Р І Ш Е Н Н Я                    Справа № 2-900/2008р.

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

11.11.2008
року                     Якимівський
районний суд Запорізької області у складі:

головуючого - Нестеренко Т.В.

при
секретарі - Краткова К.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за  позовом  ОСОБА_1 до Виконавчого комітету
Кирилівської селищної Ради, 3-тя особа: КП «Якимівське БТІ» про визнання права
власності на самочинне збудоване нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Кирилівської селищної Ради,
3-тя особа: КП «Якимівське БТІ» про визнання права власності на самочинне
збудоване нерухоме майно,  мотивуючи тим,
що у травні місяці 1965 року позивачу ОСОБА_1 відповідно до рішення
Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області було
дозволено будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, в теперішній час
зазначеному домоволодінню присвоєно АДРЕСА_2, про що свідчить відповідна
довідка відповідача, позивачу було видано відповідне свідоцтво житлового
будинку та літньої кухні. В подальшому позивач збудував зазначені споруди, а
також збудував три сараї, вбиральню та огорожу. Після проведення будівництва
позивач та члени його родини вселилися в будинок користувалися і по теперішній
час користуються ним як своєю власністю, а з 13 липня 1982 року зареєстрований
в зазначеному будинку. Але в зв'язку з тим, що своєчасно ним зазначене
домоволодіння в експлуатацію не здавалося, відповідачем будь - яких рішень щодо
видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно не приймалося, зазначене
домоволодіння  не зареєстроване за
позивачем, відповідач Кирилівська селищна рада не визнає за позивачем право
власності на зазначене домоволодіння. Таким чином позивач просить визнати за
ним право власності на незареєстроване домоволодіння АДРЕСА_2, яке складається
з житлового будинку А-1заг. площею 49,9 кв. метри, житл. площею 34,0 кв. метри,
літньої кухні Б-1 площею 26,8 кв. метри, сараю В-1 площею 16,2 кв. метри, сараю
Г-1 площею 31,5 кв. метри, сараю Д-1 площею 44,1 кв. метри, вбиральні Є,
огорожі № 1, водогону № 2. Окрім того, зобов'язати КП «Якимівське БТІ»
зареєструвати за ним право власності на зазначене нерухоме майно.

В судове
засідання позивач не з'явився,
представник позивача, що діє за довіреністю ОСОБА_2 у судовому засіданні
позовні вимоги, викладені у позові підтримує в повному обсязі та просить їх
задовольнити.

Відповідач,
представник Кирилівської селищної Ради, в судове засідання не з'явився, надав до
суду заяву, в якій просить розглянути дану справу за його відсутністю та
прийняти рішення на розсуд суду.

