Справа №2-2262/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

15 липня 2008 року Дрогобицький міськрайонний  суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді         Хомика А.П.

при секретарі  -                  Кіндратишин Л.Р.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Довжанської гірської сільської ради про визнання
права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права
власності на самочинно збудоване нерухоме майно, посилаючись на те, що село
Довге Гірське розташоване в важкодоступній гірській місцевості. В силу тих чи
інших обставин, наприкінці 80-х та 90-х роках минулого століття, багато
односельчан залишали будинки та присадибні земельні ділянки при них та
виїжджали на постійне місце проживання в інші населені пункти району чи
Львівської області. Десятки жилих будинків залишилось в селі після відселення
його мешканців у зв'язку з будівництвом в 70-х роках минулого століття колишнім
СРСР Стрийського водосховища, яке перестали будувати на початку 80-х років, так
як мав місце зсув гори, руйнація водовідвідних тунелей.

Розуміючи, що рано чи пізно його будинок АДРЕСА_1 буде знесений, він не
приділив уваги у підтриманні його в належному стані, внаслідок чого оселя, яка
була збудована ще в 1962 році, стала занедбана та потребувала капітального
ремонту. Крім цього, в той час він постійно працював на Дрогобицькому
нафтопереробному заводі і йому було важко добиратися додому, а тому він
більшість часу мешкав в гуртожитку по АДРЕСА_2.

На Дрогобицькому нафтопереробному заводі він працював до 1992 року. Після
виходу на пенсію і завершення роботи на заводі він постійно став проживати
разом з дружиною у своєму будинку. За свої власні кошти і своїми зусиллями
вони, в результаті проведеного капітального ремонту, по суті збудували нове
житло - зміцнили стіни будинку, замінили покрівлю, поміняли вікна, двері,
настелили нову підлогу. Вказане житло було їхнім основним місцем проживання. 18
травня 2005 року його дружина померла і вданий час він проживає сам у згаданому
вище будинку, вартість якого становить 22854 грн.

Самочинно реконструйований будинок вчинено без порушення будівельних норм і
правил на відведеній земельній ділянці. Заперечень щодо самочинного будівництва
ні від сусідів, ні від сільської ради йому не поступало. Однак, через самочинну
реконструкцію Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної
оцінки відмовляє йому зареєструвати його право власності на будинок, а тому
просить суд постановити рішення, яким визнати за ним право власності на
самочинно збудоване нерухоме майно - житловий будинок з господарськими
будівлями АДРЕСА_1.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, нічого суттєвого не
доповнив, просить позов задоволити.

Представник відповідача - Станович О.С. позовні вимоги визнав і пояснив
суду, що дійсно спірний житловий будинок, який був збудований у 1962 році,
належить саме позивачу. Починаючи з 1992 року, позивачем було проведено
повністю його реконструкцію, постійно сплачувався земельний податок, а тому
згідно погосподарських книг Довжанської гірської сільської ради він рахується
власником спірного будинку. Крім того, рішенням Довжанської сільської ради за
№25 від 25.05.2006 року позивачу за давністю користування вирішено передати у
власність земельну ділянку площею 0,74 га, на якій розташовано будинок
АДРЕСА_1. Не заперечив проти задоволення позову.

Наслідки визнання позову представнику відповідача роз'яснені.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити
при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК
України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому
ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове
рішення про задоволення позову.

Особа, яка здійснила самочинне будівництво, не набуває права власності на
нього. Та у відповідності до п. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника
(користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на
нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших
осіб.

Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 є  землекористувачем земельної ділянки площею
0,74 га, по АДРЕСА_1, з 1992 року проживає в будинку, який розміщено на
вказаній ділянці (копія рішення сільської ради за №25 від 25.05.2006 року,  копія будинкової книги та довідка відповідача
за №329 від 26.05.2008 року). Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні,
позивачем, без відповідного дозволу, зроблено реконструкцію вказаного будинку.

Враховуючи наведене, той факт, що самочинна реконструкція спірного будинку
та господарських споруд позивачем здійснені на відведеній земельній ділянці,
без порушення будівельних норм і правил, таке будівництво не суперечить
суспільним інтересам і не порушує прав інших осіб, а тому суд приходить до
переконання, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує
нічиї права, свободи та інтереси. При таких обставинах підстав для неприйняття
визнання позову відповідачем судом не встановлено, а тому позов підлягає до
задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 130, 174, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.
376 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на самочинно збудоване нерухоме майно:
житловий будинок АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя