Справа № 22Ц-4829/2008 р.                              Головуючий в 1
інстанції Волчко А.Я.
Доповідач Корзаченко І.Ф.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня
2008 року  колегія судової
палати  в цивільних справах апеляційного
суду Київської області в складі :

головуючого       Корзаченко І.Ф.,

суддів                  Сліпченка
О.І.,Волохова Л.А.

при секретарі      Терех Т.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні
в місті Києві цивільну справу  за
апеляційними  скаргами ОСОБА_1  та ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського
районного суду від 28 жовтня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності,
відшкодування майнової та моральної шкоди,

встановила:

У травні  2005
року  ОСОБА_2  звернувся
до  суду  з  позовом
до ОСОБА_1 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права
власності. Позов  обґрунтував тим, що він
є власником 88/100 частини будинку АДРЕСА_1 в м. Боярка. Відповідачу належить  12/100 частин цього будинку. Відповідач не
бажає укласти з ним договір користування приміщенням в будинку. Частка
відповідача по відношенню до його частки є незначною, житловий будинок є
неподільним, сумісне проживання в ньому неможливе, припинення права відповідача
на його частку у спільній частковій власності на завдасть шкоди його інтересам
та інтересам його сім'ї.

Крім цього відповідачем була зруйнована частина спадкового будинку,
вартість ремонтно-будівельних робіт встановлена експертизою, внаслідок
неправомірних дій відповідача йому заподіяна моральна шкода, яку він оцінює в
10000 гривень.

Позивач просив   припинити право
ОСОБА_1 на 12/100 частин у праві спільної часткової власності на житловий
будинок АДРЕСА_1 в м. Боярка та визнати за ним право власності на 12/100 частин
цього будинку.Стягнути з нього на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за 12/100
частин будинку у розмірі 13222.32 гиивні, які знаходяться на депозитному
рахунку Києво-Святошинського районного суду. Стягнути з ОСОБА_1 на його користь
5204 гривні вартості ремонтно- будівельних робіт по відновленню зруйнованого
даху, та 10000 гривень  на
відшкодування  моральної шкоди, а також
588.60 гривень витрат на проведення експертизи.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду від 28 жовтня 2008 року позов задоволено частково. Постановлено
припинити право ОСОБА_1 на 12/100 частин у праві спільної часткової власності
на житловий будинок АДРЕСА_1 в м. Боярка. Визнати за ОСОБА_2 право власності на
12/100 частин вказаного будинку. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову
компенсацію за 12/100 частин будинку у розмірі 13222,32 грн., які знаходяться
на депозитному рахунку Києво-Святошинського районного суду. Стягнути з
відповідача на користь позивача 588,60 грн. витрат на проведення експертизи.

В решті позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі
відповідач ОСОБА_1 просить скасувати рішення з підстав порушення норм
матеріального і процесуального права і ухвалити рішення про відмову в позові.

В апеляційній скарзі позивач
ОСОБА_2 просить скасувати рішення в частині відмови йому в позові про відшкодування
майнової і моральної шкоди і ухвалити в цій частині рішення про задоволення
позову.

Апеляційні скарги підлягають
до задоволення частково з таких підстав.

Задовольняючи  вимоги
ОСОБА_2 про припинення права вланості відповідача на частину будинку,
суд виходив з того, що позивачу ОСОБА_2 належить 88/100 частин будинку АДРЕСА_1
в м. Боярка, а  відповідачу ОСОБА_1
належить 12/100 його частин.

З  такими висновками суду не можна погодитись,
оскільки суд їх дійшов без повного з'ясування
обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ст. 215 ЦПК
України в рішенні суду повинні бути зазначені встановлені судом обставини і
визначені відповідно до них правовідносини, мотиви, з яких суд вважає
встановленою наявність або відсутність фактів, якими обгрунтовувалися вимоги чи
заперечення, бере до уваги або відхиляє докази.

На порушення вказаної норми
суд в рішенні не зазначив на підставі чого він дійшов висновку про належність
сторонам права власності на зазначені судом частки будинку.

У справі відсутні  належні правоустановчі документи про право
власності сторін на частки в будинку.

Позивач посилався на те, що
на підставі договору дарування батько подарував йому 9/20 частин будинку
АДРЕСА_1 в м. Боярка, але договір дарування у справі відсутній.

З непосвідченої копії
рішення  Києво-Святошинського районного
суду від 4 березня 2005 року  вбачається,
що визнане частково недійсним свідоцтво про право на спадщину від 4 листопада
1994 року, виданого на ім'я ОСОБА_3 в частині 11/40 частин будинку. Визнаний
частково недійсним в частині 11/40 частин будинку договір дарування від 10
травня 2003 року, яким ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_1   11/20 частин будинку. За ОСОБА_2 визнане
право власності на 11/40 частин вказаного будинку.  У мотивувальній частині рішення зазначено, що
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повинно належати по 11/40 частин будинку.

Ухвалою
Київо-Святошинського районного суду від 14 березня 2005 року виправлена описка
в рішенні від 4 березня 2005 року і
ухвалено зазначити розмір часток 11/80, а не 11/40 часток будинку.

Проте, з урахуванням того,
що  позивачу  подаровані батьком 9/20 частин будинку, (що
становить 36/80 частин),  рішенням суду
від 4 березня 2005 року за ОСОБА_2 визнане право  власності на
11/80 частин і за ОСОБА_3 залишилось 11/80 частин будинку, то в
сумі  вказані частки не становлять
одиниці (36/80 + 11/80 +11/80=58/80).

З довідки КП БТІ
Києво-Святошинської районної ради від 21 жовтня 2008 року вбачається, що за
ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 11/20 частин будинку за адресою м.
Боярка  АДРЕСА_1.

У позовній заяві ОСОБА_2
зазначав, що  розмір належної йому частки
в будинку  88/100, а відповідачу -
12/100  визначений  висновками
будівельно-технічної експертизи.

При цьому позовних вимог про
зміну розміру часток в праві власності на будинок позивач не заявляв.

Суд не уточнив у позивача
суті  позовних вимог, не з'ясував розміру
часток  у праві власності сторін на
будинок.

Відповідно до ст. 365 ЦК
України однією з умов припинення права особи на частку у спільному майні є те,
що частка є незначною і не може бути виділена в натурі.

Не можна визнати обгрунтованим висновок суду
про неможливість виділення в натурі належної відповідачу частки у праві
власності на будинок, якщо розмір часток не встановлений.

Відповідно до роз'яснень, що
містяться у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991
року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий будинок»
розмір грошової компенсації визначається за дійсною вартістю будинку на
час розгляду справи.

Визначаючи розмір грошової
компенсації, суд послався на висновок
судово-будівельної експертизи від 6 лютого 2008 року. Проте, у цьому
висновку  визначена залишкова вартість
будинку за даними, зазначеними в технічному паспорті БТІ, а дійсна ватрість
будинку не визначена.

За таких обставин висновок
суду про виділення відповідачу грошової компенсації  не можна визнати обгрунтованим.

Відмовляючи ОСОБА_2 в позові
про відшкодування майнової і моральної шкоди, суд зазначив, що позивач не надав
доказів стосовно руйнування відповідачем його частини будинку.

При цьому на порушення вимог
ст. 215 ЦПК України суд в рішенні не зазначив мотивів, з яких бере до уваги або
відхиляє докази.

Оскільки суд  неповно з'ясував обставини справи, порушив
норми матеріального і процесуального права, рішення  суду необхідно скасувати.

Суд апеляційної інстанції не
має можливості вирішити спір без уточнення позовних вимог, тому справу
необхідно передати на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 309, 311 ЦПК
України, колегія,-

ухвалила:

Апеляційні скарги
ОСОБА_1  та ОСОБА_2 задоволити
частково.  Рішення Києво-Святошинського
районного суду від 28 жовтня 2008 року скасувати і  справу передати на новий розгляд до того ж
суду іншим суддею.

Ухвала набирає законної сили
з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий

Судді

Справа № 22Ц-4829/2008 р.                              Головуючий в 1
інстанції Волчко А.Я.

Категорія 5
Доповідач Корзаченко І.Ф.

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня
2008 року  колегія судової
палати  в цивільних справах апеляційного
суду Київської області в складі :

головуючого       Корзаченко І.Ф.,

суддів                   Сліпченка
О.І.,Волохова Л.А.,

при секретарі      Терех Т.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні
в місті Києві цивільну справу  за
апеляційними  скаргами ОСОБА_1  та ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського
районного суду від 28 жовтня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності,
відшкодування майнової та моральної шкоди,

встановила:

Враховуючи, що для складення
ухвали в повному обсязі необхідний тривалий час, відкласти її складення до 23
грудня 2008 року, проголосивши резолютивну частину.

Керуючись ст.209 ЦПК України,
колегія,-

ухвалила:

Апеляційні скарги
ОСОБА_1  та ОСОБА_2 задоволити частково.  Рішення Києво-Святошинського районного суду
від 28 жовтня 2008 року скасувати і
справу передати на новий розгляд до того ж суду іншим суддею.

Ухвала набирає законної сили
з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного
Суду України протягом двох місяців.

Головуючий

Судді