Справа № 2-116 / 2008р.
І М 'Я М       У К Р А Ї Н И
10 червня 2008 р.                                        Маньківський
районний суд Черкаської області
головуючого-судді                                                І.Д.
адвокатах                                                                                         ОСОБА_1
відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Маньківка справу за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_4 та третьої особи Маньківської районної ради про визнання
договору купівлі - продажу не дійсним в частині та визнання права власності на
об'єкт нерухомості та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3про
реальний розподіл спільної часткової власності, суд
звернувся до відповідача та третьої особи з позовом про визнання договору
купівлі - продажу не дійсним в частині та визнання права власності на об'єкт
підставу своїх вимог спирається на те, що 17 грудня 2003 року ним та гр.
ОСОБА_4 зі сторони покупця і Маньківською районною радою зі сторони продавця,
було укладено договір купівлі-продажу частини приміщення не житлової будівлі
колишнього комунального підприємства „Побутовик” за адресою: вул. Леніна, 6,
селище Маньківка, Черкаської області, загальною площею 198, 7 кв. м. Вказаний
договір посвідчений приватним нотаріусом Маньківського районного нотаріального
приміщення було придбано позивачем та відповідачкою ОСОБА_4., спільно в рівних
долях, а також зазначено, що кошти за приміщення ними вносились спільно. Тобто
8925 гривень внесено до укладення договору в касу КП „Побутовик”, а решту суми
- 8925 гривень належало внести на рахунок Маньківської районної ради до 1
квітня 2004 року. Однак, викладені у договорі факти не повністю відповідають
дійсності, що дає позивачу підстави вважати, що договір купівлі-продажу від
17.12.2003 в частині придбання його частини ОСОБА_4., слід визнати недійсним, а
право власності на належну їй &frac12;  частину
приміщення необхідно визнати за позивачем з наступних підстав: До укладення
договору 23 січня 2003 року рішенням Маньківської районної ради Черкаської
області № 7-2 було постановлено продати приміщення КП „Побутовик” позивачу -
ОСОБА_3. Тобто гр. ОСОБА_4., не подавала заявки на придбання майна комунальної
власності і її участь у вказаній угоді районною радою не розглядалась. Саме на
вказане вище рішення мається посилання у тексті договору купівлі-продажу як на
підставу для укладення цієї угоди. Через брак коштів на той час позивачем було
домовлено з ОСОБА_4., про її участь у придбанні приміщення. Це малось відбутись
шляхом внесення відповідачкою половини суми за приміщення і набуття нею права
власності на &frac12; частину
цього об'єкту. Проте на час підписання договору жодної копійки ні на рахунок КП
„Побутовик” ні районної ради фактично внесено не було, оскільки ОСОБА_4., не
виконала їхньої усної домовленості, пояснивши це своїм незадовільним
матеріальним становищем на той час. Тому позивач змушений був вишукувати
можливості та самостійно сплатив всю суму коштів за придбане приміщення. А
саме, 19 січня 2003 року ним було перерахованого з його розрахункового рахунку
Маньківській районній раді кошти в сумі 8087,68 гривень згідно платіжного
доручення № 30 від 19 грудня 2003 року та в сумі 318 гривень згідно платіжного
доручення № 31 від 19 грудня 2003 року. Крім цього позивачем було частково
сплачено до каси КП „Побутовик” згідно прибуткового касового ордеру №52 від 22
грудня 2003 року 2004 гривні 32 копійки. Однак і після цього ОСОБА_4. не
вчиняла ніяких дій щодо внесення своєї частини грошей за договором. Це тривало
до початку квітня 2004 року, поки позивачу не було висунуто усні претензію від
КП „Побутовик” і 9 квітня 2004 року позивач мусив знову внести остаточний
платіж, оскільки відповідачка відмовилась це робити. Це підтверджується прибутковим
касовим ордером № 54 від 09.04.2004 на суму 7140 гривень. Таким чином сума в
мати право власності на &frac12;  частину спірного приміщення, оскільки її коштів в його
купівлю не вкладено взагалі. До того ж, як вияснилось у послідуючому,
невідомими особами було сфальсифіковане рішення Маньківської районної ради під
номером 7-27 датоване 23 січня 2003 року, за яким нібито вирішено здійснити
продаж приміщення позивачу спільно з ОСОБА_4. Тому є всі підстави вважати,
щоОСОБА_4неправомірно набула права власності на &frac12; частину приміщення по вул. Леніна,
6 в селищі Маньківка, ввівши позивача в оману, щодо наміру внести свою частку
та виконати свою частину зобов'язань за договором, що і змусило позивача
звернутись з позовом до суду.
звернулася до ОСОБА_3 про реальний розподіл спільної часткової власності. На
підставу своїх зустрічних вимог посилаються на те, що згідно з договором
купівлі-продажу частини нежитлової будівлі від 17 грудня 2003 року,
посвідченого приватним нотаріусом Маньківського районного територіального
округу.ОСОБА_5., між Маньківською районною радою з однієї сторони і
відповідачем та позивачкою з другої сторони, вона стала власником &frac12;
частини нежитлової будівлі приміщення № 203 площею 12,5
кв.м., № 204 пл, 64.8. кв.м., № 205 пл. 12,8 кв.м., № 209 пл. 74, 9 кв.м.,
коридор № 202 пл, 33, 7 кв.м., загальною площею 198,7 кв.м., розташованого на
другому поверсі комунального підприємства «Побутовик», що знаходиться по вулиці
Леніна, 6 в селищі Маньківці, Черкаської області. Приміщення
позивачкою з відповідачем придбане за спільні кошти, що підтверджується
договором купівлі-продажу, а тому частки кожного з них вважаються рівними за
умовами договору. В даний час позивачка має намір використовувати свою
частину приміщення для власних потреб, відповідач розділити вказані  приміщення добровільно  не
бажає,  а тому необхідно розділити
в натурі. Такий розподіл можливий відповідно до висновку судової будівельно-технічної
експертизи № 83/Буд від 26 січня 2008 року. За вказаним
висновком  належні приміщення позивачеві
та відповідачеві можуть бути розділені по трьох варіантах. Позивачка не
буде заперечувати, щоб за нею було визнано право власності за першим варіантом
розподілу приміщення: № 203, 204, 205, загальною площею 36,0 кв.м, та частина
приміщення № 202 площею 62,8 кв.м. Загальна вартість частини нежитлового
частиною приміщення право власності необхідно визнати за відповідачем. При
такому варіанті розподілу кожна із сторін
має окремий вихід на різні сходові площадки. Оскільки
позивачка з відповідачем не дійшли спільної згоди про розподіл спільної
сумісної власності, що і змусило позивачку звернутись з даним позовом до суду.
та його адвокат позовні вимоги по первинному позову підтримали, а позовні
вимоги по позову ОСОБА_4. не визнали.
та її адвокат позовні вимоги по первинному позову не визнали, а позовні вимоги
по зустрічному позову підтримали.
третьої особи по первинному позову: Маньківської селищної ради заперечував
проти задоволення позовних вимог.
Суд,
вивчивши матеріали справи, вислухавши сторін, вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_2. доОСОБА_4та третьої особи Маньківської районної ради в частині
визнання договору купівлі - продажу не дійсним в частині та визнання права
власності на об'єкт нерухомості, не підлягають до задоволення, оскільки як
дійсно було встановлено в судовому засіданні, що17 грудня 2003 року між ОСОБА_3
та гр. ОСОБА_4., зі сторони покупця і Маньківською районною радою зі сторони
продавця, було укладено договір купівлі-продажу частини приміщення не житлової
будівлі колишнього комунального підприємства „Побутовик” за адресою: вул.
Леніна, 6, селище Маньківка, Черкаської області, загальною площею 198, 7 кв. м.
( а.с.6). Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Маньківського
гривень. Згідно договору приміщення було придбано  сторонами спільно в рівних долях, а також
зазначено, що кошти за приміщення ними вносились спільно. Тобто 8925 гривень
внесено до укладення договору в касу КП „Побутовик”, а решту суми - 8925
гривень належало внести на рахунок Маньківської районної ради до 1 квітня 2004
ОСОБА_3 на те, що купівля даної спірної будівлі була здійснена на підставі
рішення Маньківської районної ради за № 7-2 від 23.01.2003 року, де саме тільки
йому надано право купівлі  частини даної
нежитлової будівлі, а так само посилання на те, ОСОБА_4. не мала права на
купівлю даної частини нежитлової будівлі, спростовується рішенням Маньківської
районної ради № 7-27 від 23.01.2003 року (а.с.99), згідно якого дозвіл на
купівлю наданий ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Наявність такого рішення як і його
законність підтверджується  матеріалами
протоколу сьомої сесії Маньківської районної ради від 23 січня 2003 року (
а.с.104-124), який  знаходиться в
архівному відділі Маньківської районної державної адміністрації Черкаської
області і був оглянутий в судовому засіданні з долученням копій до матеріалів
справи, згідно якого рішення Маньківської районної ради № 7-27 від 23.01.2003
року стосується продажу частини КП ”Побутовик” саме ОСОБА_3 та ОСОБА_4., згідно
порядку денного даної сесії питання про реалізацію частини приміщення КП
„Побутовик” значиться під № 27. А рішення Маньківської районної ради від
23.01.2003 року за № 7-2 стосується програми економічного і соціального
розвитку Маньківського району на 2003 рік.