Представник третьої особи, КП “Якимівське
БТІ”, в судове засідання не з”явився, але надав письмове клопотання, в якому
зазначив, що відповідно до ст. 2 КАС України передбачено, що завданням
адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб,
прав і інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від
порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування,
їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних
управлінських функцій. Будь - які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів
владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією (254к/96- ВР) чи законами України встановлено інший
порядок судового провадження. Визначення поняття «Справа адміністративної
юрисдикції» наведено у статті 3 КАС України, під якою розуміється переданий на
вирішення адміністративного суду
публічно - правовий спір, у якому хоча б однією з сторін є суб'єкт, що
здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень. Тобто, справою адміністративної юрисдикції
може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між
двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та
обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт
законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів,
а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого
владного суб'єкта. Предметом позову в даній справі є визнання права власності
на самочинно збудоване нерухоме майно та в розумінні п.п. 1.13. п.1 Тимчасовим
положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно
Затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 року № 7/5 ( далі
Тимчасове положення) є прийняття рішення реєстратором КП «Якимівське БТІ»
рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Реєстрацію
прав власності згідно з п.п. 1.13. п.1 Тимчасового положення здійснюють
комунальні підприємства бюро технічної інвентаризації  (далі БТІ). Вказане свідчить, що БТІ на основі
законодавства делеговані владні повноваження у сфері суспільних правовідносин,
пов'язаних зі здійсненням від імені держави дій щодо державної реєстрації прав
власності на нерухоме майно. Таким чином, БТІ в розумінні п.7 ст. 3 КАС України
є суб'єктом владних
повноважень. Аналіз суб'єктивного
складу та характеру правовідносин свідчить, що дана справа є справою
адміністративної юрисдикції. У відповідності з п.7 розділу VII “Прикінцеві та
перехідні положення” КАС України, після набрання чинності цим Кодексом заяви і
скарги у справах, що виникають з адміністративно - правових відносин, а також
апеляційні, касаційні скарги (подання) розглядаються в порядку, встановленому
цим Кодексом. Відповідно до ст. 21 КАС України не допускається об'єднання в одне
провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного
судочинства, якщо інше не встановлено законом. Таким чином представник КП
«Якимівське БТІ» просить закрити провадження по даній справі, про що винести
ухвалу.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши
сторони, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, та такі, що
підлягають частковому задоволенню за обставинами, які підтверджуються
матеріалами справи. Судом встановлено, що відповідно  копії свідоцтва на настройку прибудови у
сільських населених пунктах Української ССР забудівнику ОСОБА_1 надано дозвіл
на побудову трикімнатного будинку за адресою АДРЕСА_1. Відповідно довідки КП
«Якимівське БТІ» від 20.08.2008 року за вих.. № Р 187, позивачем ОСОБА_1 не
зареєстровано, але збудовано житловий будинок А-1заг. площею 49,9 кв. метри,
житл. площею 34,0 кв. метри, літньої кухні Б-1 площею 26,8 кв. метри, сараю В-1
площею 16,2 кв. метри, сараю Г-1 площею 31,5 кв. метри, сараю Д-1 площею 44,1
кв. метри, вбиральні Є, огорожі № 1, водогону № 2. Відповідно довідки
виконавчого комітету Кирилівської селищної Ради від 10.09.2008 року за вих.. №
745 зазначено, що за ОСОБА_1 значиться земельна ділянка 0,04 га за адресою
АДРЕСА_2. Довідками інженера - будівельника Кирилівської селищної ради від
11.09.2008 року за вих.. № 2200 зазначається, що на теперішній час вони не
мають інформації про зміну нумерації об”єктів нерухомості, розташованих по
АДРЕСА_1. Відповідно документу, що засвідчує особу ОСОБА_1, він зареєстрований
постійно за адресою АДРЕСА_2.

Відповідно
до ст.331 ЦК України  - право власності
на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не
встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ на
підставі договору, є власником цієї речі. Відповідно до цієї ж статті у разі
необхідності особа, зазначена вище, може укласти договір щодо об'єкта
незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що
здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що
підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення
об'єкта нерухомого майна, проектно - кошторисної документації, а також
документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва.

Згідно
з ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України зазначено, що житловий будинок,
будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо
вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для
цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно
ч. 5 ст. 376 Цивільного кодексу України, на вимогу власника (користувача)
земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно,
яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Згідно вимог ст. 392 ЦК України,
власник майна може подати позов до особи, яка не визнає право власності, а
також у випадку втрати власником документу, що посвідчує його право власності.

На підставі
викладеного, у відповідності до ст.ст. 331, 376, 392 ЦК України,  та керуючись ст.ст. 10,11,209, 214-215 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги  ОСОБА_1
задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1
право власності на
незареєстроване домоволодіння АДРЕСА_2, яке складається з житлового
будинку А-1 загальною площею 49,9 кв. метри, житловою площею 34,0 кв. метри,
літньої кухні Б-1 площею 26,8 кв. метри, сараю В-1 площею 16,2 кв. метри, сараю
Г-1 площею 31,5 кв. метри, сараю Д-1 площею 44,1 кв. метри, вбиральні Є,
огорожі № 1, водогону № 2.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 -
відмовити.

Заява про
апеляційне оскарження рішення подається до суду 1-ї інстанції протягом 10-ти
днів. Апеляційна скарга подається протягом 20-ти днів починаючи з дня подачі заяви
про апеляційне оскарження.

Суддя: