Справа № 2-15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29
серпня 2008 року Чорнухинський районний суд Полтавської  області

в складі головуючого-судді                                                 Орел
І.І.

при секретарі                                                                        Аранчій
О.Г.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в смт. Чорнухи справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання
недійсним договору дарування, -

встановив:

У
лютому місяці 2008 року позивач по справі звернувся до суду із позовною заявою,
в якій вказує, що він проживає у власному будинку, який розташований в АДРЕСА_1

Рішенням
суду від 21 березня 1968 року спірний будинок розділений на трьох осіб, і
кожному члену двору виділено 1/3 частина будинку.

Після
смерті його матері він прийняв спадщину, тобто її частину, і фактично став
власником 2/3 частини будинку. Але без його відому в 2000 році його дружина
подарувала &frac12;
частину спірного будинку ОСОБА_2. Про існування такого
договору йому стало відомо лише в 2007 році.

Позивач
вважає, що договір дарування вчинений без будь-яких законних підстав, оскільки
дарувальник (його дружина) не мала права власності на половину будинку.

Позивач
в позовній заяві просить визнати недійсним договір дарування, за яким ОСОБА_3.
подарувала ОСОБА_2. &frac12; частину житлового будинку, що знаходиться за
адресою:АДРЕСА_1

В
судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, суду показав, що
спірний житловий будинок побудували його батьки.

З
1961 року в ньому проживала його дружина - ОСОБА_3., та його мати - ОСОБА_4..

В
1968 році спірний будинок було розділено на дві частини, 1/3 частину якого було
виділено у власність ОСОБА_3., а 2/3 частини - у його власність та власність
його матері ОСОБА_4..

Після
смерті матері, в 1978 році, він, відповідно до закону, успадкував її частину
будинку, і став власником 2/3 частини домоволодіння.

В
2000 році його покійна дружина подарувала своєму синові ОСОБА_2. &frac12; частину домоволодіння, що на його погляд є порушенням норм цивільного
законодавства.

Просить
суд визнати договір дарування спірного будинку вчиненого нотаріусом
Чорнухинської районної нотаріальної контори 18 липня 2000 року, згідно
недійсним.

Відповідач
ОСОБА_2. в судове засідання не з'явився, про день, час і
місце розгляду справи повідомлений належним чином.

У
запереченні на позов адресованому суду, проти позову заперечує.

Представник
третьої особи, Чорнухинської районної нотаріальної контори,  Кошман Оксана Григорівна, в судовому
засіданні з позовом позивача не згідна, суду показала, що на час вчинення
договору дарування ОСОБА_3., дарувальник подала нотаріусу всі необхідні
документи, для вчинення нотаріальної дії.

Суд,
вислухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали
цивільної справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

В
судовому засіданні встановлено, що на час виникнення спору про право на будинок
(1968 рік), в якому проживає позивач по справі, він відносився до типу
колгоспного двору.

Членами
колгоспного двору були позивач, його дружина - ОСОБА_3., та мати позивача -
ОСОБА_4..

Виходячи
з того, що членами колгоспного двору були три особи, суд, 21 березня 1968 року
постановив рішення, яким розділив спірний будинок на дві частини, визнавши
право власності за членами колгоспного двору, в рівних долях.

За
ОСОБА_3. - 1/3 частину колгоспного двору, за ОСОБА_1. та ОСОБА_4. - на 2/3
частини колгоспного двору.

В
судовому засіданні встановлено, цього не заперечує позивач по справі, що
рішення суду від 1968 року члени колгоспного двору не виконали, тобто реально
розділу колгоспного двору сторони не провели, а тому посилання позивача в
позовній заяві та його  твердження в
судовому засіданні про те, що після смерті в 1978 році його матері, він
успадкував її частину, не заслуговує на увагу, так як на той період часу
відповідно до ст. 563 Цивільного Кодексу Української РСР від 18 липня 1963
року, на об'єкти права сумісної спільної власності колгоспного двору, спадщина
не відкривалася поки існує двір.

Про
те, що члени колгоспного двору  не
виконали рішення суду від 1968 року по розділу колгоспного двору, свідчить той
факт, що в 1991 році був складений акт депутатами Чорнухинської селищної ради,
про те, що члени колгоспного двору - ОСОБА_3та ОСОБА_1, добровільно розділили
між собою жилий будинок та господарські будівлі в рівних долях. Після цього
Виконавчим комітетом Чорнухинської селищної ради було відкрито два погосподарських
номери: відповідно на ОСОБА_3. та ОСОБА_1..

Згідно
довідки, виданої Виконавчим комітетом Харсіцької сільської ради, починаючи з
1995 року і до дня смерті ОСОБА_3., вона мала окремий погосподарський номер, у
якому значилася &frac12; частина будинку та інших господарських будівель, які
знаходилися в АДРЕСА_1

ОСОБА_1.
теж мав окремий погосподарський номер, і він був власником &frac12; частини будинку  та інших
господарських будівель.

В
1999 році Харсіцька сільська рада видала свідоцтва про право приватної власності
на &frac12;  частину житлового
будинку з належними до нього будівлями та спорудами, на ім'я ОСОБА_3та ОСОБА_1.

13
червня 2000 року Лубенською міжрайонною бюро-технічною інвентаризацією,
був  виготовлений технічний паспорт на
житловий будинок по АДРЕСА_1 , де власником будинку вказані: ОСОБА_3та ОСОБА_1,
в рівних долях.

Таким
чином підстав для визнання договору дарування між ОСОБА_1 . та ОСОБА_2.,
посвідченого 18 липня 2000 року Державним нотаріусом Чорнухинської районної
нотаріальної контори, немає. На момент вчинення договору дарування ОСОБА_3.
була власником &frac12; частини будинку та господарських будівель.

Керуючись
ст. ст. 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

Рішив:

Відмовити
ОСОБА_1 в його позові до ОСОБА_2 , про визнання договору дарування від 18 липня
2000 року, яким ОСОБА_3подарувала ОСОБА_2 &frac12; частину будинку з надвірними будовами.

Рішення
може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі заяви про
оскарження суду на протязі десяти днів, та подачі апеляційної скарги на протязі
двадцяти днів з дня подачі заяви про апеляційне оскарження рішення суду.