Cправа  № 2
Жмеринський   міськрайонний   суд
Вінницької   області
:         головуючого         -        судді
Верьовочнікова  В.М.
секретарі      -         Краєвській  Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в
місті Жмеринка справу за позовом ОСОБА_1 до Жмеринської міжрайонної прокуратури
Вінницькій області та Державного казначейства України про відшкодування
звернувся до суду з цим позовом і просив його задоволити, посилаючись на те, що
Жмеринським міськрайонним судом визнано незаконними чотири постанови
Жмеринської міжрайонної прокуратури  за
його скаргою про порушення кримінальної справи проти службових осіб
Жмеринського РВ УМВС та Жмеринської міжрайпрокуратури. Оскільки суд
зобов'язував прокуратуру провести додаткову перевірку за його скаргою, а
прокуратурою вона здійснена не була, позивач вважав таку бездіяльність
відповідача незаконною та такою, що завдала йому моральної шкоди, пов'язаної з
тим, що за наслідками закриття порушеної щодо нього кримінальної справи не
притягнуті до відповідальності винні у її порушенні та досудовому розслідуванні
стягнути на свою користь.
В судовому
засіданні позивач ОСОБА_1 уточнив заявлені вимоги. Пояснив, що йому та його
сім'ї завдана моральна шкода не вчиненням прокуратурою належної перевірки його
скарги про порушення кримінальної справи щодо слідчого Жмеринського РВ УМВС,
яка виносила постанову про притягнення позивача як обвинуваченого, та щодо
відповідального працівника прокуратури, який надавав позивачу відповідь про
законність даної постанови, оскільки всупереч вимогам постанов Жмеринського
міськрайонного суду про скасування постанов прокурора про відмову в порушення
кримінальної справи Жмеринською міжрайонною прокуратурою не здійснюється ніяких
заходів для проведення такої перевірки. Завдану йому моральну шкоду позивач обґрунтував
що це розмір майнової шкоди, яка біла визначена до відшкодування ним при
порушенні кримінальної справи прокуратурою.
відповідача - Жмеринської міжрайонної прокуратури - прокурор Спіженко О.Б.
позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні, посилаючись, на те, що
по порушеним у скарзі позивача вимогам прийняті відповідні процесуальні
рішення.

Представник
відповідача - Державного Казначейства України, належним чином повідомлений про
дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, ніяких
клопотань про відкладення розгляду справи не представив, поважних причин своєї
неявки суду не повідомив. За таких обставин відповідно до положень ч.4 ст.169
ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі
наявних у ній даних та доказів.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши представлені докази, суд вважає що позов
задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до
ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави
чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої
незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Згідно вимог ч.1-4 ст.23 ЦК України особа має право на
відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав;

моральна
шкода полягає:

1)
у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я,

2)
у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів,

3)
у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна,

4)
у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної
особи;

моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб, розмір грошового
відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру
правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи,
яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості;

моральна
шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню,
та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно п.2
ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу
державної влади, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди
завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного
притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як
запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного
затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту
або виправних робіт.

Відповідно до
змісту ч.1,2,6,7 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного
притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як
запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного
затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту
чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від
вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового)
слідства, прокуратури або суду;

право на
відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу дізнання,
попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, виникає в разі постановлення
судом виправдувального вироку, скасування незаконного вироку суду, закриття
кримінальної справи органом попереднього (досудового) слідства, а також у разі
закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення;

шкода, завдана
фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності
чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства,
прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах;

порядок
відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю
органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду,
встановлюється законом.

Статтею 1 Закону України
"Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями
органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" визначено, що
відповідно  до  положень
цього  Закону  підлягає відшкодуванню шкода, завдана
громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного притягнення як
обвинуваченого, незаконного  взяття і
тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового
розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на
майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних
дій, що обмежують права громадян; незаконного застосування адміністративного
арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації   майна, незаконного накладення штрафу;
незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами
України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про
організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та
іншими актами законодавства. У цих випадках завдана шкода відшкодовується в
повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового
слідства, прокуратури і суду

Відповідно до положень ст.2
Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і
суду" право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим
Законом, виникає у випадках:     1)
постановлення виправдувального вироку суду; встановлення в обвинувальному
вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали чи постанови суду про
повернення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд) факту
незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під
вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду
кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно,
незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що
обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення
оперативно-розшукових заходів;     2)
закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у  діянні
складу  злочину  або недоведеністю участі обвинуваченого у
вчиненні злочину; 3) відмови в порушенні
кримінальної справи або закриття кримінальної справи з підстав,
зазначених у пункті 2 частини першої цієї статті; 4) закриття справи про адміністративне
правопорушення.

Згідно п.5 ч.1 ст.3, ч.1
ст.4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства,
прокуратури і суду" у наведених в статті 1 цього Закону випадках
громадянинові відшкодовується моральна шкода за рахунок коштів державного
бюджету.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків наявності підстав
звільнення від доказування.

З пояснень сторін в
судовому засіданні, а також оглядом відмовного матеріалу судом встановлено, що
за скаргою ОСОБА_1 від 24.05.2007 року, зареєстрованій в Жмеринській
міжрайонній прокуратурі 20.06.2007 року, із вимогами порушення кримінальної
справи щодо слідчого Жмеринського РВ УМВС, яка виносила постанову про
притягнення позивача як обвинуваченого, та щодо відповідального працівника
прокуратури, який надавав позивачу відповідь про законність даної постанови,
постановами прокурора від 27.06., 25.10.2007 року, 25.02., 24.04., 04.07.2008
року які скасовані постановами Жмеринського міськрайонного суду відповідно від
17.09., 18.12.2007 року, 26.03., 09.06., 11.08.2008 року скасовані з підстав
невиконання органом прокуратури у повному обсязі вимог ст.99 КПК України.

Суд не погоджується із
доводами позивача щодо наявності у нього підстав для одержання відшкодування
моральної шкоди від відповідача внаслідок відмови в порушенні кримінальної
справи за його скаргою, оскільки відповідні постанови працівників Жмеринської
міжрайонної прокуратури про відмову в порушення кримінальної справи за скаргою
позивача не містять визначених ст.2 Закону України "Про порядок
відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання,
досудового слідства, прокуратури і суду" реабілітуючих підстав для
відповідного відшкодування, а тому в даному конкретному випадку не може
визначатись як передбачена законом підстава для відшкодування шкоди.

Суд також не приймає до
уваги тверджень позивача щодо завдання йому вказаної моральної шкоди
бездіяльністю працівників Жмеринської міжрайонної прокуратури, що обмежує його
права, оскільки вказані постанови прокуратури судом скасувались саме з питань
передчасності прийняття рішення без здійснення достатньої перевірки обставин
справи, однак не визначались неправомірними по суті прийнятого рішення, а тому
не перешкоджають остаточному захисту позивачем його прав, які він вважає
порушеними.

Також позивачем належно не
обґрунтовано розмір заявленої ним для відшкодування відповідачами моральної шкоди,
яку він ототожнює із сумою пред'явленої до відшкодування ним на користь держави
майнової шкоди в межах порушеної щодо нього кримінальної справи, оскільки
згідно вимог законодавства моральна (немайнова) шкода відшкодовується незалежно
від майнової шкоди та не пов'язана з цим відшкодуванням, отже, не може
обґрунтовуватись зустрічною вимогою
відшкодування матеріальної шкоди.

Таким чином, позивачем в
судовому засіданні не доведено обґрунтування підставності власних позовних
вимог, їх відповідності вимогам закону, не представлено доказів на
підтвердження вказаних ним обставин, у зв'язку з чим в позові слід відмовити.

Враховуючи викладене,
керуючись ст.56 Конституції України, ст.16, 23, 1167,
1176 ЦК України, ст.1-3 Закону України "Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового
слідства, прокуратури і суду",  ст.5, 8, 10, 60, 209, 210, 212-214 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні
позову відмовити.

Рішення набуває
законної сили після закінчення строків на його оскарження.

Заява про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або без
попереднього подання останньої, якщо скарга подається у строк, встановлений для
подання заяви про апеляційне оскарження, апеляційному суду Вінницької області
через Жмеринський міськрайонний суд.

С У Д Д Я