Крім
того, як було встановлено в судовому засіданні ОСОБА_3 на момент укладення
договору купівлі-продажу  від 17.12.2003
року частини КП „Побутовик” не заперечував проти того, щоб на половину даної
будівлі було визнано право власності за ОСОБА_4., що підтвердив своїм
підписом  даного договору, а також тим,
що на протязі періоду з моменту укладення договору і до моменту подачі даного
позову 11.02.2008 року не оскаржував даний договір і крім того ОСОБА_3 в своїх
позовних вимогах не ставить питання про скасування рішення Маньківської
районної ради № 7-27 від 23.01.2003 року на підставі якого було вчинено
правочин.

З  технічного паспорту на нежитлове приміщення
по вул. Леніна 6 (а.с.62-64), а також з
витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.65)
вбачається, що у власності ОСОБА_4. знаходиться &frac12; частина даного приміщення.
Відповідно до п. 3 договору
купівлі-продажу від 17.12.2003 року вбачається, що на ОСОБА_3 та
ОСОБА_4. покладено зобов'язання внести до 1 квітня 2004 року залишкову суму в
розмірі  8925 грн., проте не зазначено в
яких частинах сторони повинні погасити заборгованість по даному договору. Крім
того в даному договорі зазначено, що половину вартості даних приміщень сторони
внесли до укладення даного договору.

Посилання
позивача ОСОБА_3 на те, що  ОСОБА_4.
ввела його в оману щодо обставин справи, які мають істотне значення і до даних
правовідносин застосовується позовна давність у п'ять років, в судовому
засіданні підтвердження не знайшла, оскільки відповідно до ст. 230 ЦК України в
діях ОСОБА_4. не вбачається обману, оскільки ОСОБА_3 в судовому засіданні не
представив жодного доказу того, що ОСОБА_4. приховувала які-небудь обставини,
що могли перешкодити вчиненню правочину, а відповідно до ст. 257 ЦК України
загальна позовна давність встановлена у три роки. Стосовно позовних вимог
ОСОБА_3 про те, що  договір
купівлі-продажу був укладений на підставі незаконного рішення Маньківської
районної ради за № 7-27 від 23.01.2003 року слід застосовувати позовну давність
також у три роки, оскільки даний правочин вчинений 17.12.2003 року, а відповідно
до п. 7 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до позовів про визнання
заперечуваного правочину недійсним, право на пред'явлення якого виникло до 1
січня 2004 року, застосовується позовна давність, встановлена законодавством,
що діяло раніше, а відповідно до ст. 71 ЦК УРСР 1963 року позовна давність
становить три роки, а тому оскільки не задоволення даної частини позовних вимог
виключає задоволення позовних вимог ОСОБА_3 в частині визнання права власності
на все спірне приміщення, то позов ОСОБА_3 не підлягає до задоволення в повному
обсязі.

Що
стосується позовних вимог ОСОБА_4. в частині реального розподілу спільної
часткової власності, то дані позовні вимоги у відповідності до ст.ст. 355, 364
ЦК України підлягають до повного задоволення, оскільки, як дійсно було
встановлено в судовому засіданні, що згідно з договором купівлі-продажу частини
нежитлової будівлі від 17 грудня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом
Маньківського районного територіального округу.ОСОБА_5., між Маньківською
районною радою з однієї сторони і ОСОБА_4. та ОСОБА_3 з другої сторони, вона
стала власником &frac12;  частини нежитлової будівлі приміщення № 203 площею 12,5
кв. м., № 204 пл. 64.8. кв. м., № 205 пл. 12,8 кв. м., № 209 пл. 74, 9 кв. м.,
коридор № 202 пл. 33, 7 кв. м., загальною площею 198,7 кв. м., розташованого на
другому поверсі комунального підприємства «Побутовик», що знаходиться по вулиці
Леніна, 6 в селищі Маньківка, Черкаської області. В даний час
позивачка має намір використовувати свою частину приміщення для власних потреб,
відповідач  розділити  вказані
приміщення добровільно  не  бажає,
а тому необхідно провести розподіл в натурі.

Факт
належності ОСОБА_4.  на праві власності &frac12; частини  спірної нежитлової будівлі приміщення
підтверджується копією технічного паспорту на нежитлове приміщення по вул..
Леніна 6 (а.с.62-64), а також  витягом
про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.65)  згідно яких вбачається, що у власності
ОСОБА_4. знаходиться &frac12;
частина даного приміщення, також даний факт підтверджується і договором
купівлі-продажу від 17.12.2003 року (а.с.6), що підтверджує у відповідності до
ст. 355 ЦК України, що дане майно належить сторонам на праві спільної часткової
власності, а у відповідності до ст. 364 ЦК України співвласник має право на
виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно
до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 83/Буд від 26 січня 2008
року (а.с.35-67) всі  належні приміщення сторін можуть
бути розділені по трьох варіантах.

Суд
вивчивши матеріали судової будівельно-технічної експертизи № 83/Буд від 26
січня 2008 року (а.с.35-67), а саме варіанти розподілу приходить до висновку
про можливість розподілу даного спірного приміщення із застосуванням варіанту
№1, а саме про необхідність виділення ОСОБА_4. у власність  приміщення які позначені в технічному
паспорті: „203” площею 2,2 кв. м., „204” площею 3,0 кв. м., „205” площею 30,8
кв. м., частину приміщення 202 площею 62,8 кв. м., загальною площею 98,8 кв. м.
вартістю 82000,05 грн., а ОСОБА_3: „205 А” площею 15,2 кв. м., „209” площею
12,8 кв. м., частину „202” площею 70,8 кв. м., загальною вартістю 82000,05
грн., оскільки даний варіант розподілу відповідає ідеальним часткам розподілу,
а також, що при  такому варіанті
розподілу кожна із сторін має
окремий вихід на різні сходові площадки, тому позовні вимоги ОСОБА_4. в частині
реального розподілу спільної часткової власності підлягають до повного
задоволення.

Судові
витрати  у відповідності до ст. 88 ЦПК
покласти на сторін в рівних частинах.

Керуючись
ст. ст. 10, 58-60, 88, 213, 215   ЦПК
України,  ст. ст.182, 183, 316-321, 325,
328, 334, 355-372 ЦК України, п. 7 Прикінцевих та перехідних положень ЦК
України, ст. ст. 71 ЦК УРСР 1963 року, суд

В И Р І
Ш И В:

В
задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та третьої особи Маньківської
районної ради про визнання договору купівлі - продажу не дійсним в частині
та визнання права власності на об'єкт нерухомості - відмовити.

Позов
ОСОБА_4 до ОСОБА_3про реальний розподіл спільної часткової власності
- задоволити.

Виділити
ОСОБА_4 та визнати право власності на &frac12; частину  не житлових приміщень позначених в технічному
паспорті літерою „А” по вул. Леніна 6, смт. Маньківка, Маньківського району,
Черкаської області, а саме: приміщення
„203” площею 2,2 кв. м.,
приміщення „204” площею 3,0 кв. м., приміщення „205” площею 30,8 кв. м.,
частину приміщення „202” площею 62,8 кв. м., загальною площею 98,8 кв. м.
вартістю 82000,05 грн.

Виділити
ОСОБА_3 та визнати право власності на &frac12; частину  не житлових приміщень позначених в технічному
паспорті літерою „А” по вул. Леніна 6, смт. Маньківка, Маньківського району,
Черкаської області, а саме: приміщення
„205 А” площею 15,2 кв. м.,
приміщення „209” площею 12,8 кв. м., частину приміщення „202” площею
70,8 кв. м., загальною площею 98,8 кв. м., вартістю 82000,05 грн.

Стягнути
з ОСОБА_3на користь ОСОБА_4 судові витрати в сумі 425 грн. 00
коп..

Заява
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення подається в апеляційний
суд Черкаської області через Маньківський районний суд Черкаської області
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.

СУДДЯ                                                                    І.Д.
КАЛІЄВСЬКИЙ