АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-616/08                                                             Головуючий
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2008 року                                                     м.
Запоріжжя

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у
складі:

головуючого
судді         Бондаря М. С.

суддів                              Гончара О.С., Ломейко В.О.

при
секретарі                 Тахтаул О.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах
ОСОБА_2, на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 грудня 2007 року про
залишення позову без розгляду у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою
Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 грудня 2007
року залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 в справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання права власності.

ОСОБА_1
із зазначеним судовим рішенням не згодна, в зв'язку з чим звернулася до суду з
апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції
норм процесуального права, просила зазначену ухвалу скасувати, а справу
направити до суду першої інстанції для подальшого судового розгляду.

Вислухавши
доповідача, дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно
п.4 ч.2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу
суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про
скасування оскаржуваної ухвали.

Встановлено,
що ОСОБА_1, будучи представником ОСОБА_2 і діючи в його інтересах на підставі
довіреності, посвідченої консулом Генерального консульства України в м. Чикаго,
США, звернулась
до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до ОСОБА_4 про визнання
права власності. Отже за таких обставин позивачем по зазначеній справі є
ОСОБА_2, а відповідачем ОСОБА_3

Суд же ж
оскаржуваною ухвалою залишив без розгляду позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, який ОСОБА_1
ніколи не подавала.

Залишаючи
позов без розгляду, суд зазначив, що доручення ОСОБА_1 не містить у собі
переліку її прав та обов'язків як представника.

Проте
суд не прийняв до уваги, що ОСОБА_1 ніякого доручення на підтвердження своїх
повноважень суду не надавала. Вона діяла на підставі довіреності, посвідченої
консулом Генерального консульства України в м. Чикаго, США. (а.с. 5)

Суд
першої інстанції ігнорував положення ч.ч.1, 2 ст. 44
ЦПК України, де зазначено, що представник, який має повноваження на ведення
справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє усі
процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа. Обмеження повноважень
представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у
виданій йому довіреності.

За таких
обставин судова колегія приходить до переконання, що оскаржувана ухвала суду не
відповідає вимогам закону, а тому вона підлягає скасуванню.

Керуючись ст.
ст. 307, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу
Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 грудня 2007
року про залишення позову без розгляду у справі скасувати.

Справу направити
до суду першої інстанції для подальшого розгляду. Ухвала оскарженню не
підлягає.