Справа № 22-268/2008 р.
інстанції: Мазур B.C.
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

13 лютого 2008
р.      м. Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області
у складі:

головуючого:      Крилової О.В. суддів:        Кочеткової І.В. Кримської О.М. при
секретарі     Бурима В.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ЗAT
„БАН" на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02
серпня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ЗАТ „БАН" про
заборону ЗАТ „БАН" виготовляти та реалізовувати квас ТМ «Ярило» до
отримання відповідного дозволу від ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про стягнення суми за
порушення авторського права, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2007
року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до суду з позовом про заборону, ЗАТ „БАН"
виготовляти та реалізовувати квас ТМ „Ярило" до отримання від них
відповідного дозволу та стягнення з ЗАТ „БАН" грошових коштів по 2500000
грн. кожній.

Ухвалою
Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 серпня 2007 року
затверджено мирову угоду від 02.08.2007 року, укладену між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ЗАТ „БАН".

В
апеляційній скарзі на ухвалу суду ЗАТ „БАН", посилаючись на порушення
судом норм матеріального та процесуального права просить ухвалу суду першої
інстанції скасувати, справу направити на новий судовий розгляд в іншому складі
суду.

Заслухавши
суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно
п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з
передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній
порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З
матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи
допустив численні порушення матеріального а процесуального права. Так, в
порушення вимог ч.3 ст.175 ЦПК України суд не дотримався порядку ухвалення
судового рішення у зв'язку з

укладенням
сторонами мирової угоди, а саме не перевірив належним чином повноваження
представника відповідача на укладання мирової угоди.

В
матеріалах справи є довіреність ЗАТ „БАН" на ім'я ОСОБА_3 від 27.12.2006
року за підписом генерального директора ЗАТ „БАН" ОСОБА_2 (а.с. 16).

Проте, ,
у тексті мирової угоди (а.с. 17) є посилання на те, що представництво інтересів
ЗАТ „БАН" ОСОБА_3 здійснюється на підставі довіреності №39 від 27.07.2007
року. Але зазначена довіреність в матеріалах справи відсутня.

Проте в будь-якому
випадку суд не переконався у відсутності перешкод для визнання дійсними
повноважень такого представника, оскільки довіреність на його участь у справі
була видана самою позивачкою Прасняк як директором підприємства.

Разом з
тим, за змістом ст. 40 ЦПК процесуальне сумісництво неприпустимо. Одна й та
сама особа не може бути одночасно бути позивачем та призначати представника
відповідача, уповноважуючи його представляти його інтереси.

Визнаючи
повноваження представника законними, суд не переконався й у тому хто має
представляти інтереси відповідача в справі, Адже статутом ЗАТ "БАН"
прийняття рішення про укладення правочинів на суму, що перевищує 50% балансової
вартості активів Товариства належить до виключної компетенції загальних зборів
товариства. Ухвалюючи рішення про визнання мирової угоди суд не переконався в
тому, що грошова сума, яку відповідач нібито зобов'язався сплатити позивачам не
виходить за межі обумовленої в статуті.

Враховуючи
вищевикладене, ОСОБА_3 не був уповноважений належним чином на підписання
мирової угоди від 31.07.2007 року між ЗАТ „БАН" та ОСОБА_2, ОСОБА_1.

Приймаючи
рішення про обернення на користь позивачів значної грошової суми 5"
мільйонів гривень, суд взагалі не досліджував питання про правомірність
стягнення.

Так, за
матеріалами справи видно, що позивачі отримавши деклараційний патент на
технологію виробництва квасу, звернулися до суду з позовом про захист
авторських прав. При цьому вони зазначали, що запатентована технологія
використовується відповідачем ВАТ "БАН" без їх дозволу. Але за
матеріалами справи Москальова та Прасняк. працювали відповідно головним
технологом та директором товариства, отже запровадження запатентованого
технологічного процесу відбувалося за їх згодою та з їх відома.

Без
жодних розрахунків вони просили стягнути з відповідача за порушення авторських
прав 5 мільйонів гривень на їх користь. Користуючись повноваженнями директора

За
умовами визнаної судом мирової угоди відповідач погодився сплатити зазначену
грошву суму позивачам та зобов'язався протягом одного місяця укласти з ними
ліцензійний договір на використання об'єкту авторського права.

Проте
судом не досліджувалося питання про те, чи не є винахід службовим, чи
правомірно він використовувався, чи була наявність юридичного чи фактичного
дозволу власника винаходу на його використання.

Відповідно
до ст. 432 п.5 ЦК та ст. 35
Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі",
допускається застосування разового грошового стягнення замість відшкодування
збитків за неправомірне використання об'єкта права інтелектуальної власності.
При цьому розмір стягнення визначається відповідно до закону з урахуванням вини
особи та інших обставин, що мають істотне значення.

Ці
обставини судом взагалі не досліджувалися.

Відповідно
до стю.175 ч. 5 якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права,
свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні
мирової угоди мирової угоди і продовжує розгляд справи.

За
умовами мирової угоди позивачі тимчасово, терміном на один місяць відмовляються
від вимоги заборонити ЗАТ "БАН" виготовляти та реалізовувати квас.
Така тимчасова відмова від позовних вимог законом не передбачена.

Крім
цього, суд першої інстанції в порушення вимог ст. 367 ЦПК України, якою
передбачений вичерпний перелік судових рішень, за якими допускається негайне їх
виконання, допустив негайне виконання ухвали про визнання мирової угоди.

За таких
обставин ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя не можна
вважати законною та обґрунтованою, постановленою з дотриманням норм
матеріального та процесуального права, а тому вона підлягає скасуванню з
направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

При
новому розгляді, суду першої інстанції, слід, з дотриманням вимог
Цивільно-процесуального кодексу, перевірити належним чином повноваження сторін
та з'ясувати дійсні наміри сторін щодо укладення мирової угоди, перевірити
законність її умов, надати можливість належному відповідачеві висловити свою
думку з приводу обґрунтованості позову, перевірити відповідність позовних вимог
нормам права, і ухвалити відповідне закону рішення.

Керуючись ст.ст.
303, 304, 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ЗАТ „БАН" задовольнити.

Ухвату Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02
серпня 2007 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції на новий
розгляд.

Ухвала
набирає законної сили з моменту проголошення.