Справа  № 2 -1810 - 2008 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

20  жовтня   2008 року                            Замостянський районний суд м. Вінниці

в складі: головуючого судді
Старинщук О.В.

при секретарі  Нідзельській Т. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
м. Вінниці цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та відшкодування моральної шкоди
,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1
звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу та відшкодування моральної
шкоди.

Свої
позовні вимоги він обґрунтовує тим, що
13.06.2007  року  відповідач позичив у нього 2000,00 грн.,   та зобов'язався повернути отримані кошти
01.09.2007 року , про що  13 червня
2007  року ним була написана розписка,
після чого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 2000,00 грн., яка
підписана ним особисто. Однак, в зазначений термін відповідач грошей не
повернув.  Крім того, між ними була усна
домовленість, при двох свідках, що за кожний прострочений місяць, відповідач
має заплатити 10% від позиченої суми. Тому, крім основної суми боргу,
відповідач зобов'язаний виплатити йому ще 10% річних, що становить - 1400,00
грн.  Добровільно відповідач не бажає
повернути борг  та всіляко ухиляється від
виконання свого зобв'язання. На неодноразові нагадування з боку
позивача, відповідач ніяк не реагує.  Тому позивач був змушений звернутися
з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача на його користь   борг в сумі 2000,00 грн. 10 % річних
- в сумі 1400,00 грн., витрати пов'язані зі сплатою
судового збору в розмірі  51 грн.,  та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в розмірі 30,00 грн.       Крім того, позивач вважає,
що  відповідач  своїми діями наніс йому моральну шкоду, яку
він оцінює у 500,00 грн.                                                                                                           Позивач  ОСОБА_1 в судовому
засіданні повністю підтримав  викладені в
заяві  позовні вимоги та просив  суд  їх задовольнити.                                               Відповідач
ОСОБА_2 в судовому засіданні  позов
не  визнав, пояснивши при цьому, що борг
повернув з заробітної плати частинами, що можуть підтвердити свідок ОСОБА_3,
розписку не забрав, так-як  не  є
юридично  грамотним в  цих питаннях.                                                                                                                                 Свідки
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суду пояснили, що ОСОБА_1 та вони самі неодноразово надавали
в борг своїм працівникам деякі суми грошей. Дехто з них віддавав, а дехто ні,
тому ОСОБА_1 взяв з ОСОБА_2 розписку і був впевнений, що той віддасть  борг вчасно.                                                                                                                            Свідок
ОСОБА_3суду пояснив, що   ОСОБА_2 дійсно
брав гроші в борг у ОСОБА_1, потім віддавав його частинами із заробітної плати,
за відсотки  вони нічого не говорили.                                                                                                                    Вислухавши пояснення сторін, свідків
дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає  частковому задоволенню, оскільки судом
достовірно встановлено, що згідно
розписки від  13.06.2007 року, ОСОБА_2, дійсно
отримав в борг від  ОСОБА_2  гроші, в сумі 2000,00 грн.  і зобов'язався їх повернути в повному обсязі
до  01.09.2007  року. Таким чином,  відповідач
отримав в борг у позивача  зазначену суму  грошей, які в призначений  термін не повернув.                                                У відповідності до ст.
526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору
та вимог цього кодексу.             Статтею 530 ЦК України визначається, що
зобов'язання повинні бути виконанні у встановлений строк його виконання.                                                                                                           Відповідно до ст. 1049 ЦК України
Позичальник зобовязаний повернути Позикодавцеві позику  (грошові кошти у такій самій сумі або речі,
визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та
такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку,
що встановлені договором.                              Також позивачем було понесені  витрати по сплаті судового збору, в сумі  51 грн. та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в суді в сумі 30,00 грн. які відповідно до ст. 88
ЦПК України підлягають поверненню позивачеві.
В зв'язку з цим суд приходить до висновку про
обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача судових витрат та
витрат  на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.
Що стосується вимог про стягнення 10 % річних в сумі 1400,00 грн., то вони   в судовому засіданні  не
знайшли свого підтвердження, а вимога про стягнення моральної шкоди в розмірі
500,00 грн.  не може бути задоволена, так
-як позика грошей завжди пов'язана з ризиком неповернення і позивач мав це
враховувати,   тому у вказаній частині
позов задоволенню не підлягає.    На підставі викладеного, керуючись ст. ст.
526, 530, 533, 1049  ЦК України  ст.ст. 88,213-215, 218, 221  ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов
задоволити  частково .

Стягнути з  ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1 - 2000,00 грн. - основного боргу,  51 грн. - судового збору та 30 грн. -  витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

В іншій частині позову відмовити.

На рішення може бути подана заява про апеляційне
оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення та апеляційна скарга
протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження до апеляційного
суду Вінницької області через Замостянський районний суд м. Вінниці.

Суддя: