Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22-63/08                                                 Головуючий
Суддя-доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2008 року                                                                                           м.
Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області
у складі:

Головуючого:                    Приймака В.М.,

Суддів:                               Подліянової
Г.С.,  Мануйлова Ю.С.,

При
секретарі:                   Батарейній
О.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі
представника ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя
від 16 листопада
2006 року

по
справі за позовом ОСОБА_3 до ЖБК "Комунальник-3", третя особа, що
заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права
власності на квартиру в порядку спадкування за законом, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, третя
особа: ЖБК "Комунальник-3" про розподіл квартири в натурі, -

ВСТАНОВИЛА:

У
вересні 2004 р.
ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ЖБК "Комунальник-3", третя
особа, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання
права власності на квартиру в порядку спадкування за законом.

В позові
зазначала, що її батьками -
ОСОБА_6 і ОСОБА_7
згідно рішення Запорізького виконкому №
570 від 19.12.1963 року на
сім'ю з чоторьох чоловік була отримано двокімнатна кооперативна АДРЕСА_1.

В період
з 1964 по 1979 роки її батьками
вартість зазначеної квартири була виплачена у повному обсязі. Таким чином,
квартира є спільним майном набутим її батьками в період шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати
- ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2помер
батько - ОСОБА_6

Будучи
по закону спадкоємцем першої черги вона фактично прийняла спадщину, так як
мешкала разом з спадкодавцем на момент його смерті. Спір щодо спадщини з її
братом -ОСОБА_4 був
вирішений у позасудовому порядку.

2

Нотаріус
відмовив їй в оформлені права на спадщину, так як відсутні правовстановлюючі
документи на спірну АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом.

Посилаючись
на зазначені обставини просила суд визнати за нею право власності на спірну
квартиру у порядку спадкування за законом після смерті батька -ОСОБА_6

ОСОБА_1 звернулась до
суду із позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_3, третя особа: ЖБК "Комунальник-3" про розподіл АДРЕСА_1 в
натурі.

В позові
вказала, що вона перебувала в шлюбі з ОСОБА_4
в період з 20.03.1987
року по 09.06.2004 року.
Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_5, 1987 року народження.

З 11.04.1987 року вона мешкає
за адресою: АДРЕСА_1. На момент її прописки в квартиру в ній мешкали: батько її
чоловіка ОСОБА_6, сестра
чоловіка ОСОБА_3 з чоловіком ОСОБА_8Зазначена квартира є кооперативною.
Власником паю, який був виплачений 1979
році, був ОСОБА_6

В 1989 році, рішенням
виконкому Заводського районної ради №
275 від 21.07.1989 року, ОСОБА_6 на склад сім'ї
з трьох чоловік, в який крім нього увійшли ОСОБА_3 таОСОБА_8, була виділена
квартира за адресою АДРЕСА_2.

У
зв'язку з виходом ОСОБА_6 із складу кооперативу, на загальних зборах членів ЖБК
"Комунальник - 3", було розглянуто заяву ОСОБА_6 про його вихід з
кооперативу і вступ до кооперативу його сина - ОСОБА_4, обидві заяви були
задоволені. Власником паю став
ОСОБА_4

Тому вважає
спірну квартиру майном набутим в період шлюбу.

Крім
того, за час спільного проживання в спірній квартирі, з вини ОСОБА_4 створилась
заборгованість по квартплаті та комунальним послугам в розмірі 3163  грн.

На
підставі викладено просила розділити АДРЕСА_1 між нею та ОСОБА_6, виділивши йому в
натурі житлову кімнату площею 10, 54 кв.м., а їй з сином жилу кімнату площею
15, 17 кв. м., ванну, кухню, туалет, коридор залишити в спільному користуванні,
розділити паєнакопичення у відповідності з виділеними кімнатами, виділив їй
частину в сумі 6047  грн.  61 коп., а ОСОБА_4 4831  грн.
97 коп., поділити порівну заборгованість по квартплаті та комунальним
послугам, зобов'язати ЖБК "Комунальник -3" розділити особовий рахунок
на квартиру на дві особи, включив в її особовий рахунок неповнолітнього сина
ОСОБА_5, 1987 року народження.

Рішенням
Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 листопада 2006 року позов
ОСОБА_3 задоволено частково, у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Визнано
за ОСОБА_3 право власності на АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6

В задоволені
позовних вимог ОСОБА_1 -
відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі
представника ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права, просить вказане рішення скасувати,
постановити нове рішення, яким в задоволені позову ОСОБА_3 відмовити, позов ОСОБА_1 задовольнити.

Вислухавши
доповідача, дослідивши матеріали справи в межах Доводів апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для
справи ; недоведеність
обставин, що мають значення для справи, які суд

3

вважав встановленими; невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального
або процесуального права.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що спірна
квартира є спадковим майном після смерті ОСОБА_6,
а оскільки ОСОБА_3 є дочкою померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6, тобто
спадкоємцем, а її рідний брат - ОСОБА_4 у судовому засіданні відмовився від
спадщини, то ОСОБА_3 набула спадщини на спірну квартиру.

З таким
висновком суду погодитися не можна, оскільки він суперечить вимогам закону та
фактичним обставинам справи.

Відповідно
до ч. 1 ст. 15 Закону України
„Про власність" член житлового, житлово-будівельного , дачного,
гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий
внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в
користування, набуває права власності на це майно.

Судом
встановлено, що членом ЖБК „Комунальник 3"
був ОСОБА_6 У 1989 році він
повністю сплатив пай за спірну квартиру, а тому набув на неї право власності.

З такими
висновками суду колегія суддів погоджується в повному обсязі, оскільки вони
відповідають фактичним обставинам справи. Разом з тим, суд дійшов помилкового
висновку про те, що спірна квартира є спадковим майном, а позивач ОСОБА_3 є
спадкоємцем після смерті ОСОБА_6

Судом
встановлено, що у 1989 році
рішенням виконкому Заводської райради №
275 від 21.07.1989 року ОСОБА_6 на склад сім'ї
із трьох чоловік, в який крім нього увійшли ОСОБА_3 та ОСОБА_8була виділена
АДРЕСА_2.

У
зв'язку з виходом ОСОБА_6 зі
складу кооперативу ЖБК „Комунальник 3",
на загальних зборах членів зазначеного кооперативу було розглянуто заяву ОСОБА_6 про його вихід з
кооперативу та вступ в кооператив його сина - ОСОБА_4

Рішенням
зборів ЖБК „Комунальник 3"
заяви були задоволенні і власником паю та членом кооперативу став ОСОБА_4

Таким
чином, спірна квартира не є спадковим майном після смерті ОСОБА_6, а є власністю ОСОБА_4

За таких
обставин рішення суду першої інстанції в частині визнання за ОСОБА_3 право
власності на спірну квартиру не грунтується на законі, а тому підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Доводи
апеляційної скарги відносно того, що спірна квартира є спільною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_4, а тому
підлягає розділу, оскільки придбана в період шлюбу, не ґрунтується на вимогах
закону.

Судом
встановлено, і це не оспорюється сторонами, що єдиним власником спірної
квартири після повної сплати паєнакопичень був ОСОБА_6, який передав свій пай та членство в ЖБК „Комунальник 3" своєму синові ОСОБА_4, який і є єдиним
власником спірної квартири.

За таких
обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що спірна
квартира не є майном, яке придбане ОСОБА_1
та ОСОБА_4 у період шлюбу, не є сумісною власністю зазначених
сторін, а тому законно та обґрунтовано відмовив ОСОБА_1 у задоволені її лозову про розподіл квартири в натурі.

Керуючись ст.
ст. 307, 309, 313, 314,
316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1
Миколаївни в особі представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення
Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16 листопада 2007 року по цій
справі змінити, скасувавши його в частині визнання за ОСОБА_3 права власності
на АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смертіОСОБА_6, який помер

ІНФОРМАЦІЯ_3.

Ухвалити
в цій частині нове рішення про відмову ОСОБА_3 у задоволені позову.

В іншій частині
рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення
набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене шляхом
подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців.