CСправа  № 2-451/2008 рік.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2008р.
Новоселицкий районний суд Чернівецької області

в складі
головуючого судді Вівчар Г.А.

при секретарі
Щербань В.П.

позивача ОСОБА_1

представника
позивача ОСОБА_3

відповідача
ОСОБА_2.

представника
відповідача ОСОБА_4

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.Новоселиця справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,

-     про  визнання договору купівлі-продажу недійсним,

-     про виселення з житлового будинку,

і зустрічного
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_5,

-
про виселення та визнання особи втратившим право користування
житлом,  суд,

встановив:

Враховуючи складність мотивувальній частині рішення суд
відповідно до ст..209 ЦПК України, суд вважає можливим проголосити вступну та
резолютивну частину рішення.

Сторони можуть ознайомитись з повним рішенням суду після
09.04.2008 року.

На підставі наведеного та керуючись ст..10,58,59,60,130,
208-218,222 ЦПК України, ст.. 58,59 ЦК України ( в редакції 1963 року),
ст.203,215,216,229,230,261,655,663 ЦК України, ст.4,48 Закону України „Про
власність”, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу житлового будинку
розташованого по АДРЕСА_1, від 16.08.2000 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2,
недійсним.

Висилити ОСОБА_2 з
житлового будинку розташованого по АДРЕСА_1.

Відмовити
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_5, про виселення та
визнання особи втратившим право користування житлом, за безпідставністю

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до
Апеляційного суду Чернівецької області через Новоселицкий районний суд шляхом
подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з
подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК
України.

Суддя:

CСправа  № 2-451/2008 рік.

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2008р.
Новоселицкий районний суд Чернівецької області

в складі
головуючого судді Вівчар Г.А.

при секретарі
Щербань В.П.

позивача ОСОБА_1

представника
позивача ОСОБА_3

відповідача
ОСОБА_2.

представника
відповідача ОСОБА_4

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.Новоселиця справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,

-     про  визнання договору купівлі-продажу недійсним,

-     про виселення з житлового будинку,

і зустрічного
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_5,

-
про виселення та визнання особи втратившим право користування
житлом,  суд,

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом в якому зазначає, що
у 2000 році її сім”я знаходилась у скрутному матеріальному становищу і
порадившись з чоловіком, щоб він
(ОСОБА_5.) виїхав за кордоном на заробітки вирішили позичити у ОСОБА_2.
гроші.

ОСОБА_2. погодившись позичити гроші запропонував їм щоб
вони залишили заставу житловий будинок розташований в АДРЕСА_1, та видасть
позику у сумі 1500 доларів США під 10% щомісяця.

ОСОБА_2. запевнив її, що коли вона поверне борг він
поверне їй житловий будинок, погодившись з його умовами вона підписала в
нотаріальній конторі документи.

Вона з заробітку чоловіка сплачувала відсотки з суми
позики.

ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік помер і перебуваючи у скрутному
становищу вона позичала, ще 1500 доларів США у відповідача.

Зібравши всю суму боргу для повернення її відповідачу,
він відмовляється отримати його та повернути житловий будинок, стверджуючи, що
він є власником житлового будинку.

Підписавши договір у нотаріуса вона вважала, що договір
купівлі - продажу є формальним, оскільки вона насправді уклала договір застави
житлового будинку, чим надає гарантію ОСОБА_2. в поверненні позики. Вона не
мала наміру відчужувати свій житловий будинок, в якому проживала вона  та члени її сім'ї, та в якому проживає по
даний час.

Вважає, що відповідач безпідставно відмовляється  розірвати договір купівлі - продажу житлового
будинку а тому посилаючись на ст.58 ЦК України (в редакції 1963 року) просить
суд визнати дану угоду удаваної, оскільки вона укладена з метою приховати іншу
угоду.

Позивач просить суд визнати договір купівлі-продажу
житлового будинку розташованого по АДРЕСА_1, від 16.08.2000 року між ОСОБА_1 і
ОСОБА_2, недійсним та висилити ОСОБА_2 з
житлового будинку розташованого по АДРЕСА_1.

В попередньому судовому засіданні відповідач ОСОБА_2.
звернувся до суду з зустрічною позовною заявою в якій зазначає, що договором
купівлі-продажу житлового будинку розташованого по АДРЕСА_1, від 16.08.2000
року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, він став власником даної садиби.

Вважає, що між сторонами був укладений договір з
врахуванням всіх вимог і наслідків щодо укладання договору купівлі продажу
житлового будинку. Він як передбачено в договорі сплатив ОСОБА_1 зазначену в
договорі суму грошей.

Оскільки він є власником спірного житлового будинку
просить суд висилити ОСОБА_1 та її сина ОСОБА_5..

В судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримала в повному
обсязі і пояснила, що вона не мала намір продати житловий ОСОБА_2., підписуючи
договір виходила з укладеної між ними усної угоди, після повернення отриманої
позики будинок перейде до неї.

Просить суд задоволить її позовні вимоги та відмовити в
задоволенні зустрічного позову.

