Апеляційний суд міста Севастополя
Справа № 22ц-1539/2008р.                       Головуючий в першій
Доповідач в апеляційній
інстанції Клочко В.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

18 грудня 2008 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду міста
Севастополя в складі:

головуючого              - Клочка В.П.,

суддів                   - Єфімової В.О., Сундукова В.М.,

при
секретарі            - Шевченко О.В.,

за
участю відповідача    - ОСОБА_4,

представника
відповідача - ОСОБА_5,

розглянувши
в відкритому судовому засіданні в місті Севастополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання частково недійсною угоди,
визнання права власності на обов'язкову частку в спадковому майні, розподіл
спадкового майна, за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
стягнення суми вартості частки спадкового майна, за апеляційною скаргою ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 на ухвалу місцевого суду Ленінського району м. Севастополя
від                  27 жовтня 2008
року,-

В С Т А Н О В И Л А:

В
лютому 2004 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання частково недійсним договору міни квартири за АДРЕСА_1
в  м. Севастополі та квартири за №94
по  вул. Г.Коломійця, 3 в м. Севастополі,
укладеного 30.08.1994р. між ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_4, який діяв за
себе та неповнолітню ОСОБА_3 з одного боку та ОСОБА_8, ОСОБА_9, який діяв за
себе та неповнолітніх ОСОБА_10, ОСОБА_11 з другого боку в частині переходу до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 права власності кожному по 1/5 часток квартири за
АДРЕСА_2 в            м. Севастополі,
визнавши, що за вказаним договором міни ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перейшло право
власності по &frac12; часток кожному. Також,
ОСОБА_1 просила визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля ВАЗ-2101,
укладений 10.07.2003р. між ОСОБА_4, який діяв за дорученням від ОСОБА_6 та
ОСОБА_2 та визнати за нею (позивачем) право на обов'язкову частку в спадковому
майні після смерті чоловіка ОСОБА_6

В
квітні 2005 року ОСОБА_2 звернулася до суду в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_7 про
стягнення суми вартості &frac12; частки
спадкового майна - садового будинку в розмірі 11 600 грн.

Рішенням
місцевого суду Ленінського району м. Севастополя від 18.04.2006р. позов ОСОБА_7
задоволено частково. Визнано частково недійсним зазначений договір міни та
визнано, що за цим договором ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перейшло право власності
кожному по &frac12; частки квартири за АДРЕСА_2
в                м. Севастополі. Також,
визнано недійсним зазначений договір купівлі-продажу автомобіля ВАЗ-2101,
недійсною відмову ОСОБА_7 від обов'язкової частки в спадщині після смерті ОСОБА_6
За  ОСОБА_7 визнано право на обов'язкову
частку в спадковому майні в вигляді &frac12; частки
квартири за АДРЕСА_2 в            м.
Севастополі, &frac12; частки автомобіля ВАЗ-2101
з державним номером 12186 КС, &frac12; частки
гаражу за №36, розташованого в ГК „Східний” в            м. Севастополі, &frac12; частки садового будинку в СОТ „Прометей”. В порядку
поділу частини спадкового майна з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 стягнуто
3 866, 66 грн., в рахунок відшкодування вартості 1/6 частки садового будинку,
визнано за ОСОБА_7 право власності на &frac12; частку подружнього майна, а також, в порядку спадкоємства обов'язкової
частини - на 5/6 часток квартири за АДРЕСА_2 в м. Севастополі, 5/6 часток
автомобіля ВАЗ-2101, 5/6 часток гаражу за №36, розташованого в ГК „Східний”
в                    м. Севастополі.

За
неповнолітньою ОСОБА_3 визнано право власності в порядку спадкоємства за
заповітом на 1/6 частку квартири за АДРЕСА_2 в м. Севастополі, 1/6 частку
автомобіля              ВАЗ-2101, 1/6
частку гаражу за №36, розташованого в ГК „Східний” в            м. Севастополі.

Рішенням
Апеляційного суду м. Севастополя від 26.10.2006р. зазначене рішення суду першої
інстанції змінено.

За
ОСОБА_7 визнано право власності на 11/18 часток майна в вигляді квартири за
АДРЕСА_2 в м. Севастополі, автомобіля ВАЗ-2101, гаража за №36, розташованого в
ГК „Східний” в            м. Севастополі.
За неповнолітньою ОСОБА_3 визнано право власності в порядку спадкоємства за
заповітом на 7/18 часток квартири за АДРЕСА_2 в м. Севастополі, 7/18 часток
автомобіля ВАЗ-2101, 7/18 часток гаражу за №36, розташованого в ГК „Східний”
в            м. Севастополі. З ОСОБА_7 на
користь ОСОБА_2, діючої в інтересах
ОСОБА_3, в рахунок відшкодування вартості 7/18 часток садового будинку,
розташованого в СОТ „Прометей” стягнуто                  9 022, 20 грн. В іншій
частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 07.04.2008р. рішення місцевого
суду Ленінського району м. Севастополя від 18.04.2006р. та рішення Апеляційного
суду м. Севастополя від 26.10.2006р. залишено без змін.

14
серпня 2008 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали заяву про ухвалення
додаткового рішення в даній справі, яким просять визнати за ними право
власності по 1/5 часток квартири за АДРЕСА_1 в м. Севастополі.

Вимоги
заяви мотивовані тим, що при ухваленні рішення суд першої інстанції не виконав
вимоги ст.56 ЦК України (в ред. 1963р.), відповідно до якої в разі, якщо угода
визнана недійсною, кожна зі сторін зобов'язана повернути іншій стороні отримане
за угодою, тобто вважають, що вимоги позову не розглянуті судом в повному
об'ємі.

Ухвалою
місцевого суду Ленінського району м. Севастополя від 27.10.2008р. в задоволенні
заяви відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та               ОСОБА_4 ставлять питання про
скасування ухвали суду першої інстанції через порушення норм матеріального,
процесуального права та неповне з'ясування обставин, що мають значення для
справи та просять ухвалити додаткове рішення, яким вимоги їх заяви
задовольнити.

Судова
колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з таких
підстав.

Відмовляючи
в ухваленні додаткового рішення в даній справі суд першої інстанції виходив з
того, що рішення в справі ухвалено в межах заявлених вимог на підставі доказів
сторін та інших осіб, які брали участь в справі та підстав для ухвалення
додаткового рішення не має.

З
такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів.

Відповідно
до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних
чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь в справі.

Згідно
до п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб,
які беруть участь в справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення
в разі, зокрема якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої
сторони подавали докази та давали пояснення, не ухвалено рішення.

Судом
першої інстанції встановлено, підтверджується матеріалами справи, що за
первинним позовом ОСОБА_7 пред'явлені вимоги зокрема щодо визнання частково
недійсним договору міни квартири за АДРЕСА_1 в м. Севастополі та квартири за
АДРЕСА_2 в м. Севастополі, укладеного 30.08.1994р. між ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_2, ОСОБА_4, який діяв за себе та неповнолітню ОСОБА_3 з одного боку та
ОСОБА_8, ОСОБА_9, який діяв за себе та неповнолітніх ОСОБА_10, ОСОБА_11 з
другого боку в частині переходу до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 права власності
кожному по 1/5 часток квартири за АДРЕСА_2 в м. Севастополі, визнавши, що за
вказаним договором міни ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перейшло право власності по &frac12; часток кожному.

Вимог
щодо визнання недійсною зазначеної угоди в цілому не заявлялося, тому рішення
суду першої інстанції є таким, що ухвалено в межах заявлених вимог (а.с. 229-231).

Апелянти
зазначають, що суд, відповідно до вимог ЦК України, обов'язково мав прийняти
рішення щодо застосування наслідків недійсності угоди незалежно від того чи
існувала така вимога у сторін в справі.

Ці
доводи апеляційної скарги судова колегія не може прийняти до уваги.

Відповідно
до ч.1 ст.41 ЦК України (в ред.1963р.) та             ч.1 ст.202 ЦК України (в
ред.2003р.), угодами визнаються дії громадян та
організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав
або обов'язків.

Судом
правильно акцентована увага на тому, що спірна угода укладалася сторонами в
справі з метою на придбання обом сім'ям окремого житла, в результаті якої
скаржники отримали окрему квартиру.

За
таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що підстав для ухвалення
додаткового рішення не вбачається, а тому апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а ухвала суду - залишенню без змін, як така, що постановлена з
додержанням вимог закону.

На підставі наведеного, керуючись ст.303, п.1 ч.2 ст.307,                п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України, судова
колегія, -

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу місцевого суду Ленінського району м. Севастополя від             27 жовтня 2008 року залишити без
змін.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Головуючий:               /підпис/                В.П. Клочко

Судді:                    /підпис/                В.М. Сундуков

/підпис/                В.І. Птіціна

Копія
вірна:

Суддя
Апеляційного суду

міста
Севастополя
В.П. Клочко