№ 2 - 437/ 2008 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

4 листопада  2008 року
Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі :     головуючого судді    Могачевської В.Й.

при секретарі             Ткач О. С.

розглянувши в
відкритому судовому  засіданні в місті
Підволочиськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державно - комунальної
центральної районної  аптеки № 54,
Тернопільської обласної ради і Тернопільського обласного виробничо - торгового
аптечного об'єднання про стягннення заробітної плати, невиплаченої при
звільненні та доповненням до позовної заяви про збільшенння і уточнення
позовних вимог про стягнення заробітної плати, невиплаченої при звільненні,
стягнення компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням
термінів її виплати та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ
:

ОСОБА_2
звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила постановити
рішення суду про стягнення з її колишнього
чоловіка - ОСОБА_3 аліментів  в
розмірі від ј   до 1/3  частини усіх видів заробітку на утримання
повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, який продовжує
навчання.

Обґрунтовуючи
свої вимоги, позивачка посилалася на те, що перебувала з відповідачем у
зареєстрованому шлюбі,  від якого в них
народився син ОСОБА_4.

В 1997 році шлюб
між нею та відповідачем розірвано і з того часу
вони разом не проживають, чоловік ніякої матеріальної допомоги на
утримання сина не надає. В даний час син продовжує навчання, що вимагає значних
коштів, яких в неї не має, а тому  вона
змушена  звернутися з даним позовом в
суд, так як їй одній важко забезпечити нормальні умови для навчання  сина.

В суді позивачка
позов підтримала, дала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.

При цьому
доповнила, що відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання сина не
надає, не навідується до нього,  вона
знаходиться на пенсії, часто хворіє , що вимагає значних матеріальних затрат, а
тому змушена була тимчасово влаштуватися в школу учителем  при неповному тижневому навантаженні,  незважаючи на поганий стан здоров'я, щоб хоч
як- небудь підтримати сина, який також хворий, а тому потребує значних затрат
на лікування, а також  великі кошти
приходиться витрачати на проїзд, харчування дитини.

Відповідач  позов визнав
частково і пояснив і пояснив, що вони з позивачкою дійсно разом не
проживають з 1997 року . І до досягнення сином повноліття, і після того він  сплачував аліменти на утримання сина на  підставі рішення суду. Після  того деколи допомагав.

В даний час в
нього скрутне матеріальне становище, так як постійно хворіє мати, також він сам
потребує лікування, а тому не згідний платити суму, яку просить позивачка.

Вислухавши
пояснення позивачки, відповідача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд
вважає що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких міркувань.

Позивачка і
відповідач  з 26 липня  1984
року по 3 грудня   1997 року
сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від
даного  шлюбу  в них
-  ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народився  син ОСОБА_4, який
проживає  з позивачкою.

В даний час
ОСОБА_4 навчається на  п'ятому курсі
денної форми навчання  факультету
фінансів Тернопільського національного економічного університету, про що
свідчить довідка № 1087 від 15. 08. 2007 року Тернопільського національного
економічного університету.

Відповідно до
вимог ст. ст. 198, 199 СК України - батьки зобов'язані  утримувати своїх повнолітніх  непрацездатних дочку, сина, які потребують
матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Якщо повнолітні
дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної
допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх
до досягнення  двадцяти трьох
років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідач
проживає  окремо від сім'ї, ніякої
матеріальної допомоги на утримання сина не надає, одержує пенсію в розмірі 1548
( одну тисячу п'ятсот сорок вісім гривень ) 72 копійки.

Наведені факти
свідчать, що він може надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину,
який продовжує навчання.

Згідно з
вимогами ч.2 ст.182 і ст. 200 СК України
мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меньшим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.  А тому суд вважає що з відповідача на користь
позивачки слід стягнути аліменти  в
розмірі  ј частини всіх видів заробітку (
доходу ) відповідача в місяць на утримання сина ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження , який продовжує навчання.

Керуючись ст.,
ст. 57, 64, 209, 212, 213, 224-228 ЦПК України, ст., ст. 47, 48, 49,   116, 117 КЗ пП України, ст. 33 Закону
України “ Про оплату праці ” , Закону України “ Про індексацію грошових доходів
населення ” суд , -

ВИРІШИВ
:

Позов
задовольнити частково.

Стягнути
Державно - комунальної центральної районної аптеки № 54 на користь ОСОБА_1  29793 гривні заборгованої ій заробітної плати
за період з січня 2006 року по листопад 2008 року; 8268 грн. 05 коп компенсації
втрати частини заробітної плати; 4173 грн. 51 коп. індексації і 3000 грн. для
відшкодування моральної шкоди. Стягнути з Державної комунальної районної аптеки
№ 54  на користь держави 1770 грн суд
збору і 30 грн витрат з інформаційно - технічного забезпечення розгляду судами
цивільних справ.

В задоволенні
решти  позовних вимог відмовити.

Рішення суду
набирає законної  сили після
закінчення  строку на його оскарження.
Заяву про апеляційне оскарження  рішення
суду може бути подано до апеляційного суду
Тернопільської області  через  Під волочиський  районний суд протягом десяти днів з дня його
проголошення. Апеляційну скаргу може бути подано протягом двадцяти днів після
подання заяви про оскарження рішення, або,
без  попереднього подання такої
заяви, зразу може бути подана апеляційна скарга у строк,  визначений законом для подання заяви про
оскарження рішення .

Суддя :