Справа № 22ц - 32/2008 р                                                    Головуючий по першій інстанції
Категорія: 41                                                                                       Пироженко С.А.
апеляційній інстанції Корнієнко Н.В.
РІШЕННЯ

іменем України

29 січня 2008 року                    Колегія суддів судової палати в цивільних справах

апеляційного суду Черкаської області
в складі:

головуючого                               Адаменко Л.В.

суддів                                         Корнієнко Н.В., Бурлаки В.О.

при секретарі                              Шанауріній І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу представника відповідача ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 на рішення Соснівського районного суду
м.Черкаси від 11 грудня 2006 року та на додаткове рішення від 24 січня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_3 і ОСОБА_4, що діє в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_1, третя особа - Перша Черкаська нотаріальна контора про
визнання свідоцтва про право на спадщину незаконним, -

встановила:

22 листопада 2005 року до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно після смерті матері ОСОБА_6 звернувся
ОСОБА_7. Відповідачем по справі він поставив
свого брата ОСОБА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач ОСОБА_7 помер.

Після його смерті, як правонаступники, в справу вступили позивачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4, що діє в інтересах ОСОБА_5. При цьому вони подали позовну заяву до ОСОБА_1, третя особа - Перша Черкаська нотаріальна контора про визнання
свідоцтва про право на спадщину незаконним, мотивуючи тим,
що в зв'язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 їх баби ОСОБА_6 залишилося спадкове майно у вигляді 29/50 частини жилого будинку
по АДРЕСА_1.

Вказану спадщину їх батько прийняв шляхом вступу в управління спадковим майном.

26 жовтня 2005 року відповідач ОСОБА_1 одержав свідоцтво про право на спадщину на вказане спадкове майно. Позивачі вважають
дане свідоцтво незаконним, так як при подачі заяви до нотаріальної
контори ОСОБА_1 ввів в оману нотаріуса, вказавши, що інших
спадкоємців крім нього, немає.

2

Відповідач ОСОБА_1 не подавав заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, у встановлений законом строк
спадщину не прийняв, в управління або володіння спадковим
майном не вступив, оскільки проживав за іншою адресою.

Тому просять
визнати свідоцтво про право на спадщину за законом від 26 жовтня 2005 року,
видане на ім'я ОСОБА_1 на спадкування 29/50 частин жилого будинку за адресою
АДРЕСА_1, недійсним.

Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 11 грудня 2006 року визнано свідоцтво про право на спадщину за законом від 26
жовтня 2005 року, видане на ім'я ОСОБА_1 на спадкування
29/50 частини жилого будинку з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1, недійсним.

Додатковим рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 24 січня 2004
року визнано право власності в порядку спадкування
за ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на 29/50 частини жилого будинку з надвірними спорудами за
адресою: АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з даними рішеннями суду, представник відповідача ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати
рішення суду від 11 грудня 2006 року та ухвалити нове про відмову в задоволення
позову. В іншій апеляційній скарзі просить також скасувати додаткове рішення від 24 січня 2007 року і відмовити в
ухваленні додаткового рішення.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи в межах позовних
вимог та доводів апеляцій, колегія приходить до наступного.

Як видно з матеріалів справи, після смерті спадкодавця ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 залишилася спадщина у вигляді 29/50 частини жилого
будинку, розташованого по АДРЕСА_1 (а.с.6,7,49).

Спадкоємцями на час відкриття спадщини були два сини - ОСОБА_7 та
ОСОБА_1 (а.с.4,50).

Обидва спадкоємці протягом часу, встановленому для прийняття спадщини,
заяви до нотаріальної контори не подавали. І лише 26
жовтня 2005 року відповідачем ОСОБА_1 була подана така заява і в цей день
одержано свідоцтво про право на спадщину за законом в тому числі на вказані вище 29/50 частини жилого будинку
(а.с.44,62).

Суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення про задоволення позову керувався нормами спадкового законодавства, що
регулювалися Цивільним Кодексом, 1963 року, оскільки спадщина відкрилася
ІНФОРМАЦІЯ_2, коли діяли норми даного Кодексу.

Колегія вважає, що вирішення спору
судом таким чином, є лише частково вірним.

Суд вірно прийшов до висновку про те, що ОСОБА_7 мав право на спадщину
після смерті матері ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2,
оскільки він, відповідно до норми ст. ст. 548, 549 ЦК, 1963р., прийняв спадщину, так як фактично вступив в управління і володіння спадковим майном. Про це
свідчить довідка виконкому Соснівської районної ради м.Черкаси за №16 від
21.11.2005 року (а.с.8).

