Cправа  № 2
Р І Ш Е Н Н Я
2008  р.

І м е н е м
У к р а ї н и

8
липня  2008  року
Жмеринський   міськрайонний   суд
Вінницької   області

в  складі
:         головуючого         -        судді
Верьовочнікова  В.М.

при
секретарі      -         Казьміровій  М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
місті Жмеринка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою,

У С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася з цим позовом до суду і
вказала, що прохід та проїзд до її земельної ділянки можливий лише через
суміжну земельну ділянку відповідача в справі - ОСОБА_2, якому при видачі
державного акту на право приватної власності на землю було встановлено земельний
сервітут у вигляді проходу площею 0,0292 га. до земельної ділянки позивачки.
посилаючись на те, що відповідач площу вказаного проходу використовує для
вирощування сільськогосподарських культур, просила зобов'язати його усунути
перешкоди в користуванні нею обтяженою вказаним сервітутом частиною земельної
ділянки відповідача.

В судовому засіданні позивачка підтримала
заявлені вимоги. Пояснила, що відповідачем та членами його сім'ї створено
перешкоди для використання у якості проходу до її земельної ділянки визначеної
земельним сервітутом і вона не в змозі користуватися нею за необхідним
призначенням. Добровільно відповідач не погодився звільнити їй визначений
сервітутом прохід, у зв'язку з чим вона звернулась до суду. Просила задоволити
позов.

Відповідач позов визнав. Пояснив, що у 2006 році
за усною домовленістю між ним та позивачкою їй було виділено інший варіант
проходу через його земельну ділянку . Вказав, що умови визначеного земельного
сервітуту з часу його встановлення офіційно не змінювались і ніким не
оскаржувались. До отримання свідоцтва про право власності на свою земельну
ділянку він не заперечував проти її обтяження земельним сервітутом на користь
позивачки. Письмового договору про зміну умов земельного сервітуту з позивачкою
не укладалося. Не заперечував проти задоволення позову.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснили, що у 2006
році позивачка відгородила сіткою власну земельну ділянку. За усним погодженням
з ОСОБА_1 їй було надано прохід через земельну ділянку відповідача інший, ніж
встановлено земельним сервітутом, прохід, змонтовано хвіртку з ворітьми між
земельними ділянками позивачки та відповідача. Письмовий договір про зміну умов
земельного сервітуту не укладався, змін існуючих умов останнього не
реєстрували.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що за спільною згодою
сторін про погодження меж земельних ділянок , зокрема, відповідач в справі у
2003 році отримав свідоцтво про право власності на земельну ділянку в АДРЕСА_1.
При цьому частина земельної ділянки відповідача була обтяжена безстроковим земельним
сервітутом для проходу до суміжної земельної ділянки позивачки. Вказав, що з
часу отримання вказаного свідоцтва про право власності на землю умови даного
сервітуту ніким не оскаржувались і не змінювались.

Заслухавши
пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.5 ст.319 ЦК України власник не може використовувати
право власності на шкоду правам та свободам громадян.

Відповідно до вимог ч.1 ст.401 ЦК УКраїни щодо земельної
ділянки може бути встановлене право користування  чужим майном (сервітут) для задоволення
потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом, при цьому
сервітут може належати власникові сусідньої земельної ділянки а також іншій,
конкретно визначеній особі.

Згідно ч.1
ст.404 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою полягає, зокрема,
у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку.

Ч.1 ст.98 ЗК України визначає право земельного сервітуту як
право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне чи
безоплатне користування чужою земельною ділянкою.

Згідно п."а" ч.1 ст.99 ЗК України власники або
землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення земельного
сервітуту, зокрема, на право проходу та проїзду на велосипеді.

В судовому
засіданні з пояснень сторін встановлено, що земельна ділянка відповідача
обтяжена земельним сервітутом, яким визначено право позивачки на прохід до
належної їй земельної ділянки. На час розгляду справи по суті існуючі умови
використання даного права не відповідають умовам визначеним сервітутом. Змін до
встановленого сервітуту ніким із зацікавлених осіб у встановленому законом
порядку не внесено. Обставини використання частини земельної ділянки, обтяженої
сервітутом, не у відповідності до умов останнього та частково всупереч
визначеному сервітутом праву позивачки відповідачем не заперечені. Визначеним
законом підстав припинення сервітуту ніким не наведено.

Окрім визнання
позову відповідачем, правомірність позовних вимог стверджується також
показаннями в судовому засіданні свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4,  ОСОБА_5, копією державного акту на право
приватної власності на землю ОСОБА_2 від 29.12.2003 року (а.с.7), з якого
вбачається встановлення безстрокового та безоплатного земельного сервітуту на
право проходу щодо частини земельної ділянки відповідача площею 0,0292 га,
матеріалами щодо дозволу відповідачу на будівництво гаража за рішенням
виконкому від 18.10.2006 року (а.с.17), з якого вбачається збереження вказаних
меж земельного сервітуту.

Вказані докази
суд приймає до уваги так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не
суперечать один одному і ніким не оскаржуються.

З урахуванням
викладеного вимога позивачки про усунення відповідачем перешкод у використанні
нею права на прохід по визначеній земельним сервітутом частині земельної
ділянки відповідача є правомірною, а визнання позову відповідачем не суперечить
закону і не порушує нічиїх прав.

Судові витрати
з урахуванням задоволення позову підлягають стягненню з відповідача на користь
позивачки.

Керуючись ст.5, 8, 10, 60, 174,
209, 210, 212-214 ЦПК України, ст. ст. 319, 401, 404 ЦК України, ст.98, 99 ЗК
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов
задоволити.

Зобов'язати
ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 обмеженою земельним сервітутом
- проходом площею 0,0292 га частиною належної йому на праві приватної власності
земельної ділянки в АДРЕСА_1 шляхом забезпечення безперешкодного її
використання за визначеним призначенням згідно свідоцтва на право приватної
власності на землю від 29.12.2003 року серії І-ВН №001763.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в загальному розмірі 16 гривень.

Рішення набуває
законної сили після закінчення строків на його оскарження.

Заява про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або без
попереднього подання останньої, якщо скарга подається у строк, встановлений для
подання заяви про апеляційне оскарження, судовій палаті у цивільних справах
апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд.

С У Д Д Я