Справа  №2-381/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07
листопада 2008 року Котелевський районний суд Полтавської області в
складі:   головуючого судді              -    Загнійко А.В.,

при секретарі                       -    Момот Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт
Котельва справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого
незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2. про витребування із незаконного
володіння відповідачки огорожі, яка знаходиться за адресою: смт Котельва
Полтавської області,АДРЕСА_1, обґрунтовуючи позов тим, що відповідачка
відмовляється у добровільному порядку повернути огорожу, яка йому належить на
праві власності.

Позивач
у судове засідання не з'явився,  про час
і місце судового розгляду повідомлений в установленому порядку (а.с.34).
ОСОБА_1. 16 жовтня 2008 року подав до суду заяву в якій свої позовні вимоги
підтримав у повному обсязі, запропонував варіант мирової угоди та зазначив, що
угоди відносно паркану (власності на нього) з покійною матір'ю ОСОБА_3він не
мав; просить розгляд справи провести без його участі (а.с.35).

Відповідачка
позов не визнала повністю, на вирішення даного спору шляхом укладення мирової
угоди не погоджується і пояснила, що позовні вимоги ОСОБА_1. є безпідставними,
оскільки ОСОБА_3. подарувала їй житловий будинок разом із парканом, а позивач,
як син дарувательки зобов'язаний був доглядати за непрацездатною матір'ю. Те,
що позивач виконував певні роботи у дворі дарувательки, не породжує прав
власності на частину майна. Розписку про повернення огорожі писала, оскільки з
ОСОБА_1. домовилися про зняття його з реєстрації в подарованому їй будинку в
добровільному порядку, однак він не дотримався угоди. Будь-які претензії з приводу
своїх прав на огорожу позивач міг пред'явити ОСОБА_3., яка за життя подарувала
їй будинок разом з парканом.

Суд,
заслухавши пояснення відповідачки, допитавши свідків, дослідивши матеріали
справи, приходить до переконання, що у задоволенні позову слід відмовити
повністю з таких підстав.

Згідно з
договором дарування, що посвідчений приватним нотаріусом Котелевського
районного нотаріального округу Соломко З.В. 17 квітня 2006 року (далі - Договір
дарування), ОСОБА_3 подарувала, а відповідачка прийняла в дар житловий будинок
з  надвірними будівлями та спорудами, що
знаходяться за адресою: селище Котельва Котелевського району Полтавської
області,АДРЕСА_1 (а.с.38).

У пункті 1
Договору дарування зазначено, що цей будинок в цілому має жилу площу 39,8
кв.м., загальна площа 54 кв.м., зазначений під літ. А-1, літня кухня літ. Б, б,
сарай літ.Б1, погріб літ.В, вбиральня літ.Г, огорожа №1, 3, водогін
№2. Крім того, огорожа (літ.№1, 3) зазначена і в технічному паспорті на
житловий будинок за вище вказаною адресою (а.с.41).

Відповідно
до витягу з рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно, видане
Колективним підприємством Полтавське бюро технічної інвентаризації
„Інвентаризатор” від 29 травня 2006 року спірний будинок зареєстрований на ім'я
відповідачки (а.с.39).

ОСОБА_3
померла ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.43).

Як
встановлено в судовому засіданні, і не заперечується сторонами, ОСОБА_3. є
матір'ю позивача (а.с.35).

Допитаний
під час судового розгляду свідок ОСОБА_4. пояснив, що ОСОБА_1. проживав у
господарстві матері за її життя поАДРЕСА_1, смт Котельва. Бачив, що огорожу від
вулиці, ворота, хвіртку в господарстві за цією адресою зводив позивач,    ОСОБА_5., ОСОБА_6. Мати подарувала дане
господарство, але не позивачу.

Свідок
ОСОБА_6., допитаний під час судового розгляду, пояснив, що спірну огорожу
будували з ОСОБА_1., ОСОБА_5., разом їздили по матеріал на паркан. На його
думку огорожа належить позивачу, але які кошти позивач витрачав на її зведення
йому не відомо.  Коли ОСОБА_1 будував
огорожу в господарстві матері, він там проживав.

Згідно
з розпискою, виданою ОСОБА_2. 28 вересня 2006 року, остання не заперечувала
„проти зняття забору ОСОБА_1 в строк до               2 жовтня 2006 року взамін на
виписку ОСОБА_1.” (а.с.29). Місце знаходження огорожі в розписці не зазначено.

Позивачем
визнається, що угоди відносно паркану (власності на нього) з покійною
матір'ю ОСОБА_3він не мав, про що позивач подав до суду письмову заяву
(а.с.35).

Відповідно до
ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які
беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно з ст. 387
ЦПК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно,
без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Позивачем не
надано докази (як і не заявлено про неможливість їх подання з незалежних від
них причин), які б ствердили те, що позивач має право власності на огорожу, яка
входить до складу господарських споруд в садибі №20 по вул. Франка в смт
Котельва Полтавської області, а також про те, що відповідачка незаконно, без
відповідної правової підстави заволоділа спірним майном.

Інших доказів на
обґрунтування своїх вимог чи заперечень по суті позовних вимог сторонами надано
не було.

Позивач ОСОБА_1.
не довів свого позову, що є його основним обов'язком відповідно до засад
змагальності процесу за ст.10 ЦПК України.

Відповідно
до ст.88 ЦПК України судові витрати позивачу не присуджуються.

Керуючись ст.ст.
10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України,                       ст. 387 ЦК України,  суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного
володіння відмовити.

Рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області
через Котелевський районний суд Полтавської області шляхом подання в
десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги або в порядку
ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя  (підпис)

З оригіналом згідно:

Суддя

Котелевського районного суду

Полтавської області
А.В.Загнійко