Справа №22-ц-926                                    Головуючий у 1-й інстанції Яковець О.Ф.
Категорія 20                                                               Суддя-доповідач
2008 року серпня «13» дня колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:
головуючого  -     Маслова В.О.,
суддів
-     Лузан Л.В., Рибалки В.Г.,
з участю секретаря судового засідання  -  Рой
розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні
Апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської
області від 25 червня 2008 року
у справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_3, про визнання
договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на житловий будинок
та на земельну ділянку,
в с т а н о в и л а :
Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області
від 25 червня 2008 року в задоволенні позову ОСОБА_1. відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про
скасування рішення суду і постановлення нового рішення  про задоволення позовних вимог з тих підстав,
що судом неповно з”ясовані обставини, що мають значення для справи, що висновки
суду не відповідають обставинам справи та що судом були невірно застосовані
норми матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які
беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено про те, що домоволодіння, розташоване в
м. АДРЕСА_1, на час виникнення спірних правовідносин належало:  з 28.12.2005 р. ОСОБА_2 - 21/50 його
частина,  ОСОБА_3 - 21/50 його
частина  таОСОБА_7. - з 1985 р. - 4/25
його частин / ас. 11/.

Звертаючись до суду з позовом про визнання дійсним
договору купівлі-продажу 42/50 частин названого домоволодіння, укладеного
міжОСОБА_1та  ОСОБА_2. і ОСОБА_4,
визнання заОСОБА_1права власності на 42/50 частин житлового будинку з
надвірними будівлями та на земельну ділянку пл. 821 кв. м, позивач посилався на
те, що між ним та відповідачками в листопаді 2006 року відбулась домовленість
про купівлю-продаж зазначеного домоволодіння та земельної ділянки за ціною 13
000 грн.

На підтвердження укладеного договору купівлі-продажу і на
забезпечення виконання цього договору він передав  ОСОБА_2. і ОСОБА_3. 3 000 доларів США, а
відносно 10 000 доларів США між ними була домовленість про їх сплату після
оформлення документів про передачу йому права власності на домоволодіння.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку про необґрунтованість позову ОСОБА_1. При цьому колегія суддів
виходить з наступного.

Текст 2-х розписок, на які посилається позивач, як на
доказ того, що сторони домовилися щодо усіх
істотних умов договору купівлі-продажу домоволодіння і земельної
ділянки, є наступним :

« Расписка. Я,
ОСОБА_1 /зазначаються дані паспорту і відомості про прописку/  даю задаток в суме 3 000 долларов США за
покупку дома. ОСОБА_5/зазначаються дані паспорту і відомості про прописку/
ОСОБА_6/зазначаються дані паспорту і відомості про прописку/. Я, ОСОБА_1
обязуюсь выплатить остальную сумму в размере 10 000 долларов США после
оформления документов передачи дома в мою собственность
ОСОБА_1./підпис/ОСОБА_5./підпис/
ОСОБА_6./підпис/  30.11.06 г.»

« Расписка. Я, ОСОБА_6/зазначаються дані паспорту/,
ОСОБА_5/зазначаються дані паспорту/ обязуемся после оформления документов
передать ОСОБА_1 /зазначаються дані паспорту/ права собственности на дом и
земельный участок  30.11.2006 г.
ОСОБА_6./підпис/ ОСОБА_5./підпис/
ОСОБА_1./підпис/» /ас.8, 9/.

Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України / 2003р./ якщо
сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але
одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати
такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору
не вимагається.

Відповідно до ч. 1 ст. 658 ЦК України право продажу
товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених
законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником,
покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права
вимагати його повернення.

За ст. 638 ЦК України  договір є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є
умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є
необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позивач
не надав суду переконливих доказів на підтвердження своїх доводів про те, що
між ним- з одного боку та ОСОБА_2. і ОСОБА_4- з іншого відбулась домовленість щодо усіх істотних умов договору
купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки.

По-перше, позивач не надав доказів про
те, що домовлявся з ОСОБА_4 про укладення
договору купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки. З наданих
позивачем доказів вбачається, що такі переговори велись ним з чоловіком
відповідачки -ОСОБА_5., який не мав належних повноважень від ОСОБА_3. на
ведення таких переговорів та укладення від її імені такої угоди. Посилання
апелянта на положення ч.2 ст.65 СК України в даному випадку є недоречними,
оскільки  вищеназване домоволодіння і
земельна ділянка не є спільним майном подружжя ОСОБА_5

По-друге, станом на листопад 2006 р.-
час написання розписок-  ОСОБА_2. і ОСОБА_3. не були власниками
земельної ділянки за адресою м. АДРЕСА_1. В той час судом розглядався
спір між співвласниками названого домоволодіння про встановлення порядку
користування земельною ділянкою. Тільки в грудні 2007 року судом була
затверджена мирова угода, за якою ОСОБА_2. і ОСОБА_3. виділялась в користування
земельна ділянка пл. 821 кв.м.

Таким чином вбачається, що станом на листопад 2006 року
позивач не міг домовитись з відповідачками щодо
усіх істотних умов договору купівлі-продажу земельної ділянки, оскільки на той
час не існував предмет цього договору: був невідомий розмір земельної ділянки,
вона не перебувала у власності відповідачок.

Третє. З тексту наданих позивачем
розписок не можна зробити висновку про те, за якою ціною мали бути укладені
сторонами договір купівлі-продажу земельної ділянки та договір купівлі-продажу
домоволодіння.

Таким чином колегія суддів вважає, що рішення суду є
законним і обгрунтованим, відповідає вимогам матеріального і процесуального
права  З підстав, зазначених в
апеляційній скарзі, рішення суду не може бути скасоване або змінене.

Керуючись  ст.
303,  п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308,  313-315
ЦПК України колегія суддів -

у  х  в
а  л  и
л  а   :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області
від 25 червня 2008 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і  з цього часу
може бути оскаржена  у касаційному
порядку до Верховного Суду України
протягом  двох місяців   .

Головуючий     -

Судді                  -