Представник позивача ОСОБА_3, суду пояснила, що між
сторонами фактично був укладений договір застави а не договір купівлі продажу,
тому укладена угода є удаваної.

ОСОБА_2. позов не визнав в повному обсязі і пояснив, що
позивач підійшла до нього з проханням позичити гроші. Він маючи намір купити
будинок, запропонував їй продати свій. Домившись про ціну, вони в нотаріальній
конторі уклали договір і після підписання договору віддав позивачці зазначену у
договорі суму. Вони також домовились, що якщо вона поверне йому отриману суму
грошей за будинок на протязі півроку з відсотками, то він поверне їй будинок.

Просить суд відмовити в задоволені позовних вимог за
пропуском строку позовній давності і безпідставністю та виселити позивача та її
сина з житлового будинку по АДРЕСА_1.

Представник відповідача ОСОБА_4 суду пояснив, що якщо
сторонам було відомо про укладання удаваної угоди на час укладання договору
купівлі продажу житлового будинку. То позивач пропустила строк позовній
давності, оскільки він починає текти з 16.08.2000 року.

Відповідач
ОСОБА_5. будучи належним чином повідомлений про день розгляду поданої
заяви по суті в судовому засіданні не з'явився.

Суд вислухавши думку сторін ухвалив справу розглянути у
відсутності ОСОБА_5..

Свідки ОСОБА_6та ОСОБА_7 суду показали, що вони
проживають по сусідству з спірним житловим будинок та сторонами. Їм відомо, що
позивач ОСОБА_1 не відчужувала житловий будинок а взяла гроші під відсотки, про
що розповіла їм після виїзду чоловіка на заробітки.

Матеріалами справи суд установив, що 16.08.2000 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2. був укладений договір купівлі продажу житлового будинку
розташованого по АДРЕСА_1.

Як вбачається з витягу з реєстру прав власності на
житловий будинок по АДРЕСА_1, ОСОБА_2. зареєстрував  право власності у Новоселицькому БТІ,
15.03.2004 року.

Згідно із ч.2 ст.58 ЦК України (в редакції 1963 року)
діючого на час виникнення правовідносин між сторонами,  якщо угода укладена з метою приховати іншу
угоду (удавана угода), то застосовуються правила, що регулюють ту угоду, яку
сторони дійсно мали на увазі.

Тому суд оцінюючи у сукупності викладені докази та
пояснення сторін, враховуючи, що при укладанні договору купівлі продажу
житлового будинку між сторонами була домовленість, про те якщо ОСОБА_1 поверне
отримані гроші за будинок на протязі півроку з відсотками, то ОСОБА_2.
зобов'язаний повернути будинок, суд вважає, що сторони уклали договір купівлі
продажу житлового будинку з метою приховувати іншу угоду.

Суд вважає, що договір купівлі продажу житлового будинку розташованого
по АДРЕСА_1, від 16.08.2000 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, слід визнати недійсним.

Згідно із ст.59 ЦК України ( в редакції 1963 року) дану
угоду слід визнати не дійсною з моменту її укладання.

Згідно із ст.48 Закону України „Про власність”, власник
може вимагати усунення будь яких порушень його права, хоч би ці порушення і не
були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків.

Тому суд вважає, що оскільки права ОСОБА_2. були похідним
від прав власника, то з припиненням його права власності на спірний житловий
будинок припиняється і  право на житло.

Враховуючи, що власник сам визначає своє право володіння
й розпорядження власністю, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині
виселення ОСОБА_2. підлягають задоволенню.

Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2. про відмову в
задоволенні позовних вимог позивача з підстав пропущення строку позовній
давності є помилковим і його заперечення спростовуються вище викладеними
доказами.

Згідно із ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд дослідивши матеріали цивільної справи за №2-807/2006
року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2., про визнання договору купівлі продажу
житлового будинку недійсним, подана до Новоселицького районного суду 25.07 2006
року, суд установив, що ОСОБА_2. пред'являючи зустріну позовну заяву до ОСОБА_1
і стягненні на його користь суми позики він визнав обставини по справі як
такими, що не сплинули по ним строк позовній давності.

Суд
оцінюючи у сукупності викладені докази, дійшов висновку відмовити в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_5, про виселення та визнання особи
втратившим право користування житлом, за безпідставністю

На підставі наведеного та керуючись
ст..10,58,59,60,208-218,222 ЦПК України, ст.. 58,59 ЦК України ( в редакції
1963 року), ст.203,215,216,229,230,261,655,663 ЦК України, ст.4,48 Закону
України „Про власність”, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу житлового будинку
розташованого по АДРЕСА_1, від 16.08.2000 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2,
недійсним.

Висилити ОСОБА_2 з
житлового будинку розташованого по АДРЕСА_1.

Відмовити
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_5, про виселення та
визнання особи втратившим право користування житлом, за безпідставністю

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до
Апеляційного суду Чернівецької області через Новоселицкий районний суд шляхом
подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з
подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК
України.

Суддя: