НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

22 вересня 2008 року         справа №
2-1482-2008        м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд  Волинської області в складі:

головуючого
Ференс-Піжук О.Р.,

при секретарі                                     Марчак
Т.М.,

з участю позивача                             ОСОБА_1,

представника позивача                     ОСОБА_3,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку,-  суд

встановив:

01 вересня 2008 року ОСОБА_1 звернулася
в суд з позовом про визнання права власності на земельну ділянку, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Вимоги мотивує тим, що 16 квітня 2008 року
було придбано у відповідача житловий будинок з господарськими спорудами за
вищевказаною адресою, згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від
16.04.2008 року. 01 липня 2008 року право власності позивача на нерухоме майно
було зареєстроване у КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації».
Відповідач по справі є попереднім власником житлового будинку АДРЕСА_1, яким
він володів на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від
07.06.2007 року. Крім того, відповідно до вказаного свідоцтва, відповідач
успадкував і земельну ділянку по вул. Пархоменка в с. Жовтневому м.
Нововолинська.  Відповідач не одержав
Акта про право приватної власності на землю, та не зареєстрував своє право
власності на землю після отримання свідоцтва про право на спадщину за
заповітом, а 16 квітня 2008 року між сторонами було укладено договір
купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1, і не було укладено договору
купівлі-продажу земельної ділянки біля будинку. На даний час укладення договору
купівлі-продажу земельної ділянки
неможливе через те, що власником будинку є позивач, що виключає
можливість отримання державного акта на право приватної власності на землю
відповідачем, державний акт на право приватної власності на землю оформлений на
іншого власника, який помер. Позивач придбавши будинок, одночасно набула і
право власності на земельну ділянку
площею 0,15 га, яка розміщена під будинком за адресою АДРЕСА_1, тому
просить визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на
землюНОМЕР_1, виданий на ім'я ОСОБА_4 та визнати право власності позивача на
земельну ділянку, яка розміщена за адресою АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просять постановити
рішення, яким визнати за позивачем право власності на земельну ділянку, яка
розміщена за адресою АДРЕСА_1 та визнати недійсним Державний акт на право
приватної власності на землюНОМЕР_1, виданий 13 жовтня 1997 року на ім'я
ОСОБА_4.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, подав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності,
позовні вимоги визнає повністю.

Представник третьої особи не з'явився в
судове засідання, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його
відсутності.

Заслухавши пояснення позивача, її
представника, дослідивши письмові докази справи в їх сукупності, суд встановив,
що за ОСОБА_1 слід визнати право власності на земельну ділянку, яка розміщена
за адресою АДРЕСА_1 та визнати недійсним Державний акт на право приватної
власності на землю НОМЕР_1, виданий 13 жовтня 1997 року на ім'я ОСОБА_4.

Згідно Державного акта на право
приватної власності на землю НОМЕР_1, виданого 13 жовтня 1997 року (а.с.6)
земельна ділянка розташована на території АДРЕСА_1 передана ОСОБА_4 у приватну
власність для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного
господарства.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_4 померла  ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.8).

Як вбачається з свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 07 червня 2007 року ( а.с.10) спадкоємцем майна
ОСОБА_4 є ОСОБА_2, спадкове майно складається з земельної ділянки площею 0,15
га розташованої на території АДРЕСА_1, яка передана для обслуговування
житлового будинку та ведення підсобного господарства.

ОСОБА_2 передав у власність ОСОБА_1
житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1, що
підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 16 квітня 2008
року (а.с.9), витягом з Державного реєстру правочинів (а.с.11).

Відповідно до технічного паспорту на
житловий будинок від 26.06.2008 року (а.с.16-21), витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно (а.с.12) ОСОБА_1 належить на праві приватної
власності на підставі договору купівлі-продажу від 16.04.2008 року житловий
будинок АДРЕСА_1.

Згідно статті 125 Земельного Кодексу України право власності та право
постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником
або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного
користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Як зазначено в статті 377 ЦК України, до особи, яка придбала житловий
будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку,
на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах,
встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку,
будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача
переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята
житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка
є необхідною для їх обслуговування.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позов задовольнити в повному об'ємі та
визнати за ОСОБА_1 слід визнати право власності на земельну ділянку, яка
розміщена за адресою АДРЕСА_1 та визнати недійсним Державний акт на право
приватної власності на землюНОМЕР_1, виданий 13 жовтня 1997 року на ім'я
ОСОБА_3.

Керуючись ст.ст. 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, ст. 377, 392 ЦК України-суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
земельну ділянку, яка розміщена за адресою АДРЕСА_1.

Визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_1,
виданий 13 жовтня 1997 року на ім'я ОСОБА_3.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до
апеляційного суду Волинської області протягом 20 днів після подачі заяви про
апеляційне оскарження рішення суду, яка може бути подана протягом 10 днів з дня
проголошення рішення.

Рішення суду набуває законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею
294 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього
строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий   підпис

Згідно з оригіналом

Суддя
О.Р. Ференс-Піжук