Справа № 2-534/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М' Я М     У К Р А Ї Н И

2 жовтня  2008 року                             Жовтневий районний
суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді - Семенової Л.М.,

при секретарі - Цуркан Н.Л.,

за участю:

позивача -
ОСОБА_1. ,

представника позивача -ОСОБА_3.,

відповідачки - ОСОБА_2.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в
залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розподіл спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

27
травня 2008 року позивач ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до відповідачки
ОСОБА_2., уточнивши який в
судовому засіданні,  просив розділити майно, набуте сторнгами в шлюбі,
визнавши за ним право власності на 12 частину житлового будинку, розташованого
по АДРЕСА_1, та  визнати за ним право
власності на 12 частину земельної ділянки, яка призначена для  обслуговування вищевказаного житлового
будинку.

В обґрунтування
заявлених вимог позивач зазначив, що з 10 жовтня 1987 року  по 23 серпня 2007 року він з відповідачкою
знаходився в зареєстрованому шлюбі. Вони мешкали разом, вели спільне
господарство та мають на праві сумісної власності майно, яке придбали в шлюбі,
а саме : житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1, та земельну ділянку, яка
призначена для обслуговування
вищевказаного житлового будинку.

Посилаючись на
наведені обставини, позивач вважає, що оскільки  вказане ним майно  належить їм з ОСОБА_2. на праві спільної  сумісної власності, а  відповідачка на пропозицію позивача, про
розділ спільного майна у добровільному порядку не погодилася, тому він
вимушений звернутися до суду з вказаним позовом .

В судовому
засіданні  позивач ОСОБА_1 та його
представник  підтримали заявлений позов,
підтвердив викладені в ньому обставини та просили його задовольнити, визнати за
позивачем право власності на 12 частину житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1,
та  визнати за ним право власності на 12
частину земельної ділянки, яка призначена для
обслуговування вищевказаного житлового будинку.

Відповідачка
ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала частково, та просила  з врахуванням інтересів двох неповнолітніх
дітей, які залишилися проживати з нею, та
відступити від рівності часток в спільній сумісній власності, визнавши
за позивачем право на &frac14;
частину спірної власності. В
обґрунтування своєї позиції пояснила,
позивач має аліментні зобов,язання
відповідно до рішення суду, на утримання двох неповнолітніх синів, однак
аліменти  не сплачує,  має заборгованість  по виплаті аліментів більше 3000 грн.. Таким
чином не дбає  про матеріальне
забезпечення своїх дітей,  про їх
моральний та фізичний розвиток, тому вона вважає, що є усі підстави для зменшення
судом його частки у спільному майні подружжя.

Вислухавши
пояснення  позивача, представника
позивача, відповідачки,  дослідивши
письмові докази, які представлені сторонами та докази які є в матеріалах
справи, судом встановлено.

10 жовтня 1987
року позивач з відповідачкою
зареєстрували шлюб (а.с.12).

Як встановлено з матеріалів справи (а.с. 8-10, 14-15) 16
лютого 2007 року на ім'я відповідачки ОСОБА_2., подружжям було придбано
житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1243 га, для обслуговування
вказаного житлового будинку. (а.с 13-14).

Шлюб
між ОСОБА_2. та ОСОБА_1. розірваний 23 серпня 2007 року, відповідно до
свідоцтва про розірвання шлюбу. (а.с.6).

Як
вбачається з довідки відділу державної виконавчої служби Жовтневого району
Миколаївської області № 162 від 10.06.2008 року, ОСОБА_2 дійсно не отримує
аліменти з ОСОБА_1. в період з 01.12.2007 року по 31.05.2008 року. Загальна
сума заборгованості складає 3760 грн. (а.с.30-31). Згідно наданих квитанцій  позивачем
перераховано відповідачці в рахунок аліментів  на утримання двох дітей 770 грн. за  2008 рік.

Надаючи оцінку
представленим доказам, суд приходить до висновку, про те, що сторонами
доведений факт придбання ними у спільну сумісну власність житлового будинку
АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,1243 га, для обслуговування вказаного
житлового будинку.

Згідно зі ст. ст. 60, 63 Сімейного кодексу
України, майно яке набуте подружжям за час шлюбу, крім речей індивідуального
користування є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, чоловік та
дружина мають рівні права на володіння користування та розпорядження майном.

На підставі ст. 70 Сімейного кодексу України
частки майна набутого у шлюбі є рівними, якщо інше не визначено домовленістю
або шлюбним договором.

Однак при вирішенні спору щодо поділу майна ,
суд може відступити від засади рівності часток подружжя. Частка майна дружини
може бути збільшена, якщо з нею проживають діти, та розмір аліментів якій вона
одержує від свого чоловіка недостатній для забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку.

В даному
випадку, суд вважає за можливе відповідно до вказаної норми закону відступити
від рівності часток у спільному майні подружжя, так, як на утриманні
відповідачки є двоє неповнолітніх дітей, батьком яких є позивач, а розмір  аліментів, які отримують діти, недостатній
для їхнього фізичного, духовного розвитку, залишивши у власності відповідачки
ОСОБА_2. 2/3 частини спірного майна.

Враховуючи
вищевикладене, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.
ст. 209,214, 215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І
Ш И В:

Позов ОСОБА_1.
задовольнити частково.

Провести
розподіл майна яке є спільною власністю сторін слідуючим чином:

Визнати за
ОСОБА_1 право власності на 13 частину житлового будинку з відповідними
господарськими спорудами АДРЕСА_1, та 13 частину земельної ділянки загальною
площею 0,1243 га, розташованої за адресою АДРЕСА_1.

Залишити у
власності ОСОБА_2 23 частини житлового будинку з відповідними господарськими
спорудами  АДРЕСА_1, та 23 частини
земельної ділянки загальною площею 0,1243 га, розташованої за адресою АДРЕСА_1.

Рішення може
бути оскаржено в апеляційний суд Миколаївської області через Жовтневий районний
суд Миколаївської області. Заява про апеляційне оскарження рішення суду може
бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення, а апеляційна скарга
подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
Л.М. Семенова