РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2008 року Вишгородський
районний суд Київської області в складі

головуючого - судді

Чіркова Г.Є.,

при секретарі

Авраменко Л.С.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом
Вишгородського Комунального підприємства житлового і комунального господарства
Вишгородської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, та
зустрічним позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства житлового і
комунального господарства Вишгородської міської ради про захист прав споживача,

встановив:

представник позивача звернувся до
суду з даним позовом, посилаючись на порушення відповідачкою зобов'язань по
сплаті коштів за надані житлово-комунальні послуги зі стаціонарного опалення,
утримання будинку і прибудинкової території, які просить з неї стягнути в
розмірі 2 609 грн. 93 коп.

ОСОБА_1 звернулася до суду із
зустрічним позовом, посилаючись на порушення її прав споживача
житлово-комунальних послуг, які в належній якості та кількості відповідачем не
надаються, а тому заперечуючи проти позову, просила компенсувати заподіяну їй
моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

У судовому засіданні представник
позивача просив про задоволення позову з викладених у ньому підстав і ствердив,
що з вересня 2006 року по січень 2008 року відповідачці надавалися послуги з
утримання будинку та прибудинкової території (житлово-комунальні послуги), а
також послуги зі стаціонарного опалення, які нею не оплачено.

Відповідачка, не погоджуючись з
позовом, факт надання послуг зазначених у позові заперечила і запевнила суд у
тому, що обслуговування її житлового будинку та території біля нього у вказаний
в заяві спосіб не здійснювалося, як і підтримання будинку, підвалів та
технічних мереж у належному стані.

Заслухавши сторони і дослідивши
матеріали справи, суд дійшов наступного.

Як убачається з матеріалів справи,
представник позивача доводив, що їхнім підприємством здійснюється господарська
діяльність спрямована на задоволення потреб споживачів - мешканців АДРЕСА_1 (в
тому числі й відповідачці, яка проживає в кв. НОМЕР_1) щодо забезпечення
експлуатації та обслуговування даного будинку й дахової котельні на ньому з
опалення та гарячого водопостачання.

Зокрема споживачам надавалися
послуги щодо експлуатації та обслуговування житлового будинку: освітлення
сходових кліток, підвалів; технічного обслуговування внутрішньо-будинкових
електромереж, міжсходових електрощитів; обслуговування внутрішньо-будинкових
систем водотеплопостачання, водовідведення, зливної каналізації, обслуговування
димовентиляційних каналів; прибирання підвалів, технічних поверхів та покрівлі,
під'їздів та сходових кліток, захисних конструкцій будинку та столярних
виробів; ремонт обладнання дитячих майданчиків; підготовка житлового фонду до
експлуатації в зимовий період; утримання виробничих майстерень, обладнання,
транспортних засобів та механізмів для обслуговування житла, адмінбудинку,
поточного ремонту і ліквідації аварій, утримання відділу з питань реєстрації,
виготовлення розрахункових книжок та довідок споживачам; вивезення та
утилізація твердого побутового та грубого сміття; прибирання при будинкової
території.

На підтвердження факту надання
зазначених послуг, суду надано розрахунок та перелік вартості комунальних
послуг, а також договори постачання та транспортування природного газу для
вироблення теплової енергії, технічного обслуговування котельного обладнання та
систем газопостачання.

Інших доказів представник позивача в
судовому засіданні подати не бажав.

Відповідачка є власником АДРЕСА_1, а
також споживачем комунальних послуг згідно ст. 67 ЖК України та ст. 20 Закону
України „Про житлово-комунальні послуги” (далі Закону).

Договір на надання
житлово-комунальних послуг між сторонами не укладався.

При вирішенні цієї справи суд
зазначає, що оплата житлово-комунальних послуг згідно ст. 1, п. 5 ч. 1 ст. 30
Закону повинна відповідати їх наявності, кількості та якості, відповідно до
нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, а також сукупності нормованих
характеристик житлово-комунальної послуги, що визначає її здатність
задовольняти встановлені або передбачувані потреби споживача згідно із
законодавством.

При цьому згідно статей 16 і 20
Закону порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні
показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства, а
споживач вправі одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні
послуги згідно із законодавством та умовами договору, а також інформацію про
перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного
платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання, їх споживачі
властивості тощо.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язання довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Так, докази стосовно здійснення
позивачем діяльності спрямованої на задоволення потреб споживача й надання
згаданих у позові послуг у їх належній кількості та якості відповідно до
нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством суду
не представлено.

З поданих представником позивача
доказів не можна дійти висновку про надання відповідно до вимог статей 16 і 30
Закону житлово-комунальних послуг, про які йдеться в позові.

Натомість відповідачка ствердила і
подала докази, що послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території
згідно переліку зазначеного в позові не надавалися.

В справі наявні дані про
незадовільну якість гарячого водо і теплопостачання квартири відповідачки в
період з 18 серпня 2003 року по лютий 2008 року, яка в цей період позбавлена
можливості користуватися даними послугами, про що йдеться в акті-претензії від
6 лютого 2008 року.

Численні звернення і скарги ОСОБА_1
з приводу незадовільного стану опалення в її квартирі залишалися без уваги й
належного реагування позивача, який перевірки кількісних і якісних показників
надання послуг (якість і тиск води, температура гарячої води і повітря у
приміщеннях тощо) не здійснював, чим порушив права споживача передбачені п. 29
Постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 „Про
затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води”.

Акти-претензії споживача відхилено
без проведення перевірки технічних показників й без надання обґрунтованої
письмової відмови, що є недотриманням вимог ст. 18 Закону.

Разом з тим, як убачається з рішення
виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 20 квітня 2006 року НОМЕР_2
дахова котельна АДРЕСА_1 є інженерним комплексом, що забезпечує потреби споживачів
будинку з приводу опалення й одночасно гарячого водопостачання, і перебуває на
балансі позивача.

Таким чином, незадовільний стан
(неналежна якість) однієї з послуг (опалення чи гарячого водопостачання),
викликають неналежне обігрівання квартири в цілому, про що і йдеться у
зверненнях відповідачки.

ОСОБА_1 ствердила, що якість
теплопостачання разом із гарячим водопостачанням є неналежною протягом
тривалого часу, в тому числі в 2006 - 2007 роках, що також встановлено рішенням
апеляційного суду Київської області від 8 лютого 2008 року в справі за позовом
ВМКП „Водоканал” до ОСОБА_1, третя особа - ТОВ Об'єднаний розрахунковий центр
„Житлоексплуатація”, про стягнення заборгованості.

Даним судовим рішенням встановлено,
що починаючи з 2004 року й до 2007 року послуги гарячого водопостачання й
опалення в квартирі ОСОБА_1 належним чином не надавалися.

Унаслідок цього обігрівання квартири
відповідачки постійно здійснюється за допомогою електроприладів.

Таким чином, судом установлено
неправомірність дій позивача, який недотримався порядку надання послуг
встановленого вимогами ст. 16 Закону й безперебійно їх не надавав.

У той же час, виконавець послуг
згідно ч. 2 ст. 21 Закону зобов'язаний забезпечувати вчасно та відповідної
якості житлово-комунальні послуги, а споживач згідно ст. 20 того ж Закону має
право їх одержувати та зобов'язаний їх оплатити.

За цей період представники
обслуговуючих організацій на виклики відповідачки не з'являлися й намагання
налагодити належне теплопостачання в її квартирі, як і з'ясувати причинити його
відсутності, не здійснювали.

Разом з тим, дані договорів
постачання та транспортування природного газу для вироблення теплової енергії,
технічного обслуговування котельного обладнання та систем газопостачання, й
акти про споживання газу, як докази надання послуг опалення належної якості в
квартирі відповідачки до уваги не приймаються.

Натомість зазначеним судовим
рішенням, актом претензією, та іншими скаргами відповідачки із зазначеними в
них даними показників температури води, встановлено обставини відсутності
послуг опалення в квартирі відповідачки, які б підлягали оплаті в розмірі
зазначеному в позові.

З цих підстав суд не вправі дійти
висновку про обґрунтованість позову, в той час коли відповідачка ствердила про
переконливі обставини відсутності послуг належної кількості і якості, що вказує
на невиконання зобов'язань позивача.

Таким чином, прав позивача, які б
підлягали захистові, в цій справі судом не виявлено, а тому в задоволенні його
позову слід відмовити.

Що стосується зустрічного позову
відповідачки про стягнення моральної шкоди в зв'язку з протиправними діями
відповідача, то її заподіяння, внаслідок душевних страждань, у судовому
засіданні не доведено.

Виходячи з цього зустрічний позов є
необґрунтованим і задоволенню також не підлягає.

На підставі викладеного в керуючись
статтями 209-215 ЦПК України,

вирішив:

у задоволенні позовів відмовити.

Рішення набирає законної сили
протягом 10 днів з дня його проголошення і може бути оскаржено в апеляційному
порядку шляхом подання в зазначений строк заяви про його оскарження та протягом
20 днів після цього апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя