РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2008р.                                                                                   м.
Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючої                                              Мелінишин
Г.П.,

суддів                                                                 Бойчука
І.В., Пнівчук О.В.,

секретаря                                                           Сем"янчук
С. Й.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Верховинської
селищної ради, ОСОБА_2 про визнання незаконним рішення ради та усунення
перешкод в користуванні земельною ділянкою за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Верховинського районного суду від 02.11.2005
року, -

встановила:

В липні
2005 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Верховинської селищної ради та
ОСОБА_2 про визнання незаконним рішення ради і усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою.

Позовні
вимоги мотивував тим, що є мешканцем АДРЕСА_1, для будівництва якого в 1972 році було
виділено 2466 кв.м.
земельної ділянки. Відповідач проживає в АДРЕСА_2, однак самовільно на прибудинковій території, що належить
до буд. №66, побудував
господарські споруди. Тим самим здійснює йому перешкоди в користуванні
господарськими спорудами. Рішенням Верховинської селищної ради від 20.05.2005 року за його
неодноразовими заявами та зверненнями визначено розмір і встановлено межі
прибудинкової території житлового будинку №66.

Справа № 22-ц-210 /2008р.                                Головуючий у 1 інстанції
Данилюк М. П.

Категорія
33                                                          Доповідач
Мелінишин Г.П.

2

Однак,
при цьому враховано не технічну документацію та відповідні розміри земельної
ділянки, яка закріплена за даним багатоквартирним будинком, а фактичне
користування цією земельною ділянкою. Посилаючись на те, що відповідачами
незаконно зменшено прибудинкову територію, а фактичне користування ОСОБА_2,
спірною земельною ділянкою перешкоджає йому в користуванні господарськими
спорудами, просив задовольнити позов.

Рішенням
Верховинського районного суду від 02.11.2005
року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

На дане
рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено
норми матеріального права та зроблено висновки, які не відповідають дійсним
обставинам справи. Судом не враховано, що він як власник АДРЕСА_1 має рівне
право, як і інші власники квартир даного будинку, на користування і безоплатну
приватизацію відповідних частин прибудинкової земельної ділянки, яка відведена
для його будівництва в 1972 році. В результаті самовільного захоплення
відповідачем частини цієї земельної ділянки та встановлення її меж радою з
врахуванням фактичного користування порушене його право на користування
частиною прибудинкової території і можливість приватизації цієї ділянки.
Посилаючись на зазначені обставини просив рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення, яким його позов задовольнити.

В
засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його представник доводи скарги
підтримали з наведених в ній мотивів. ОСОБА_2 та його представник доводів
скарги не визнали, посилаючись на обґрунтованість висновків суду.

Вислухавши
доповідача, пояснення сторін та їх представників, думку адвоката, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відмовляючи
в задоволенні позову ОСОБА_1 суд виходив з того, що право позивача на
користування господарськими спорудами не порушено, оскільки вони побудовані ним
без відповідного дозволу та без відведення під ці споруди земельної ділянки. А
тому селищна рада правомірно відповідно до ст. ст. 107, 119 ЗК України своїм
рішенням від 20.05.2005 року
відновила межу фактичного користування земельних ділянок між АДРЕСА_1.

Однак
погодитися з таким висновком не можна, оскільки він не відповідає дійсним
обставинам справи та зроблений судом з неправильним застосуванням норм
матеріального права.

3

Як
передбачено ст. 42 ЗК України у разі приватизації громадянами багатоквартирного
жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у
власність або надаватися у користування об'єднанню власників. Порядок
використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі
будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території
визначається співвласниками. У випадку приватизації частини квартир житлового
будинку питання про користування прибудинковою територією вирішується шляхом
отримання в користування її частини, що відповідає частці приватизованих
квартир та їхніх приміщень у вартості будинку і споруд.

З
матеріалів справи вбачається, що позивач проживає вАДРЕСА_1. Для будівництва
вказаного житлового будинку в 1972
році було виділено 2466кв.м. земельної ділянки. Наведена обставина
підтверджується генеральним планом, проектно-технічною документацією на
будівництво вказаного будинку, зокрема відповідним паспортом. Відповідач є
власником АДРЕСА_2. Відвід земельної ділянки цього будинку також було здійснено
згідно генерального плану, розробленого Івано-Франківським філіалом інституту
„Укрколгоспппроект" і затвердженого виконкомом Івано-Франківської обласної
ради в 1973 році. Вказані будинки є багатоквартирними.

На
обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що в результаті
приватизації ним квартири у буд..66 по вул. Параджанова у нього виникло право на користування
частиною прибудинкової території, а в результаті дій відповідачів таке право
його порушено.

Встановлено,
що спір між сторонами стосується використання земельних ділянок, на яких
розташовані жилі будинки №65
та №66 по вул. Параджанова, належні до них
будівлі та прибудинкові території. У визначеному законом порядку земельна
ділянка позивачу не надавалась.

З
врахуванням наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що
оскільки порядок використання прибудинкових територій визначається
співвласниками будинку -
об'єднанням власників, то спір позивачем пред'явлено передчасно. А тому в
задоволенні його позовних вимог слід відмовити.

На
підставі ст. ст. 42,
152, 158 ЗК України, керуючись ст. ст. 218, 307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Рішення Верховинського районного суду від
2 листопада 2005 року скасувати.
Ухвалити нове

4

рішення, яким в
задоволенні позову ОСОБА_1 до Верховинської селищної ради, ОСОБА_2 про визнання
незаконним рішення ради та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою
відмовити.

Рішення
набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з часу набрання ним законної сили.