І хоча пізніше, 15 лютого 2007 року, цим же органом була видана
представнику відповідача інша довідка про те, що
ОСОБА_7 в період з 1992 року по грудень 1999 року за
адресою: АДРЕСА_1 не був прописаний і не проживав, колегія вважає за необхідне оцінити дану довідку критично, оскільки
попередня довідка, що містить протилежні дані, ніким не відкликана (а.с.118).

Крім того, слід зауважити, що і в судовому засіданні, і в апеляційній
скарзі представник відповідача визнавала
ту обставину, що ОСОБА_7 мав право на половину спадщини після смерті матері так само як і її довіритель ОСОБА_1 Вона також
не заперечувала, що ОСОБА_7 вступив в управління та
володіння спадковим майном, зокрема жилим будинком (а.с.81,116).

3

Проте, колегія судців вважає, що суд першої інстанції не звернув увагу та
не перевірив належним чином докази, надані
відповідачем щодо прийняття останнім спадщини після смерті спадкодавця.

Так, на а.с. 44 міститься заява відповідача ОСОБА_1, подана до нотаріальної
контори 26 жовтня 2005 року про прийняття спадщини
та про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, в якій
зазначено нотаріусом, що факт прийняття спадщини заявник підтвердив наявністю ощадних книжок на руках у спадкодавця та сумісним
проживанням та розпорядженням майном, що
підтверджуються даними домової книги.

Вказані твердження ніким в судовому засіданні не спростовані і тому є
доказом того, що і відповідач ОСОБА_1 також в свій час після відкриття спадщини
вступив в управління та володіння спадковим
майном - 29/50 частинами жилого будинку, розташованого по АДРЕСА_1.

З зазначеного випливає, що позов про визнання свідоцтва про право на
спадщину за законом від 26 жовтня 2005 року,
видане на ім'я ОСОБА_1 на спадкування 29/50 частини
жилого будинку по АДРЕСА_1 може бути визнано незаконним лише
частково - його 1/2 частина.

Що стосується додаткового рішення суду від 24 січня 2007 року, яким визнано
право власності в порядку спадкування за ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 на 29/50 частини жилого будинку з
надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1, то і дане рішення
не може залишатися в силі.

Так, позивач ОСОБА_7 22 листопада 2005 року звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на
спадкове майно (а.с.2).

Після смерті
позивача ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 в справу вступили два спадкоємці - його син ОСОБА_3 і ОСОБА_4, що діє в інтересах дочки
ОСОБА_5(а.с.30 - 33).

При цьому вони подали позовну заяву про визнання свідоцтва про право на спадщину
незаконним (а.с.71).

Про визнання за ними права власності на спадкове майно в заяві мова не
йшла. Про те, що вони підтримують раніше
подану ОСОБА_7 позовну заяву, вони також не підтвердили.

Крім того, при слуханні справи в судовому засіданні вели мову лише про
визнання свідоцтва про право на спадщину
недійсним, про що підтвердили і в судових дебатах (а.с.80-81).

Тому суд при ухваленні додаткового рішення від 24 січня 2007 року про
визнання за позивачами права власності на спадкове
майно вийшов за межі позовних вимог, оскільки сторони з цього приводу не подавали докази та не давали пояснення при
розгляді справи.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є
невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення або неправильне застосування норм матеріального
або процесуального права.

За таких обставин рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 11
грудня 2006 року та додаткове рішення від
24 січня 2007 року підлягають скасуванню з винесенням
нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307,309, 314,
316 ЦПК України, колегія судців, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 11 грудня 2006 року та на
додаткове рішення від 24 січня 2007 року по справі
за позовом ОСОБА_3 і ОСОБА_4, що діє в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_1, третя особа - Перша Черкаська нотаріальна контора про визнання свідоцтва про право на спадщину незаконним,
скасувати.

4

Позовні вимоги
ОСОБА_3 і ОСОБА_4, що діє в інтересах
ОСОБА_5, задовольнити частково.

Визнати недійним 1/2 частину свідоцтва про право на спадщину за законом від
26 жовтня 2005 року, видане на ім'я ОСОБА_1 на спадкування
29/50 частини жилого будинку з надвірними
спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до Верховного Суду України на протязі двох місяців
з дня його проголошення.