Справа
№ 22 - 2151/2008р.
Головуючий у 1 інст. - Ковальова Т.Г.
Доповідач - Шемець Н.В.
грудня 2008 року апеляційний суд Чернігівської області у складі:
головуючого - судді
суддів - Редьки А.Г.,
при секретарі - Рачовій
у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Ніжинського міськрайонного суду від 14
жовтня 2008 року в справі за поданням старшого державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції про
примусове проникнення до житла,
В апеляційній скарзіОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять скасувати ухвалу Ніжинського
міськрайонного суду від 14 жовтня 2008 року та постановити нову ухвалу про
відмову в задоволенні подання старшого державного виконавця відділу ДВС
Ніжинського МРУЮ ОСОБА_3про примусове проникнення до житла.
Оскаржуваною ухвалою  задоволено
подання старшого державного виконавця відділу ДВС Ніжинського МРУЮ ОСОБА_3про
примусове проникнення до житла - квартири АДРЕСА_1 для подальшого проведення
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ухвала суду підлягає
скасуванню в зв”язку з порушенням норм процесуального права. Апелянти
зазначають, що подання суперечить Конституції України, оскільки виселити
малолітню дитину без надання житла державний виконавець не має права, подання
державного виконавця не було погоджено з начальником відділу державної
виконавчої служби, в порушення ст.376 ЦПК України судом вирішено питання не про
примусове проникнення до житла, а про примусове входження до житла.
Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких
Задовольняючи подання старшого державного виконавця відділу ДВС Ніжинського
МРУЮ ОСОБА_3про примусове проникнення до житла, суд першої інстанції виходив з
того, що боржники чинять перешкоди  у
здійсненні виконання рішення Ніжинського міськрайонного суду  від 30 січня 2008 року про виселення їх з
Апеляційний суд погоджується з таким висновком  суду першої інстанції.
По справі встановлено, що рішенням Ніжинського міськрайонного суду  від 30 січня 2008 рокуОСОБА_1, ОСОБА_2з
їхньою неповнолітньою донькою ОСОБА_1виселено з квартири АДРЕСА_1  без надання іншого жилого приміщення за
місцем їхньої реєстрації,  в будинок
Рішення суду набрало законної сили і
звернуто до виконання.

Як вбачається з матеріалів подання, у наданий державним виконавцем термін
для добровільного виконання рішення суду боржники не виконали судове рішення,
державний виконавець двічі намагався виконати рішення суду з виходом до
квартириАДРЕСА_2 але ОСОБА_1 і ОСОБА_2, належним чином повідомлені про дату і
час виконання рішення, були відсутні за зазначеною адресою і державний
виконавець не потрапив до квартири, що підтверджується актами від 27 червня
2008 р. та від 21.08.2008 р. (а.с.249, 254).

Згідно ст.124 Конституції України судові рішення є обов”язковими до
виконання  на всій території України.

Апеляційний суд враховуючи наявність рішення суду, яке є чинним, та його
обов”язковість до виконання, приходить до висновку, що оскільки оскаржуваною
ухвалою ніяким чином не порушуються права боржників у виконавчому провадженні,
не знаходить підстав для скасування ухвали суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що подання державного
виконавця не  погоджено з начальником
відділу державної виконавчої служби не можуть бути взяті апеляційним судом до
уваги, оскільки вказане подання погоджено з виконуючим обов'язки начальника
відділу ДВС Ніжинського МРУЮ ОСОБА_4(а.с. 239), повноваження якого
підтверджуються витягом з наказу №178/3 від 11.09.2008 року (а.с.256).

Посилання апелянта на порушення судом першої інстанції
вимог ст.376 ЦПК України не можуть бути підставою для скасування ухвали суду,
оскільки  як подання державного виконавця
так і оскаржувана ухвала обгрунтовані посиланням на  ст.5 Закону України „Про виконавче провадження”
та ст.376 ЦПК України, якими визначено
право державного виконавця на звернення до суду з поданням про примусове
проникнення до житла та порядок вирішення питання про примусове проникнення до
житла, тому зазначення судом про
примусове входження до житла не змінює суті постановленої ухвали суду.

Зважаючи на наведене, апеляційний суд вважає, що оскільки
доводи апеляційної скарги не спростовують
оскаржуваної ухвали, відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ч.1
п.1, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,-

у
х  в  а
л  и  в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 -  відхилити.

Ухвалу Ніжинського
міськрайонного суду  від 14 жовтня 2008
року  - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту  проголошення,  може бути оскаржена в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: