Справа №2а-71/2008 року
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2008 року м.Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

Головуючого – судді Кочевої І.В.

при секретарі Вороніній О.В.

за участю:

представника відповідача Мандичева О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Василівка адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1
до Управління Пенсійного фонду України у Василівському районі Запорізької області про визнання незаконною бездіяльності Управління Пенсійного фонду України у Василівському районі Запорізької області та зобов’язання вчинити дії щодо виплати надбавки до пенсії дитині війни, -

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулася позивач
ОСОБА_1
з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Василівському районі Запорізької області, у якому зазначила, що вона народилася у 1941 році, тому за віком має статус дитини війни. Згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни виплачується пенсія або щомісячне грошове утримання з підвищенням на 30 % розміру мінімальної пенсії за віком. Проте відповідач зазначену надбавку до пенсії за 2006 та 2007 роки не нараховує і не виплачує. В результаті незаконних дій відповідача за вказаний період позивачу не доплачено до пенсії 2733 грн. 30 коп. Враховуючи викладене, позивач просить визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України у Василівському районі Запорізької області щодо невиплати надбавки до пенсії в розмірах, передбачених ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» незаконними та зобов’язати відповідача виплатити надбавку до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком в сумі 2733 грн. 30п., поновити пропущений строк для звернення до суду.

В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав, викладених в ньому.

Представник відповідача –
ОСОБА_2
позовні вимоги не визнав, в судовому засіданні пояснив, що позивачем пропущено строк на звернення з позовом до суду, встановлений КАС України. Крім того, рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 визнано таким, що не відповідає Конституції положення п.12 ст.71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», яким зупинено дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії, або щомісячне довічне грошове утримання, або соціальна допомога, яка виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % від мінімальної пенсії за віком. На підставі ст.7 цього Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України, а не з бюджету Пенсійного фонду України. Таким чином, представник відповідача вважає, що законодавством не визначений механізм реалізації ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Ст.99 КАС України передбачено річний строк для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи.

Позивач звернулася до суду про стягнення з відповідача не доплаченої соціальної допомоги за 2006 та 2007 роки 21.10.2008 року. Доказів поважності причин пропуску вказаного строку позивачем суду не надано, а тому позивач має право вимагати захисту своїх порушених прав з 21.10.2007 року. Підстав для поновлення пропущеного строку суд не вбачає.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» №2195-IV від 18.11.2004 року дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст.
7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» ф
інансування забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" (справа про соціальні гарантії громадян) №6-рп/2007 від 09.07.2007 року визнані такими, що є неконституційними положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік":

- пункту 12 статті 71, яким зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", з урахуванням статті 111 цього Закону;

- статті 111, за якою підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") , у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

В судовому засіданні встановлено, що позивач має статус дитини війни, що підтверджується відповідною відміткою в пенсійному посвідченні, та згідно вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Право на отримання позивачем надбавки до пенсії як дитині війни не оспорюється відповідачем.

Право позивача на оскарження рішень, дій та бездіяльності відповідача, який є суб’єктом владних повноважень, який відповідно до п.7 ст.3 КАС України уповноважений державою на надання визначених Законом № 2195-1У від 18.11.2004 року пільг, що безпосередньо передбачено ст.10 вказаного Закону та визначено ст.4, ст.6, п.1 ч.1 ст.17 КАС України.

З матеріалів справи видно, що відповідачем не здійснювалося будь-яких дій, пов’язаних з перерахунком пенсії позивача відповідно до зазначених положень Закону та виплат позивачу надбавки до пенсії не проведено, що свідчить про бездіяльність відповідача стосовно надання позивачу соціальної підтримки.

Відповідачем суду не надано доказів щодо правомірності його бездіяльності.

Стаття 19 Конституції України зобов'язує органи державного управління, їх посадових осіб діяти тільки з підстав, в межах повноважень та в спосіб, які передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про пенсійне забезпечення», постанови Кабінету Міністрів України «
Про забезпечення виконання функцій з призначення і виплати пенсій органами Пенсійного фонду
» №497 від 11.04.2000 року пенсійне забезпечення здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затверджений указом Президента України №121/2001 від 01.03.2001 р. Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади і здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві, Севастополі, та управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах.

У повноваження суду не входить проведення розрахунку належної позивачу соціальної допомоги та її нарахування, що належить до виключної компетенції органів Пенсійного фонду. Суд має право лише зобов’язати відповідача нарахувати надбавку до пенсії позивачу, відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 21.10.2007 року, в іншій частині позовних вимог, суд вважає необхідним відмовити.

Відповідно до ст.94 КАС України судові витрати відносяться на рахунок держави.

Керуючись Законом України «Про соціальний захист дітей війни», рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" (справа про соціальні гарантії громадян) №6-рп/2007 від 09.07.2007 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» №489-V від 19.12.2006 року, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» №749-V від 15.03.2007 року, Законом України «Про пенсійне забезпечення», постанови Кабінету Міністрів України «
Про забезпечення виконання функцій з призначення і виплати пенсій органами Пенсійного фонду
» №497 від 11.04.2000 року, ст.ст. 11, 71, 94, 99, 100, 102, 161-163, 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов
ОСОБА_1
до Управління Пенсійного фонду України у Василівському районі Запорізької області про визнання незаконною бездіяльності Пенсійного фонду України у Василівському районі Запорізької області та зобов’язання вчинити дії щодо виплати надбавки до пенсії дитині війни – задовольнити часткового.

Визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України у Василівському районі Запорізької області щодо невиплати надбавки до пенсії дитині війни – незаконною.

Зобов’язати Управління Пенсійного фонду України у Василівському районі Запорізької області здійснити перерахунок та виплату позивачу
ОСОБА_1
надбавку до пенсії згідно зі ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 21.10.2007 року по 31 грудня 2007 року.

В іншій частині позову – відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження подано не було.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Василівський районний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дати її проголошення і поданням після цього апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або в порядку ч.5 ст.186 КАС України.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області Кочева І.В.