Справа № 22-591/08
інстанції: Мусієнко Н.М.
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2008
року  М.Запоріжжя

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого: Полякова
О.З.

Суддів: Бабак A.M. Спас
О.В.

При секретарі: Винник І.С.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1
на рішення Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 05 серпня 2005 року

по
справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Дніпроенерго» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИЛА:

В червні
2001 року Відкрите акціонерне товариство «Дніпроенерго» (далі ВАТ «Дніпроенерго»)
звернулося до суду із позовом про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної
внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В
обґрунтування позовних вимог зазначав, що 07.02.2001 року ОСОБА_1, який керував
автомобілем ГАЗ 33021, державний номер НОМЕР_1, рухаючись по вул.   Жемчужній в напрямку вул.  Бородинській в м. Запоріжжі, при виїзді на
головну дорогу, не пропустив автомобіль «Ісудзу «Родео», державний номер
НОМЕР_2, який рухався по головній дорозі під керуванням водія ОСОБА_3, та скоїв
зіткнення з автомобілем «Ісудзу «Родео», який належить на праві власності ТОВ
«Юніком», та знаходиться в оренді ВАТ «Дніпроенерго». Внаслідок зіткнення,
автомобілю «Ісудзу «Родео», державний номер НОМЕР_2 заподіяні технічні
пошкодження.

Відповідно
постанови органів дізнання від 16.02.2001 року, затвердженої начальником
Ленінського РВ ЗДУ УМВС України в Запорізькій області про відмову а порушенні
кримінальної справи, причиною вказаної ДТП стало порушення водієм ОСОБА_1
Правил дорожнього руху, а саме не виконання п.п.16.10, відповідно якого на
перехресті нерівноправних доріг водій транспортного засобу, що рухається по
другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються
до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку
їх подальшого руху.

Згідно
висновків автотоварознавчої експертизи № 418 від 27.03.2001 року та
калькуляції, що є додатком до неї, вартість відновлювального ремонту автомобіля
«Ісудзу

«Родео», державний номер
НОМЕР_2, складає
19184 грн. 00 коп. Вартість
експертного дослідження складає 852.00 грн.

Посилаючись
на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача на його
користь матеріальну шкоду в сумі 19184 грн. 00 коп., вартість експертного
дослідження в сумі 852.00 грн., та державне мито в сумі 200.36 грн.

Рішенням
Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 05 серпня 2005 року позовні
вимоги ТОВ «Дніпроенерго» задоволено.

Стягнуто
з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Дніпроенерго» матеріальну шкоду в сумі 19184.00
гривень, вартість експертного дослідження в сумі 852.00 гривень, та державне
мито в сумі 200.36 гривень. Всього 20236.00 гривень.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення як таке, що не
відповідає дійсним обставинам справи, ухвалено з порушенням норм матеріального
та процесуального права, та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Вислухавши
суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши обставини справи та
доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно
до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно
ст. 440 ЦК України,
1963 року, який діяв на момент виникнення правовідносин, шкода, заподіяна
організації підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, якщо не доведе, що
вона заподіяна не з її вини.

З
матеріалів справи вбачається, що 07.01.2001 року сталася ДТП, учасниками якої
є водій автомобіля ГАЗ 33021, державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1, та водій
автомобіля «Ісудзу «Родео», державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_3 В
результаті ДТП автомобілям
причині технічні ушкодження.

Відповідно
ст. 450 ЦК України,
організації і громадяни, діяльність яких пов'язана з підвищеною небезпекою для
оточення, зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну джерелом підвищеної
небезпеки, якщо не доведуть, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або
умислу потерпілого.

Задовольняючи
позов ВАТ «Дніпроенерго», та стягуючи зОСОБА_1 на користь ВАТ «Дніпроенерго»
матеріальну шкоду у розмірі 19184.00 гривень, суд виходив з того, що відповідачем
ОСОБА_1 не доведено, що ДТП
сталася внаслідок непереборної сили, а навпаки, відповідно постанови
органів дізнання від 16.02.2001 року, затвердженої начальником Ленінського РВ
ЗДУ УМВС України в Запорізькій області про відмову в порушенні кримінальної
справи, та висновком експерта № 210 від 01.06.2004 року, виданого
науково-дослідним експертно- криміналістичним центром при УМВС України в
Запорізькій області, встановлено, що причиною дорожньо-транспортної пригоди
стало порушення водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, а саме не виконання
п.п.16.10, відповідно якого на перехресті нерівноправних доріг водій
транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу
транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин
по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Судова
колегія, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає, що немає підстав для
задоволення апеляційної скарги, оскільки суд першої інстанції при розгляді
справи повно та всебічно з'ясував обставини справи на які посилалися сторони,
дав належну правову оцінку правовідносинам, які склалися між учасниками
процесу, та правомірно дійшов висновку про вину водіяОСОБА_1 в даній ДТП, оскільки ним
порушені Правила дорожнього руху, а саме п.16.10, невиконання якого є в
причинному зв'язку з ДТП.

Посилання
апелянта в апеляційній скарзі на те, що висновки експертів є не вірними, так як
вихідні дані експертного дослідження не відповідають протоколу огляду місця
дорожньо-транспортної пригоди, відповідно якого ДТП сталася в умовах ожеледиці, тому

відповідальність
дій обох водіїв вимогам ПДР виходить за межі експертного дослідження,
безпідставні, та не відповідають обставинам справи, оскільки це питання,
ухвалою суду про призначення судової автотехнічної експертизи від 28.05.2003
року, ставилося перед експертами, та відповідно висновків експерта № 210 від
01.06.2004 року, виданого науково-дослідним експертно- криміналістичним центром
при УМВС України в Запорізькій області визнано, що питання про відповідність
дій водіїв вимогам Правил дорожнього руху в дорожніх (погодних) умовах
(наявність ожеледиці) не виходить за межі експертного дослідження (а.с. 91).

Рішення
є обґрунтованим, постановлено з додержанням норм матеріального та
процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду,
а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись
ст.ст.307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 05 серпня 2005 року по цій
справі залишити без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до
Верховного Суду України протягом двох місяців.