Справа №22 - 854
2008 року.                   Головуючий
у 1-й інстанції - Ковальова О.Б.                                                                        Доповідач
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 жовтня  2008
року.

Судова палата у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

Головуючої
- Вербицького В.С.

Суддів
- Єгорової С.М., Дуковського О.Л.

При
секретарі - Тітенко Л.В.

Адвоката
- ОСОБА_1

Розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргоюОСОБА_2, на
рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29
лютого 2008 року.

Заслухавши
доповідача, пояснення ОСОБА_2 та адвоката, які підтримали апеляційну скаргу,
пояснення представника відповідача, який проти скарги заперечував, колегія
суддів  судової палати

Встановила:

ОСОБА_2
звернувся з позовом до Державного підприємства по видобутку бурого вугілля
«Бурвугілля» (ДП «Бурвугілля») про поновлення на роботі, стягнення заробітної
плати за вимушений прогул та відшкодування моральної шкоди.

Посилався
на те, що з 1984 року працював помічником
машиніста електровозу, а з 1988 року машиністом електровозу розрізу
«Морозівський» ДХК «Олександрія вугілля».

У
березні 2007 року підприємства ДХК «Олександріявугілля» були об'єднані і стали
називатись ДП «Бурвугілля».

З
моменту організації ДП «Бурвугілля» без попередження, без його заяви, без
запису в трудовій книжці підприємство перейшло на форму трудового договору, як
трудова угода.

11
жовтня 2007 року його повідомили про звільнення у зв'язку із закінченням
трудової угоди.

Просив
поновити на роботі, стягнути заробітну плату за вимушений прогул та
відшкодувати 1500 грн. моральної шкоди.

Рішенням
Олександрійського міськрайонного суду від 29 лютого 2008 року в позові
відмовлено.

В
апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду у зв'язку з
порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновку
суду обставинам справи.

Обговоривши
доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає
задоволенню, рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення, з наступних
підстав.

Відмовляючи
в позові, суд дійшов висновку, що позивач працював у ДП «Бурвугілля» за
трудовими угодами, які мають цивільно-правовий характер, тому підстав для
поновлення на роботі немає.

Такий
висновок не відповідає обставинам справи та суперечить чинному законодавству
про працю.

Матеріалами
справи доведено, що позивач ОСОБА_2 з 1984 року працював помічником машиніста,
а з 1988 року  машиністом електровозу вугільного
розрізу «Морозівський», який  являвся
структурним підрозділом ДХК «Олександріявугілля».

Наказом
Міністерства палива та енергетики України від 27 вересня 2004 року розріз
«Морозівський» переданий орендарю ТОВ «ІВОК «Ексилерент».

Рішення
Господарського  суду Дніпропетровської
області від 22.06.2006 року договір оренди було розірвано, після чого розріз
«Морозівський» включено і прийнято на баланс ВО «Бурвуглекомплекс», який згідно
наказу Мінвуглепрому від 27 січня 2007 року разом з розрізом «Морозівський»
увійшов у новостворене ДП «Бурвугілля».

В
трудовій книжці позивача останній запис про те, що він працює машиністом
електровоза розрізу «Морозівський» ТОВ УВОК «Ексилерент».

Згідно
листа  Регіонального відділення по
Кіровоградській області Фонду Державного майна
України від 17.05.2007 року, розріз «Морозівський» входить до складу ДП
«Бурвугілля» (а.с.28).

А
відповідно до повідомлення прокурора м. Олександрії від 12.11.2007 року,
трудові книжки колишніх працівників ТОВ ІВОК «Ексилерент» знаходяться у
опечатаному сейфі на території  ДП
«Бурвугілля» (а.с.30). Оформлення трудових відносин з працівниками не зроблено.

Відповідно
до ст.36 ч.2,3 КЗпП, зміна підпорядкованості підприємства, а також у разі зміни
власника  підприємства та у разі його
реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія
трудового договору  працівника
продовжується. Припинення трудового договору можливе лише у разі скорочення
чисельності або штату працівників (п.1 ч.1 ст.40 КЗпП).

Колегія
суддів, виходячи з наведених обставин вважає, що не внесення в трудову  книжку позивача записів про його роботу в
різних підприємствах, до яких в порядку реорганізації входив  розріз «Морозівський», не свідчить про
припинення трудового договору. Відповідно до ч.2,3 ст.36 КЗпП трудовий договір
має місце між позивачем та ДП «Бурвугілля».

Укладення
з позивачем  трудових угод з продовженням
на певні строки дає  підстави для
висновку про небажання керівника ДП «Бурвугілля» відповідно до  вимог наведених норм закону належно оформити
трудовий договір.

Крім
того, необхідно відзначити,  що трудова
угода між позивачем та відповідачем від 28 березня 2007 року відповідає вимогам
ст.21 КЗпП щодо вимог до трудового договору, укладеного у письмовій формі, з
дотримання ЄТКД, що  передбачено п.1.2
трудової угоди.

Трудові
угоди з позивачем переукладались 4-ри рази, до 10 жовтня 2007 року.

Відповідно
до ч.2 ст.39-1 КЗпП, трудові угоди, що були переукладені один чи декілька разів
вважаються такими, що укладені на невизначений строк.

Таким
чином, з урахуванням наведених обставин, що дія трудового договору з позивачем
на період реорганізації розрізу «Морозівський» продовжується, скорочення
чисельності або штату працівників не мало місця, укладені трудові угоди
свідчать про трудовий договір на невизначений строк, звільнення позивача з
роботи необхідно визнати незаконним.

Та
обставина, що наказу про звільнення позивача з роботи немає, не дає підстав для
висновку про відсутність звільнення, оскільки після закінчення строку останньої
трудової угоди, тобто з 11 жовтня 2007 року він до роботи не допущений. Факт
припинення трудового договору має місце.

З
урахуванням викладеного, рішення суду підлягає
скасуванню з ухваленням  нового
рішення, яким позов слід задовольнити, поновити ОСОБА_2 на роботі машиніста
електровозу з 11 жовтня 2007 року.

З
угод, укладених з позивачем, вбачається, що його заробітна плата за останні два
місяці складала 3260,65 грн. Середньомісячна складе 1630,32 грн. стягненню за
вимушений прогул за 12 місяців підлягає сума 19563,84 грн.

Розмір
заявленої моральної шкоди 1500 грн. колегія суддів  вважає доведеним, з урахуванням обставин
звільнення та моральних страждань, пов'язаних з тривалим безробіттям.

Керуючись
ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

Рішила:

Апеляційну
скаргу задовольнити.

Рішення
Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 лютого
2008 року скасувати.

Позов
задовольнити.

Поновити
ОСОБА_2 на роботі машиніста електровозу Державного підприємства по видобутку
бурого вугілля «Бурвугілля» з 11 жовтня 2007 року.

Стягнути
з ДП «Бурвугілля» на користь ОСОБА_2 19563,84 грн. за вимушений прогул та 1500
грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути
з ДП «Бурвугілля» на користь держави 195,64 грн. судового збору.

Рішення
суду набирає законної сили і може оскаржитись в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий -  підпис

Судді -  підписи