Апеляційний суд  Кіровоградської  області
Справа № 22-1760   2008 р.                                                                      Головуючий у 1-й інстанції
Доповідач - Потапенко В.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18
листопада 2008 року
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської
області в складі :

Головуючого-судді -  Черненка В.В.

Суддів - Спірідонової Л.С., Потапенка В.І.

при секретарі - Животовській С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою  комунального підприємства «Добробут» на
рішення  Світловодського   міськрайонного суду Кіровоградської області
від 10 липня  2008 року у справі  за позовом
комунального підприємства «Добробут» ( далі КП «Добробут» ) до ОСОБА_1,
треті особи ОСОБА_2, орган опіки і піклування виконавчого комітету
Світловодської міської ради про виселення з самовільно зайнятого приміщення , -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні  2008 року КП «Добробут»  звернулося у суд з позовом до ОСОБА_1, треті
особи ОСОБА_2, орган опіки і піклування виконавчого комітету Світловодської
міської ради про виселення з самовільно зайнятого приміщення.                               Посилалось на те,
що є балансоутримувачем гуртожитку за АДРЕСА_1адміністрацією гуртожитку був
виданий ордер на вселення у цю кімнату на ім.'я ОСОБА_2., але останній не може
туди вселитися , оскільки у цій кімнаті проживає відповідач, яка самовільно
зайняла її , проживає в ній без реєстрації та не має договору про надання їй
даної кімнати. Такі дії відповідача порушують право власності позивача на
зазначене житлове приміщення .                                    Рішенням  Світловодського   міськрайонного суду Кіровоградської області
від 10 липня  2008 року позов залишено  без задоволення , з посиланням на «Положення
про гуртожитки».                        У
апеляційній скарзі КП «Добробут» просить скасувати рішення  Світловодського   міськрайонного суду Кіровоградської області
від 10 липня  2008 року та ухвалити нове
рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права .                                                                                                                   Заслухавши доповідача,
учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги та
дослідивши матеріали справи , колегія суддів вважає , що   апеляційна скарга  підлягає частковому задоволенню з таких
підстав.                                                                                                       Відповідно
до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог , заявлених у суді першої
інстанції.                                           Згідно
п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення
суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог,  з підстав передбачених ст. 309 ЦПК України.                        Судом першої інстанції встановлено
, що згідно рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради від 15
березня 2007 року № 732 «Про визначення виконавця

2

житлово-комунальних
послуг» - виконавцями послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових
територій є окрім інших і КП «Добробут»                                                                        Відповідач
одна виховує двох дочок - ОСОБА_4 та ОСОБА_5. , 1994 року народження  і перебуває на квартирному обліку у виконкомі
Світловодської міської ради з 12 січня 2006 року , займає в даний час кімнату,
в якій до смерті мешкала її матиОСОБА_3.                    Згідно
довідки ДП «Дах» ВАТ БУ-1 ОСОБА_1. зареєстрована заАДРЕСА_2 , але за даною
адресою не проживає і за нею житлова площа не закріплена.                                                                                                                                Молодша
дочка відповідача ,ОСОБА_5, 1994 року народження навчається у ЗОШ № 10 в сьомому
класі та проживає разом із матір'ю в кімнаті АДРЕСА_1.                      Згідно ордеру від 25 березня 2008 року ОСОБА_2,
отримав спірну кімнату АДРЕСА_1 у гуртожитку та зареєстрований у ній з
26.03.2008 року.                                                                                      Позивач
був обізнаний про те, що в кімнатіАДРЕСА_1 як за життяОСОБА_3. , так і після її
смерті  на ІНФОРМАЦІЯ_1року разом із нею
мешкала її дочка - відповідач по справі та її діти.                                                                                      Відмовляючи у задоволенні позову ,
суд першої інстанції дійшов висновку , що спірні правовідносини регулюються
«Положенням про гуртожитки» і з цих підстав відмовив у задоволенні позову.                                                                                                                                           Проте
з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитися не можна ,
оскільки вони  зроблені судом без
повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи, прав і
обов'язків  сторін у даних
правовідносинах, з  неправильним
застосуванням   норм процесуального  права.                                                                                                               Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом
своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав , свобод чи інтересів.                                                                                                                                                 Відповідно
до ст.4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя , захищає права, свободи та
інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні
інтереси у спосіб, визначений законами України.                                                                                                             Стаття
11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.                         Статтею
15 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства
справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових
відносин, а також з інших правовідносин.                                                                                                 Звертаючись
до суду з зазначеним позовом , КП «Добробут»
зазначило , що самовільне вселення ОСОБА_1. у кімнату АДРЕСА_1
гуртожитку та проживання в ній порушує його права власника , пославшись при
цьому на ст. ст. 317, 319, 810 ЦК України.                                   Розглядаючи справу по суті , суд
першої інстанції у порушення вимог ст. 11 ЦПК України досліджував обставини
справи , з підстав , які не були зазначені у позовній заяві . З змісту позову ( ас.2) вбачається , що
підставою для подання позову КП «Добробут» зазначило ст. 317, 319 ЦК України -
тобто порушення прав власності позивача, суд же розглядав справу щодо наявності
права ОСОБА_1. на проживання у гуртожитку відповідно до «Положення про
гуртожитки» .                                                                                                                           З наданих представником
позивача у судовому засіданні апеляційного суду доказів вбачається , що
відповідно до рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради № 952
від 3 вересня 2004 року  затверджено акт
приймання-передачі гуртожитку по вул..АДРЕСА_1 та майна необхідного для його
обслуговування до Статутного фонду комунального підприємства «Добробут».                                                                                                                                         Відповідно
до ст.3.2 Статуту комунального підприємства «Добробут» , затвердженого рішенням
Світловодської міської ради № 601 від 23 березня 2004 року та перереєстрованого
виконкомом міської ради  13 травня 2004
року за № 1309  - майно підприємства є
комунальною власністю і належить йому на праві повного господарського відання.

3

Виходячи з вищенаведеного , свідчить,
що гуртожиток по вул.. АДРЕСА_1 є комунальною власністю , тобто власністю
територіальної громади , інтереси якої представляє Світловодська міська рада ,
або її виконавчий комітет ,у межах наданих повноважень та відповідно до ст. 327
ЦК України.                                                                                     Відповідно
до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном .                                             Наведені вище обставини свідчать про
відсутність порушених, не визнаних чи оспорюваних відповідачем прав або
охоронюваних законом інтересів позивача, тобто про відсутність підстави позову
в даній справі.                                                                                                                                                                    Судові витрати, пов'язані з
розглядом справи відповідно до ст.88 ЦПК України покласти на позивача.                                                                                                                                              Керуючись
ст.ст. 3, 11, 15, ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, п.4 ч.1 ст. 309 , ст. 313, 314,
316,  319 ЦПК України , колегія суддів ,-

В И Р І Ш И Л
А  :

Апеляційну скаргу  комунального підприємства «Добробут»  -
задовольнити частково.                 Рішення Світловодського   міськрайонного суду Кіровоградської області
від 10 липня  2008 року  - скасувати
та ухвалити нове рішення .

У задоволенні позову  комунального підприємства «Добробут»  до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_2, орган опіки
і піклування виконавчого комітету Світловодської міської ради, про виселення з
самовільно зайнятого приміщення  -
відмовити .                                                                                                                                                     Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий
- суддя

Судді :