У х в а л а

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

20 листопада2008 року                                                                м. Київ

Колегія  суддів Судової палати у

цивільних  справах Верховного Суду
України в складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Балюка М.І.,

Барсукової В.М.,

Гнатенка А.В.,

Гуменюка В.І.,

Жайворонок Т.Є.,

Косенка В.Й.,

Костенка А.В.,

Левченка Є.Ф.,

Лихута Л.М.,

Луспеника Д.Д.,

Мазурка В.А.,

Охрімчук Л.І.,

Перепічая В.С.,

Прокопчука Ю.В.,

Романюка Я.М.,

Сеніна Ю.Л.,

розглянувши
в судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 на
неправомірні дії начальника державної податкової інспекції у Фрунзенському
районі м. Харкова за скаргою ОСОБА_1 про перегляд у зв'язку з винятковими
обставинами ухвали колегії суддів з розгляду цивільних справ у касаційному
порядку апеляційного суду Луганської області від 29 червня 2007 року,

в с т а н о в и л а :

У червні 2004 року заявниця звернулася до суду зі скаргою на неправомірні
дії начальника державної податкової інспекції у Фрунзенському районі м. Харкова
( далі - ДПІ у Фрунзенському районі м. Харкова) , посилаючись на те, що їй було
присвоєно ідентифікаційний номер платника
податків та інших обов'язкових
платежів.

За релігійними переконаннями вона не
бажала використовувати  зазначений номер
і після  внесення змін до Закону України
від 16 липня   1999 року “Про державний
реєстр фізичних осіб -  платників  податків та
інших  обов'язкових платежів”
звернулася до ДПІ у Фрунзенському районі м. Харкова із заявою про застосування
відносно неї  альтернативної форми обліку
платників податків та інших обов'язкових
платежів, але її заяву залишено без задоволення. Вважаючи зазначені дії
посадової особи незаконними та такими, що порушують її конституційні  права, ОСОБА_1 оскаржила їх у судовому
порядку та просила скаргу задовольнити.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30 липня  2004 року скаргу задоволено. Зобов'язано ДПІ
у Фрунзенському районі            м.
Харкова зробити на одній зі сторінок паспорта ОСОБА_1, призначених для
особливих відміток, запис про наявність у неї права здійснювати будь-які
платежі без ідентифікаційного номера, посвідчити цей запис підписом начальника
й гербовою печаткою ДПІ у Фрунзенському районі м. Харкова, а також анулювати в
Державному  реєстрі фізичних осіб
платників податків та інших обов'язкових платежів присвоєний  ідентифікаційний  номер.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 28 жовтня             2004 року  рішення Фрунзенського районного суду м.
Харкова від 30 липня 2004 року змінено. Визнано бездіяльність податкового
органу неправомірною і зобов'язано ДПІ у Фрунзенському районі м. Харкова
задовольнити вимоги ОСОБА_1 й внести в її паспорт відмітку про наявність у неї
права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного  номера.

Ухвалою колегії суддів з розгляду цивільних справ у касаційному порядку
апеляційного суду Луганської області від 29 червня 2007 року касаційну скаргу
ОСОБА_1 відхилено та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 28 жовтня
2004 року  залишено без змін.

У поданій скарзі ОСОБА_1 просить переглянути у зв'язку з винятковими
обставинами ухвалу колегії суддів з розгляду цивільних справ у касаційному
порядку апеляційного суду Луганської області від 29 червня 2007 року,
посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одного й того
самого  положення закону.

На підтвердження неоднакового застосування зазначених норм права заявник
наводить постанову Вищого
адміністративного  суду України
від          15 березня  2007 року за тотожною вимогою позивачів.

Скарга підлягає  задоволенню
частково  з таких  підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 354 ЦПК
України підставою оскарження у зв'язку з
винятковими обставинами судових рішень у цивільних справах після їх перегляду у касаційному порядку є неоднакове застосування
судом касаційної інстанції одного i
того самого положення закону.

Зокрема, з 1 вересня 2005 року
набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС
України), призначення якого полягає у визначенні повноважень адміністративних
судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення                       до адміністративних
судів і порядок здійснення адміністративного
судочинства.

Частиною 2 ст. 4 цього Кодексу
визначено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 17 цього
Кодексу компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної  дії), дій чи бездіяльності.

Суб'єктом владним повноважень
відповідно до п. 7 ч.1 ст. 3 цього Кодексу є орган державної влади, орган
місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до вимог чч. 7, 10
Прикінцевих та перехідних положень КАС України після набрання чинності цим
Кодексом заяви і скарги у справах, що виникають з адміністративно-правових
відносин, розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. Касаційні скарги
(подання) на рішення загальних судів у справах, визначених  пунктом
7 цього  розділу, що подані до
набрання чинності цим Кодексом і не розглянуті Верховним Судом України,
передаються для вирішення до Вищого адміністративного суду  України.

Як убачається з матеріалів  справи, на час вирішення судами першої  та апеляційної інстанцій справа була
розглянута за правилами Цивільного процесуального кодексу  України.

У касаційному порядку справа
розглядалася в червні 2007 року в період дії
Кодексу адміністративного судочинства України.

Оскільки спір, що виник між
сторонами, є публічно-правовим, його вирішення
відноситься до компетенції адміністративних  судів.

Тому касаційний розгляд справи після 1 вересня 2005 року повинен
здійснювати Вищий адміністративний суд України.

Ураховуючи, що справа в касаційному порядку розглянута неповноважним касаційним
судом, ухвала колегії суддів з розгляду цивільних справ у касаційному порядку
апеляційного суду Луганської області від 29 червня 2007 року підлягає скасуванню, а справа -
направленню для касаційного розгляду до Вищого адміністративного суду України.

Керуючись ст. ст. 358, 359  ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу колегії суддів з розгляду цивільних справ у касаційному порядку
апеляційного суду Луганської області від 29 червня 2007 року скасувати, а
справу передати до Вищого адміністративного суду України для її розгляду в  касаційному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г. Ярема

Судді: М.І.  Балюк

Л.М. Лихута

В.М. Барсукова

Д.Д. Луспеник

А.В. Гнатенко

В.А. Мазурок

В.І. Гуменюк

Л.І.  Охрімчук

Т.Є. Жайворонок

В.С. Перепічай

В.Й.Косенко
А.В. Костенко                            Є.Ф.  Левченко

Ю.В. Прокопчук  Я.М. Романюк   Ю.Л. Сенін