ухвала

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

17 грудня 2008 року  судова колегія судової палати з цивільних
справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого-судді
-Міненкової Н.О.

- суддів:                -Ларенка В.І.

-
Гальянової І.Г.,

при секретарі:                         -
Григоренко К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу
ОСОБА_1на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 жовтня
2008 року   по цивільній справі за
позовом ОСОБА_1до товариства з обмеженою
відповідальністю «Шляхи України», ОСОБА_2-  про відшкодування моральної шкоди ,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2008 року позивач
ОСОБА_1.   звернувся  у суд з позовом до  ТОВ «Шляхи України», третя особа ОСОБА_2про
стягнення 10 000 грн.  моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог  зазначав, що 14 березня 2008 року коли він з
метою проїзду в маршрутному таксі, надав водію ОСОБА_2. посвідчення як пільгу
безоплатного проїзду, останній вимагав оплатити проїзд, що їм було зроблено. В
подальшому, у відповідь на його зауваження, водій став нецензурно
висловлюватися на його адресу.

Позивач вважає, що цими
неправомірними діями водія маршрутного таксі, яке належить ТОВ «Шляхи України»,
йому була спричинена моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 10 000 гривень.

Ухвалою суду від 11 вересня 2008
року в якості співвідповідача по справі було залучено водія маршрутного таксі
ОСОБА_2., який проти позову заперечував, спростовуючи пояснення позивача щодо
його неправомірної поведінки.

Представник відповідача ТОВ «Шляхи
України» проти позову заперечував, посилаючись на те, що підприємство не
відповідає за неналежну поведінку водія.

Крім того пояснив, що підприємством
була проведена перевірка за зверненням позивача, в результаті якої водія було
звільнено з роботи, а в зв'язку з порушенням законодавства про автомобільний
транспорт до ТОВ «Шляхи України» були застосовані санкції в сумі 170 гривень.

Рішенням Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 16 жовтня 2008 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1.
просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким задовольнити його
позов, наводить ті ж доводи що і в судовому засіданні суду першої
інстанції.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої інстанції у відповідності до ст.303 ЦПК
України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої
інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга  не підлягає
задоволенню на таких підставах.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог  ОСОБА_1.  про стягнення
моральної шкоди,  районний суд
виходив з того, що ТОВ «Шляхи України» не несе відповідальність за причинену
моральну шкоду її працівником ОСОБА_2.. З боку ОСОБА_2., як фізичної особи,
мала місце неправомірна поведінка по відношенню до позивача, однак позивач не
заявив вимог щодо стягнення з останнього, як з фізичної особи, завданої йому
моральної шкоди.

Судова колегія вважає, що рішення
суду про відмову в позові про відшкодував моральної шкоди є правильними,
оскільки воно  відповідає зібраним по
справі доказам, вимогам ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213 ЦПК України, ст. 1167, ст.
1172  ЦК України, Закону України «Про
захист прав споживачів».

Судом встановлено,  що згідно з Законом України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивач , як учасник бойових
дій має пільгу щодо безоплатного проїзду усіма видами міського пасажирського
транспорту, автомобільним транспортом загального користування у сільській
місцевості та автобусами приміських та міжміських маршрутів незалежно від
відстані та місця проживання.

14 березня 2008 року водієм
ОСОБА_2., який перебував в трудових відношеннях з ТОВ «Шляхи України» та
управляв маршрутним таксі, було допущено
порушення правил перевозки пасажирів в відношенні позивача.

Факт неправомірності поведінки
водія ОСОБА_2. по відношенню до позивача підтверджується листом начальника
територіального управління державної інспекції на автомобільному транспорті
(а.с. 11).

Районний суд правильно відмовив в
позові ОСОБА_1. до водія ОСОБА_2. про стягнення моральної шкоди, однак
помилково застосував не ту підставу. Він вказав, що позивач не заявив вимог
щодо стягнення з останнього, як з фізичної особи. Однак правильним буде  підстава,
що згідно до ст. 1172 ЦК України та Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - за моральну шкоду, заподіяну
працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе
організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах. Тобто водій
ОСОБА_2заподіяв моральну шкоду позивачу під час виконання трудових обов'язків,
а тому на нього не можна покласти обов'язок відшкодувати причинену моральну
шкоду.

Що ж стосується рішення суду про
відмову в позові ОСОБА_1. про відшкодування моральної шкоди до ТОВ «Шляхи
України», то воно є також правильним.

Статтею 1167 ЦК України встановлені
загальні підстави для відшкодування моральної шкоди, завданої фізичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю іншої особи. Вона
відшкодовується за наявності вини, крім випадків  встановлених частиною другою цієї статті.

Як вбачається з матеріалів справи
вини ТОВ «Шляхи України» в заподіяні позивачу моральної шкоди немає.

Згідно до частині 2 вказаної
статті моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної
особи якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано
внаслідок її незаконного засудження …; в інших випадках, встановлених законом.

Даний випадок що мав місце з
позивачем, не передбачений ні ч.1 ні ч. 2 статті 1167 ЦК.

Позивач ОСОБА_1. у даному випадку є
споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав
споживачів» . Цеї Закон регулює відносини споживача з ТОВ «Шляхи України», тому
що підприємство надає послуги споживачам.

Однак Законом України «Про захист
прав споживачів», яким захищаються права позивача ОСОБА_1. як споживача, не
передбачена відповідальність підприємства яке надає послугу,  за моральну шкоду, заподіяну  її працівником у даному конкретному випадку.

За таких обставин суд першої
інстанції правильно відмовив в позові позивачу.

Підстав для скасування рішення
суду від 16 жовтня 2008 року судова колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307,
308,  313-315, 317, 319 ЦПК України,
судова колегія

ухвалила:

апеляційну скаргу
ОСОБА_1- відхилити.

Рішення Комінтернівського
районного суду м. Харкова від 16 жовтня
2008 року залишити без змін.

Ухвала
набирає  законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: