Справа № 2-2647/2008р
Р І Ш  Е Н Н Я

І МЕНЕМ УКРАЇНИ

14
жовтня 2008 р. Красноармійський міськрайонний суд  Донецкої області в складі:

головуючої судді
Стоілової Т.В.

при секретарі Коваленко
О.Г.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.Красноармійську цивільну справу  за позовом приватного підприємця  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про   розірвання трудового договору   ,-

В
С Т А Н О В И В:

21.04.2008р. позивач  ОСОБА_1звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2
про  визнання  трудового договору недійсним.  В
судовому  засіданні  уточнив
свої  вимоги  та просив суд
розірвати трудовий  договір.

В обґрунтування позову він
зазначив, що між ПП   ОСОБА_1 та ОСОБА_2
13.07.2005р. було  укладено  трудову угоду на невизначений строк, яка була
зареєстрована 22.07.2005р. в Красно армійському міському центрі зайнятості за №
483. Відповідно до умов укладеної угоди відповідачка зобов'язалася виконувати
покладені на неї трудові обов'язки-
продавця   продовольчих товарів,
дотримуватися робочого розпорядку та графіку виходів.

З 19.09.2006р.
відповідачка перестала виконувати обов'язки, а саме не з'являлася на робочому
місці та здійснювала прогули, що підтверджено графіками виходів та актами,  добровільно розірвати трудовий  договір не бажає.

Враховуючи  викладене позивач просить суд   розірвати трудовий договір від 13.07.2005р.
укладений між ПП   ОСОБА_1 та ОСОБА_2

В  судовому
засіданні позивач  ОСОБА_1 та  його представник  ОСОБА_3 підтримали позовні вимоги в повному
обсязі.

Відповідач ОСОБА_2  до
суду  не з"явилась, про
дату  та час слухання справи повідомлена
належним чином,  надала суду  заяву
з проханням  справу  розглянути в її відсутність, в якій  зазначила,
що проти позову не заперечує ( а.с. 45,46,48).

Заслухавши пояснення
сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні
вимоги  ОСОБА_1 підлягають задоволенню
з  таких
підстав.

Згідно ст. 21 КЗпП  України, трудовий  договір
є угода між працівником  і
власником підприємства... чи  фізичною
особою,  за  якою працівник зобов"язується виконувати
роботу. визначену цією угодою, а власник підприємства  чи фізична особа  зобов"язується виплачувати
працівникові  заробітну  плату
і забезпечувати  умови праці,
необхідні для виконання роботи,  передбачені  законодавством про працю, колективним
договором  і угодою сторін.

Відповідно до ст.23  КЗпП
України  трудові  договори
є  строковими та  безстроковими,  а також
такими,  що укладаються  на  час
виконання певної роботи.

Судом встановлено, що 13.07.2005р.
між ПП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 13.07.2005р. було
укладено   трудовий  договір на невизначений строк, який було
зареєстровано 22.07.2005р. в Красноармійському міському центрі зайнятості за №
483. Відповідно до умов укладеної угоди відповідачка зобов'язалася виконувати
покладені на неї трудові обов'язки, дотримуватися робочого розпорядку та
графіку виходів. (А.с.10).

Відповідачка ОСОБА_2
працювала у позивача ППОСОБА_1 в якості продавця продовольчих товарів(а.с.11)

З 19.09.2006р.
відповідачка перестала виконувати обов'язки, а саме не з'являлася на робочому
місці та здійснювала прогули, що підтверджено графіками виходів(а.с.8-9) та
актами від 29.09.2006р. та від 09.10.2006р.(а.с.6-7).

Статтею 36  КЗпП
України передбачені  підстави
припинення трудового договору, зокрема в
п. 4  зазначено,  що розірвання трудового договору  з ініціативи
власника  або уповноваженого ним
органу можливі відповідно до ст.ст.40,41 КЗпП
України.

Позивач  просить суд
розірвати  трудовий  договір
з відповідачкою  з тих підстав,  що
вона  без  поважної
причини  з 19.09.2006 року  по цей
час  не  виконує свої обов"зки, не
з"являється  на роботу, тобто  фактично
вчинила прогул без поважної
причини,  що  є підставою для  звільнення її з роботи  відповідно
до ст.  40 п. 4  КЗпП
України.

Разом  з тим, позивач не ставить питання  про
звільнення  з роботи  відповідачки
за  прогул,  а
ставить питання  про розірвання
трудового договору  відповідно  до ст. 611 ЦК
України внаслідок порушення
відповідачкою
зобов"язань  та
односторонньої  відмови  з її боку
від  виконання  своїх обов"язків. Оскільки  вимоги
позивача  не суперечать  закону, суд вважає,  що
вони підлягають задоволенню,
трудовий  договір  між
приватним підприємцем
ОСОБА_1  та  ОСОБА_2
від 13.07.  2005 року,
зареєстрований  Красноармійським міським
центром  занятості  за
№549 слід розірвати.

Керуючись ст.ст. 21,23,
36,40  КЗпП України, ст .651,  ЦК України, ст.10, 11, 88, 130, 174, 212,
213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

В
И Р І Ш И В:

Позовні  вимоги
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання трудового договору
задовольнити.

Розірвати
трудовий договір ,укладений  13
липня 2005  року  між  ПП
ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку в Апеляційний суд Донецької області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя .