АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2008 року                                                                                     м.  Одеса

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в
складі:

головуючого - Михайлова В.О.,

суддів - Гончаренко В.М.
,  Короткова В.Д.,

при секретарі - Куриленко О.М. ,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2
та представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 на заочне рішення Приморського районного суду м.  Одеси від 11 жовтня 2007 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_5,
треті особи - ОСОБА_6,  КП «ОМБТІ
та РОН» про визнання договору купівлі-продажу недійсним,  витребування майна від добросовісного
набувача,  визнання права власності та
зобов'язання зареєструвати право власності,

встановила:

В грудні
2006 року
позивач звернувся до суду з названим позовом.
Зазначав,  що згідно договору
купівлі-продажу від 20.01.1996
року ним була придбана АДРЕСА_1. Якийсь час у вказаній квартирі він не
проживав,  так як розірвав шлюбні
стосунки зі своєю дружиною ОСОБА_6 За домовленістю в квартирі проживала його
дружина. Наприкінці 2002р. йому стало відомо,
що його колишня дружина - ОСОБА_6 там вже не мешкає,  а квартира продана ОСОБА_1 Від останньої
позивачу стало відомо,  що квартира була
продана нібито від його імені ОСОБА_5 ,
так як між ним та ОСОБА_5  була
складена розписка,  відповідно до якої
він продав зазначену квартиру. В даній розписці його колишня дружина
вказувала,  що вона дає згоду на продаж
квартири. Також,  як стало йому відомо ,
рішенням Жовтневого районного суду м.  Одеси від 27.09.2002 року на підставі вказаної розписки угода купівлі-продажу
АДРЕСА_1 була визнана дійсною. Дане рішення було постановлено  у його відсутність , а його  інтереси в суді представляла ОСОБА_6

Справа № 22ц-848/08                                                            Категорія-12

Головуючий у
першій інстанції-Дерус А.В. Доповідач -
Михайлов В.О.

2

ОСОБА_6
Однак він її на виконання вказаних дій не уповноважував,  розписку про продаж квартири не писав і не
підписував. Надалі зазначена квартира 29.11.2002
року через ОСОБА_5  була продана
ОСОБА_1

Відповідачі,  їх представники та третя особа - ОСОБА_6 позов не
визнали,  посилаючись на те,  що договір купівлі-продажу зазначеної
квартири був укладений між ОСОБА_5  та
ОСОБА_1 з додержанням вимог чинного законодавства та посвідчений
нотаріально,  отже підстави для визнання
його недійсним відсутні.

Заочним
рішенням Приморського районного суду м.
Одеси від 11 жовтня
2007р. позовні вимоги ОСОБА_3  задоволені
частково і договір купівлі-продажу від 29.11.2002
року,  укладений між ОСОБА_5  та ОСОБА_1 про відчуження АДРЕСА_1,  визнаний недійсним і за ОСОБА_3  визнано право власності на 1/2 частину
вказаної квартири, а з ОСОБА_6 стягнуто 95
947, 02 грн. на користь ОСОБА_1,  які були
сплачені останньою при укладені договору купівлі-продажу від 29.11.2002 року.

В
апеляційній скарзі на зазначене заочне рішення представник ОСОБА_3  -ОСОБА_4
просить змінити рішення та постановити нове про задоволення позовних вимог
у повному обсязі,  посилаючись на
порушення судом норм матеріального права та неповне дослідження обставин
справи.

В
апеляційній скарзі на зазначене рішення представник ОСОБА_1 -ОСОБА_2
ставить питання про його скасування та направлення справи
на новий розгляд,  посилаючись на
порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши
матеріали справи, заслухав доповідь судді-доповідача, доводи апеляційних скарг
та заперечення на них, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника
ОСОБА_3 -ОСОБА_4підлягає задоволенню, а апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Частково
задовольняючи позов ОСОБА_3 ,
суд виходив з того, що право власності ОСОБА_5  на спірну квартиру скасовано рішенням
апеляційного суду Одеської області від 28.11.2006р., оскільки він набув це
право власності внаслідок шахрайських дій з боку колишньої дружини ОСОБА_3  -
ОСОБА_6, яка за
скоєння цих шахрайських дій засуджена вироком Приморського районного суду м.
Одеси від 11.05.2006р.,
який набрав законної сили.

При цьому
суд дійшов до обґрунтованого висновку, що договір купівлі-продажу спірної
квартири, укладений між ОСОБА_5  і
ОСОБА_1, повинен бути визнаний недійсним, оскільки не відповідає вимогам  ст. 48 ЦК Україні 1964р., а тому спірна
квартира повинна бути витребувана у ОСОБА_1 відповідно до вимог ч.1  ст. 145 ЦК України 1964р., яка діяла на час
укладання угоди,  і повернута її власнику
ОСОБА_3

Разом з
тим, суд не взяв до уваги, що відповідно до договору купівлі-продажу спірної
квартири від 20.01.1996р. її одноособовим власником є ОСОБА_3 і безпідставно
визнав за ним право власності лише на 1/2 частину спірної квартири, мотивуючи
тим, що квартира була придбана під час шлюбу.Однак такий висновок суду слід
визнати помилковим , оскільки ОСОБА_6 вимог про визнання спірної квартири
сумісним майном подружжя та про виділення своєї частки із спільної сумісної
власності не ставила.

Колегія
суддів не може також погодитись з твердженням апеляційної скарги представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про порушення з
боку ОСОБА_3  строків звернення до суду.

Відповідно до
ч.1  ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

3

Вироком
Приморського районного суду м. Одеси від 11.05.2006р. ОСОБА_6 була визнана
винною у скоєнні шахрайських дій щодо спірної квартири і засуджена.

Вказаним
вироком була встановлена вина ОСОБА_6 в підробці розписки від імені ОСОБА_3 ,
яка була доказом по справі за позовом ОСОБА_5
до ОСОБА_3  про визнання угоди
дійсною і визнання права власності на квартиру.Тому слід визнати, що саме з постановления вироку суду від
11.05.2006р. ОСОБА_3 дізнався про порушене його право власності на спірну
квартиру.

Саме це
стало підставою для подальшого звернення ОСОБА_3  з апеляційною скаргою на рішення Жовтневого
районного суду м. Одеси від 27.09.2002р.яким право власності на спірну квартиру
було визнано за ОСОБА_5, а потім і з позовом до ОСОБА_1 і ОСОБА_5  про визнання договору купівлі-продажу спірної
квартири не дійсним.  Тому строк
звернення ОСОБА_3  з позовом до суду не
можна вважати пропущеним.

Рішенням
апеляційного суду Одеської області від 28.11.2006р.,
яке набрало чинності, ОСОБА_5  відмовлено
у визнанні права власності на спірну квартиру і , таким чином,  ОСОБА_3 залишився власником спірної квартири.

Згідно з
вимогами п.3 ч.1  ст. 388 ЦК України
власник має право витребувати майно від добросовісного набувача лише у разі,
якщо майно вибуло з володіння власника або оеоби, якій він передав майно у
володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Вибуття
майна з володіння ОСОБА_3 не з його волі підтверджене вироком суду від 11.05.2006р., тому
суд обгрунтовано прийшов до висновку про витребування спірної квартири з
володіння ОСОБА_1

Судова
колегія також прийшла до висновку, що ухвалення судом заочного рішення не
відповідає вимогам  ст. 224 ЦПК України,
оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідачі приймали участь у
розгляді справи по суті, давали пояснення в судовому засіданні і не з'явилися
лише в останнє судове засідання.За таких обставин у суда не було підстав для
ухвалення заочного рішення.

Оскільки
висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, судова колегія
скасовує рішення суду на підставі п.3
ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення.

Керуючись  ст.
ст. 218, 307, 309
п.3, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

Вирішила:

Апеляційну
скаргу представника ОСОБА_3
- ОСОБА_4 задовольнити,  а
апеляційну скаргу представника ОСОБА_1-ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення
Приморського районного суду м. Одеси від 11.10.2007р.
скасувати.

Позов
ОСОБА_3 до
ОСОБА_1,ОСОБА_5, треті особі -
ОСОБА_6, КП „ОМБТІ та РОН" про визнання договору купівлі-продажу
недійсним, витребування майна від добросовісного набувача, визнання права
власності та зобов'язання зареєструвати право власності задовольнити.

Визнати
недійсним договір купівлі-продажу АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 і
посвідчений державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори
ОСОБА_7, зареєстрований в реєстрі за №5-2329.

Визнати за
ОСОБА_3 право
власності на АДРЕСА_1 і зобов'язати ОСОБА_1

4

повернута: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,

Стягнути
з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 95947
грн.02 коп.

Зобов'язати
КП „ОМБТІ та РОН" зареєструвати за ОСОБА_3 право власності
на АДРЕСА_1.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили.