УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 лютого 2008 року                                                                    м.
Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючого                                                                  Фединяка
В.Д.,

суддів:                                                                             Беркій
О.Ю., Горблянського Я.Д.,

секретаря                                                                        Семків
З.П.,

з участю
ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2, ОСОБА_3 її адвоката ОСОБА_4

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Івано-Франківського міського суду від 14 листопада 2007 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2005 року ОСОБА_1 звернулась в суд з
позовом до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, зацікавлена
особа ОСОБА_3 про визнання недійсними: рішення узгоджувальної комісії виконкому
Івано-Франківської міської ради про розгляд спорів з приводу суміжного землекористування
від 12 грудня 2003 року №51 пункт 16, рішення виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради від 27 лютого 2004 року №86 в частині внесення
змін у п.1 додатку 1 до рішення міськвиконкому від 18 березня 2003 року №142
щодо передачі ОСОБА_3 у приватну власність 0, 01 га земельної ділянки по
АДРЕСА_1 і виданий їй 21 квітня 2004 року державний акт на цю землю,
зобов"язати Івано-Франківське міське управління земельних ресурсів видати
позивачці державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею

Справа №22 -ц-90/08                                       Головуючий
у І ін ст. 110пович С. С.

Категорія
33                                                       Доповідач-суддя
Фединяк В.Д.

2

0,10 га по
АДРЕСА_1, посилаючись на те, що рішенням виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради від 18 березня 2003 року №142 затверджено
матеріали земельно-кадастрової інвентаризації та передано їй у приватну
власність земельну ділянку площею 0,
10 га по АДРЕСА_1. Проте, вказувала позивачка, Івано-Франківське міське
управління земельних ресурсів не виготовило їй державний акт про право
приватної власності на цю землю.

Рішенням
виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 27 лютого 2004 року №86

внесено
зміни у п.1 додатку 1 до
рішення міськвиконкому від 18
березня 2003 року №142 щодо передачі
позивачці у приватну власність 0,
010 земельної ділянки і частину цієї землі розміром 0, 001 передано у
приватну власність ОСОБА_3, а їй залишено 0,
09 га земельної ділянки по АДРЕСА_1 та видано 30 вересня 2004 року державний
акт про право приватної власності на цю землю. Зазначене рішення позивачка
вважала незаконним, вказуючи на те, що вона не давала згоди на вилучення у неї 0, 001 га спірної
землі. Тому просила задовольнити позов.

14
березня 2007 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1, виконавчого
комітету Івано-Франківської міської ради, управління земельних ресурсів
Івано-Франківського міськвиконкому про визнання недійсними: п.1 додатку 1 до
рішення міськвиконкому від 18 березня 2003 року №142 щодо передачі ОСОБА_1 у
приватну власність 0, 010 земельної ділянки по АДРЕСА_1; від 27 лютого 2004 року №86 в частині
внесення змін у п.1 додатку 1
до рішення міськвиконкому від 18
березня 2003 року №142 та передачу
ОСОБА_1 0, 09 га
спірної земельної ділянки та виданий їй 30
вересня 2004 року
державний акт про право приватної власності на цю землю, посилаючись на те, що
з 25 листопада
2002 року
позивачці на праві власності належить АДРЕСА_1. У цьому ж будинку відповідачці
ОСОБА_1 належить квартира №2.
Відповідно ідеальних часток в житловому будинку по вул. Островського, 24
сторонам належить по 28/100
кожному. Проте, вказувала позивачка, передаючи їй у приватну власність 0,
001 га земельної ділянки для обслуговування будинку, а відповідачці 0, 09 га
порушується її право щодо рівності частки на земельну ділянку відповідно до
частки у житловому будинку.

Рішенням
Івано-Франківського міського суду від 14 листопада 2007 року частково
задоволено позов ОСОБА_1 і визнано недійсним рішення узгоджувальної

3

комісії
виконкому Івано-Франківської міської ради про розгляд спорів з приводу
суміжного землекористування від 12
грудня 2003 року №51 пункт 16.

Також
визнано недійсним п.30 рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської
ради від 27 лютого 2004 року №86 в частині
внесення змін у п.1 додатку 1
до рішення міськвиконкому від 18
березня 2003 року №142 щодо передачі
ОСОБА_3 у приватну власність 0,
01 га земельної ділянки по АДРЕСА_1 та визнано недійсним виданий їй 21 квітня 2004 року державний
акт на цю землю. У задоволенні вимоги про передачу у приватну власність
земельної ділянки розміром 0,
10 га по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 відмовлено.

Цим же
рішенням задоволено позов ОСОБА_3 і визнано недійсним п.1 додатку 1 до рішення
міськвиконкому від 18 березня 2003 року №142 щодо передачі
ОСОБА_1 у приватну власність 0,
10 га земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Визнано недійсним п.30 рішення виконавчого комітету Івано-Франківської

міської ради від 27 лютого 2004 року про затвердження рішення
узгоджувальної комісії

виконкому Івано-Франківської міської ради про розгляд спорів з приводу
суміжного

землекористування від 12 грудня 2003 року №51 та про внесення змін до п.1
додатку

1 рішення міськвиконкому від 18 березня 2003 року №142 щодо передачі

ОСОБА_1 у приватну власність 0, 09 га земельної ділянки по                                           АДРЕСА_1
та виданий їй державний акт про право приватної власності на зазначену землю.

Не
погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій
ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення, задовольнити позов
апелянта і відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позову, посилаючись не те, що при
вирішенні даного спору судом допущено порушення норм матеріального і
процесуального права. На думку апелянта, вона має право на передачу їй у
приватну власність 0, 10
га спірної земельної ділянки, оскільки ця земля не є при будинковою
територією будинку №24 по
АДРЕСА_1, так як за цим будинком не закріплена, а є вільною і відноситься до
земель запасу міської ради. Апелянт вважає, що ОСОБА_3 до спірної земельної
ділянки відношення не має, оскільки при купівлі квартири у зазначеному будинку
її право власності на при будинкову територію не визначено.

У
судовому засіданні ОСОБА_1 та ї представник підтримали доводи апеляційної
скарги, просять задовольнити цю скаргу.

4

ОСОБА_3
апеляційну скаргу не визнала, вважає доводи цієї скарги безпідставними.

Інші
сторони у справі у судове засідання не з'явились, хоч про час і місце розгляду
заяви були повідомлені у встановленому законом порядку.

Заслухавши
пояснення апелянта, дослідивши письмові докази, колегія суддів приходить до
висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Згідно
ст. 42 ЗК
України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а
також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або
комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам,
установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.

У разі
приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна
ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування
об'єднанню власників.

Порядок
використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі
будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території,
визначається співвласниками.

Розміри
та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі
будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території,
визначаються на підставі проектів розподілу території кварталу, мікрорайону та
відповідної землевпорядної документації.

Відповідно
роз"яснень постанови Пленуму верховного Суду № 7 даних у п.19
"Про судову практику застосування судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ" від 16
квітня 2004 року,
при приватизації громадянами одно або багатоквартирного будинку державного
житлового фонду порядок користування закріпленою за ним прибудинковою
територією згідно з п. 5
ст. 10 Закону
від 19 червня 1992 р. N 2482-ХІІ
"Про приватизацію державного житлового фонду" здійснюється в порядку
та на умовах, передбачених ч.3 ст. 42
ЗК, якою встановлено, що порядок використання земельних ділянок, де
розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі,
споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Якщо в жилому
будинку приватизовано частину квартир, питання про користування прибудинковою
територією вирішується відповідно до положень ч.3 ст. 88 ЗК, тобто шляхом
отримання в користування її частини, що відповідає частці приватизованих
квартир та інших приміщень у вартості будинку і споруд. При цьому розміри та
конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі
будинки, а також належні до них будівлі, споруди та

5

прибудинкові території, визначаються на підставі проектів
розподілу території кварталу, мікрорайону та відповідної землевпорядної
документації.

Судом встановлено
і вбачається з матеріалів справи, що житловий будинок по АДРЕСА_1 належить
сторонам на праві спільної часткової власності, який у минулому приватизований
згідно Закону від 19 червня 1992 р. N 2482-ХІІ
"Про приватизацію державного житлового фонду". Встановлений факт
сторонами не заперечується.

Даними, які
містяться у викопіровці плану щодо прибудинкової території будинку №24 по вул.
Островського у м. Івано-Франківську, розмір при будинкової території цього
будинку становить 615,
90 кв.м. (а.с. 122).

За
змістом договору купівлі продажу квартири та земельної ділянки від 25 листопада 2002 року, ОСОБА_3
купила у ОСОБА_5АДРЕСА_1 та 0,
0150 га земельної ділянки для будівництва та обслуговування будинку.

За таких
обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку визнавши
незаконними рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради з
приводу надання у приватну власність ОСОБА_1 0, 10 та 0,
09 земельної ділянки та видачу їй державних актів про право приватної
власності на ці землі та ОСОБА_3 0,
001 га землі для обслуговування АДРЕСА_1 ,
так як такими рішеннями зменшено куплену ОСОБА_3 частину земельної ділянки
і відступлено від рівності частини сторін, які відповідають частці
приватизованих квартир та інших приміщень у вартості будинку.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду викладених в
оскаржуваному рішенні, тому задоволенню не підлягають.

Враховуючи
наведене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду по суті є
правильним, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Підстав для скасування зазначеного судового рішення за доводами апеляційної
скарги не встановлено.

На
підставі наведеного, керуючись ст. ст. 307,
308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів , -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити. Рішення Івано-Франківського міського суду від 14 листопада 2007 року в даній
справі залишити без зміни.

6

Ухвала
набирає чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двох місяців безпосередньо до Верховного Суду
України з часу набрання законної сили.