.

Про те,
що будинок продає ОСОБА_2 йому стало відомо від її зятя ОСОБА_7.

Він та
його дружина, а також його батько ОСОБА_6, на автомобілі батька  приїхали до ОСОБА_2 в м. Умань. З ОСОБА_2
вони домовились, що вона продасть їм будинок за 5900 доларів США. В рахунок
оплати вони віддали їй 1000 доларів США, а вона їм ключі від будинку. Була
домовленість, що вони можуть робити в будинку ремонт.  Так як ОСОБА_2 була колись вчителькою дружини
та його, то вони довірились одне одному щодо всіх умов договору, так як на час
домовленостей у ОСОБА_2 ще не були оформлені документи на продаваємий нею
будинок, і вони повірили їй на слово, та не брали у неї розписок про вручення
їй грошей.

Десь
наприкінці грудня 2007 року відповідачка йому подзвонила і повідомила, що
документи на будинок виготовлені і щоб вони приїжджали.

Коли
27.12.2007 р. він з дружиною приїхали до ОСОБА_2 і хотіли юридично оформити
купівлю будинку, то в цей день нотаріальні контори, куди вони звертались, не
працювали, тому таке оформлення не відбулося. Але вони вручили ОСОБА_2 ще               3000 доларів США за хату, а
решту мались віддати при нотаріальному оформленні купівлі-продажу.

Після
цього, як пояснив ОСОБА_3., йому почав дзвонити зять відповідачки, що їм
потрібно доплатити не 1900 доларів США, як кінцеву суму за домовленістю, а
більшу. Ці суми зросли аж до 6000 доларів США. Вказує, що кінцеву розрахункову
суму відповідачка відмовлялась брати, так як через зятя вимагала більшу суму. Тому
він сказав, що цей спір в такому разі нехай вирішить суд.

На право
власності на будинок за позовом ОСОБА_1. він не претендує і просить позов
задовольнити.

3.

Свідок
ОСОБА_7. пояснив, що ОСОБА_2 є його тещею і вони проживають в одній квартирі.

Йому відомо,
що ОСОБА_2 продала будинок в с. Ладижинка позивачці за             5900 доларів США. Знає, що
позивачка ще не віддала  всіх грошей за
хату.

Він
також дзвонив ОСОБА_3. і говорив йому, що
він (свідок) також може жити у тій хаті, що купила позивачка, але погроз
ніяких не висловлював і більших сум за будинок не вимагав.

Судом
встановлено.

Відповідно
до реєстру прав власності на нерухоме майно від 20.12.2007 р.          відповідачці на праві приватної
власності належить будинок в АДРЕСА_1

Судом
також встановлено, що сторони по справі домовились про купівлю-продаж вказаного
будинку за 5900 доларів і під час таких домовленостей стороною покупців
відповідачці було передано 1000 доларів США.

Після
підтвердження права відповідачки на будинок АДРЕСА_1, 27.12.07 р., сторони
зустрілись і пішли в нотаріальну контору, але, так як, на передодні Нового року
ці установи не працювали, як пояснили сторони, то нотаріальне оформлення
купівлі-продажу не відбулося. В цей же день позивачка вручила відповідачці 3000
доларів США в суму покупки будинку.

23.04.2008
р. відповідачка направила позивачці листа в якому повідомила, що оскільки
сторона покупців порушила попередні домовленості про остаточний розрахунок за
будинок в розмірі 9595 грн., що еквівалентно 1900 доларам, 22.04.08 р., то вона
відмовляється від нотаріального оформлення купівлі-продажу будинку.

Відповідно
до ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій
законом.

Стаття
657 ЦК України приписує, що договір купівлі-продажу житлового будинку
(квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Стаття
218 ч. 1 ЦК України вказує, що недодержання сторонами письмової форми
правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім
випадків, встановлених законом, а частина 2 ст. 218 та ч. 2 ст. 220 ЦК України
передбачають, що якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність
у разі недодержання вимог щодо письмової форми чи нотаріального посвідчення,
укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її
вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, чи відбулося повне або часткове
виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального
посвідчення, такий договір суд може визнати дійсним.

В
судовому засіданні сторони підтвердили свій намір укласти договір
купівлі-продажу будинку по АДРЕСА_1, Уманського р-ну, який належав
відповідачці. З цією метою обидві сторони домовились між собою в усній формі
про суму, яку позивачка повинна була сплатити відповідачці за будинок та як
обумовлена сума буде сплачуватись. Сторони також домовились між собою про
обов'язковість нотаріального посвідчення договору. Про це свідчить і лист
відповідачки від 23.04.08 р.

Про
дійсність таких намірів свідчить і той факт, що позивачка передала відповідачці
спочатку 1000 доларів США, а потім ще 3000 доларів США, а відповідачка передала
позивачці ключі від свого будинку, який вона мала намір продати.

Тобто,
сторони домовились щодо усіх істотних умов договору і відбулося його часткове
виконання обома сторонами.

Відповідачка
ОСОБА_2, 23.04.2008 р. направила позивачці листа, в якому вказала, що оскільки
позивачка, порушуючи домовленості про остаточний розрахунок 22.04.08 р. цього
не зробила, то вона вважає це порушенням умов договору і відмовляється від
юридичного оформлення купівлі-продажу через нотаріальну контору.

4.

Про
визнання такого договору недійсним відповідачка питання не ставить.

Проаналізувавши
наведене, вислухавши сторони процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає,
що позов підлягає до задоволення.

Керуючись
ч. 4 ст. 203, ч. 1 та ч. 2 ст. 218, ч. 2 ст. 220, ст. 657 ЦК України, ст.ст.
10, 60, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати
договір купівлі-продажу житлового будинку по АДРЕСА_1. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
дійсним та визнати право власності на цей будинок за ОСОБА_1.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
9595 грн., як суму недоплачену згідно договору купівлі-продажу.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 1530 грн.

Стягнути
з ОСОБА_2 державне мито на користь держави в                       сумі 1200 грн.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області про що протягом
десяти днів з дня його проголошення може бути подано заяву про апеляційне
оскарження, а апеляційну скаргу - протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження.

Головуючий/підпис/

Копія вірна: суддя

секретар