АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-232/08                                          Головуючий у 1 інстанції:
Суддя доповідач : Мануйлов Ю.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2008 року                                                                                            М.
Запоріжжя

Колегія суддів
судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:
Приймака В.М.

суддів                 Мануйлова Ю.С. Подліянової Г.С.

при
секретарі Батарейній О.О.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бердянського
міськрайонного суду Запорізької області від 7 листопада 2007 року у справі про
надання дозволу за клопотанням відділу внутрішніх справ Кірішського району
Ленінградської області на примусове виконання на - території України рішення
Кірішського міського суду Ленінградської області від 9 вересня 2005року у
цивільній справі №2-718 за позовом відділу внутрішніх справ Кірішського району
Ленінградської області до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої
дорожньо-транспортною пригодою у порядку регресу у сумі 32 863  грн.
94 коп.,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2007
року відділ внутрішніх справ Кірішського району Ленінградської області
звернувся до суду з клопотанням про надання дозволу на примусове виконання на
території України рішення Кірішського міського суду Ленінградської області від
9 вересня 2005року у цивільній справі №2-718 за позовом відділу внутрішніх
справ Кірішського, району Ленінградської області до ОСОБА_1 про стягнення
шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою у порядку регресу у сумі 162182
руб. 48 коп., що еквівалентно 32 863
грн.  94 коп.

Ухвалою
Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 7 листопада 2007 року
надано дозвіл на примусове виконання вказаного рішення Кірішського міського
суду Ленінградської області від 9 вересня 2005року про стягнення з ОСОБА_1 на
користь відділу внутрішніх справ Кірішського району Ленінградської області 32
863  грн.
94 коп.

ОСОБА_1
звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на

порушення
судом норм процесуального права, просить вказану ухвалу суду скасувати і

провадження
у справі закрити.

Заслухавши
пояснення учасників процесу, вивчивши надані документи, судова колегія
приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ч.1 ст.
310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із
закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав,
визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

2

У відповідності
до п.2 ч.1 ст.
312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього
питання, якщо воно було виіршено судом першої інстанції з порушенням норм
процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано
суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

У відповідності
до п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі,
якщо набрало законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття
провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням
мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими
сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Згідно з
роз'ясненнями, викладеними у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від
24 грудня 1999 р. № 12 "Про
практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних
судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку
міжнародного комерційного арбітражу на території України" під визначеним
міжнародними договорами України судовим порядком розгляду клопотань про
визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) розуміється порядок
провадження в цивільних справах, встановлений ЦПК. Тому при розгляді зазначених
клопотань повинні застосовуватися відповідні інститути ЦПК, які згідно із
засадами цивільного судочинства забезпечили б права стягувача та боржника,
об'єктивне, правильне і своєчасне вирішення питання.

Йдеться,
зокрема, про застосування норм ЦПК про порушення цивільної справи ( ст. 5), про
розгляд її по першій інстанції одноособово суддею у відкритому судовому
засіданні, проведення судочинства державною мовою України (статті 7, 9, 10,
16), про судові доручення ( ст. 33 ), засади змагальності (статті 15, 30),
права й обов'язки осіб, які беруть участь у справі ( ст. 99), про судові
повідомлення (статті 90, 93), прийняття заяв ( ст. 136 у відповідних межах),
про ознайомлення боржника з клопотанням у порядку підготовки справи, його
попереднє опитування, роз'яснення йому процесуальних прав і обов'язків,
проведення необхідних уточнень, запитів, призначення справи (статті 143, 147),
про судовий розгляд (гл.20) з урахуванням особливостей вимог і без судових
дебатів), про протоколи (гл.21), про закриття провадження при письмовій відмові
заявника від клопотання ( ст. 227 у зазначеній частині), про ухвалу суду першої
інстанції (гл.28), про провадження справ у касаційній та наглядовій інстанціях
(розд.1 У у відповідній частині), інших відповідних норм.

Апелянт
посилається на те, що 13
червня 2006 року
ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області було відмовлено в
задоволенні клопотання відділу внутрішніх справ Кірішського району
Ленінградської області про надання дозволу на примусове виконання на території
України рішення Кірішського міського суду Ленінградської області від 9 вересня
2005року у цивільній справі № 2-718 за позовом відділу внутрішніх справ
Кірішського району Ленінградської області до ОСОБА_1 про стягнення шкоди,
завданої дорожньо-транспортною пригодою у порядку регресу у сумі 162182 руб. 48
коп.1 вказана ухвала суду не була оскаржена в апеляційному порядку і набрала
законної сили. Також посилається на те, що при постановленні ухвали від 7 листопада 2007 року суду було
відомо про наявність ухвали того ж суду від 13 червня 2006
року.

Зважаючи на
викладене, вважає, що 7 листопада
2007 року суд
першої інстанції постановив ухвалу, яка протирічить вимогам ст. 205 ЦПК
України, оскільки клопотання відділу внутрішніх справ Кірішського району
Ленінградської області про надання дозволу на примусове виконання на території
України рішення Кірішського міського суду Ленінградської області від 9 вересня
2005року було подано повторно, з приводу спору між тими ж самим сторонами, про
той же самий предмет і з тих самих підстав.

Ці доводи
апелянта узгоджуються з матеріалами справи та вимогами чинного законодавства.

З матеріалів
цивільної справи № 2 "К"-
2/06 (а.с. 1,
3, 4, 5, 8, 17), яка надійшла до апеляційного суду, вбачається, що 24 березня 2006 року до
Бердянського міськрайонного суду Запорізької області надійшло клопотання
відділу внутрішніх справ Кірішського

3

району
Ленінградської області від 22
листопада 2005 року про
надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Кірішського
міського суду Ленінградської області від 9
вересня 2005року у цивільній справі №2-718
за позовом відділу внутрішніх справ Кірішського району Ленінградської
області до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою
у порядку регресу у сумі 162
182 руб. 48 коп.

Рішенням у.
справі № 2-718 Кірішського
міського суду Ленінградської області від 9
вересня 2005 року
задоволено позов відділу внутрішніх справ Кірішського району Ленінградської
області до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою
у порядку регресу у сумі 162
182 руб. 48 коп.

На підставі
вказаного рішення 9 вересня 2005 року видано
виконавчий ли ст. Вказане рішення Кірішського міського суду Ленінградської
області від 9 вересня 2005 року на
території Російської Федерації не виконувалось.

Цивільний
процесуальний кодекс України у ст. 2
визначає, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції
України та цього Кодексу.

Якщо міжнародним
договором , згода на
обов'язковість якого надана Верховною Радою України, передбачені інші правила,
ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.

Провадження в
цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на день вчинення
окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

10 листопада 1994
р. Верховною Радою України ратифіковано Конвенцію про правову допомогу та
правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, яка набула
чинності для України 14 квітня 1995 року і
застосовується у відносинах України з Республікою Білорусь, Азербайджанською
Республікою, Республікою Узбекистан, російською Федерацією , Республікою
Казахстан, Республікою Таджикистан, Республікою Вірменія, Киргизькою
Республікою, Республікою Молдова, Грузією і Туркменістаном.

З матеріалів
справи (а.с. 21) та справи № 2"К"-2/06 а.с. 17)вбачається, що ухвалою
Бердянського міськрайонного суду Запорізької області 13 червня 2006 року (а.с.
21) та справа № 2"К"-2/06 а.с. 17), відмовлено в задоволенні
клопотання відділу внутрішніх справ Кірішського району Ленінградської області
про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення
Кірішського міського суду Ленінградської області від 9 вересня 2005року у
цивільній справі №2-718 за позовом відділу внутрішніх справ Кірішського району
Ленінградської області до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої
дорожньо-транспортною пригодою у порядку регресу у сумі 162 182 руб. 48 коп.1 2
екз. ухвали 14 липня 2006 року направлені до Запорізького обласного управління
юстиції згідно листа управління № 02-74 від 21 березня 2006 року для доведення
результату розгляду клопотання до відома стягувача.

У відповідності
до ст. 397 ЦПК України ухвала про надання дозволу на примусове виконання
рішення іноземного суду або про відмову у задоволенні клопотання з цього
питання може бути оскаржена у порядку і строки, передбачені цим Кодексом.

Вказана ухвала
суду першої інстанції від 13
червня 2006 року не
була оскаржена в апеляційному порядку і набрала законної сили.

Таким чином,
рішенням суду, яке набрало законної сили, вирішувався спір щодо того ж предмета
із тих же підстав між тими ж сторонами.

З огляду
на вищевикладене, доводи апелянта щодо допущених судом першої інстанції

при
постановлені вказаної вище ухвали порушень норм процесуального законодавства

ґрунтуються
на законних підставах і підлягають задоволенню.

За таких
обставин судова колегія приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції
підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Керуючись ст.
ст. 205, 307, 312, 314,
315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

4

Ухвалу
Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 7 листопада 2007 року у справі
про надання дозволу за клопотанням відділу внутрішніх справ Кірішського району
Ленінградської області на примусове виконання на території України рішення
Кірішського міського суду Ленінградської області від 9 вересня 2005року
у цивільній справі №
2-718 за позовом відділу внутрішніх справ Кірішського району Ленінградської
області до ОСОБА_1
про стягнення шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою у порядку
регресу у сумі 32 863  грн.  94 коп., скасувати.

Провадження у
вказаній справі закрити.

Ухвала набирає
законної сили з моменту її проголошення, проте, може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двох місяців шляхом подачі скарги безпосередньо до
Верховного Суду України.