Справа 2-702/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М         У К Р А Ї Н И

26 лютого 2008 року
місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Мироненко І.П.,

при секретарі Новиковій Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за
позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, діючої в своїх інтересах та в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним
та визнання права власності на 1/3 частину квартири, третя особа: Донбаська
товарна біржа, -

В С Т А Н О В И В:

10 січня 2008 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулиь до суду з позовною
заявою до відповідачки ОСОБА_3, діючої в своїх інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_4, про визнання договору купівлі-продажу дійсним та
визнання права власності на 1/3 частину квартири, посилаючись на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 який проживав АДРЕСА_1. На день його смерті
залишилось спадкове майно у вигляді 2/3 частини вищевказаної квартири. ОСОБА_2
є спадкоємицею за заповітом, складеним померлим 01 серпня 2005 року. Але
оформити своїх спадкових прав не може, оскільки 2/3 частини квартири придбались
на біржі. Крім цього необхідно виділити частку дружини померлого - ОСОБА_1 у
спільній сумісній власності подружжя.
2/3 частини квартири АДРЕСА_1 були придбані на підставі договору
купівлі-продажу від 03 листопада 1998 року, посвідченого Донбаською товарною
біржею. Сторони фактично виконали умови угоди: відповідачі передали, а ОСОБА_5
прийняв 2/3 частини спірної квартири та заплатив за неї відповідну суму грошей.
Оскільки договір був укладений на товарній біржі без нотаріального посвідчення,
а сторони фактично виконали умови договору, просили визнати договір
купівлі-продажу дійсним. Крім того, ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 з 11
жовтня 1994 року. Оскільки 2/3 частини придбались під час шлюбу, то ОСОБА_1
вважає, що вказана частина квартира є спільною сумісною власністю подружжя,
тому просила визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали у повному обсязі та
дали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просили визнати дійсним
договір купівлі-продажу 2/3 частини квартири АДРЕСА_1, зареєстрований
Донбаською товарною біржею 03 листопада 1998 року та визнати за ОСОБА_1 право
власності на 1/3 частину вищевказаної квартири.

Відповідачка ОСОБА_3, діюча від свого імені та від імені неповнолітнього
ОСОБА_4, позовні вимоги визнала повністю, проти задоволення позову не заперечувала.

Представник третьої особи - Донбаської товарної біржі, у судове засідання
не зявився, від якого до суду надійшла заява з проханням справу розглядати у
його відсутність.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи суд
приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 03 листопада 1998 року на Донбаській
товарній біржі  був укладений біржовий
контракт № 196  (договір купівлі-продажу)
2/3 частини квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, діючою від свого імені та
від імені неповнолітнього ОСОБА_4.

Згідно рішення колегії Орджонікідзевської районної адміністрації № 240/2
від 28 жовтня 1998 року,ОСОБА_3 був дозволений продаж частини приватизованої
квартири  АДРЕСА_1 від імені неповнолітнього
ОСОБА_4.

Згідно реєстраційного посвідчення БТІ міста Маріуполя № 37185 від 10
листопада 1998 року, 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_5.

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_1, виданого Орджонікідзевським відділом
РАГС Маріупольського міського управління юстиції  Донецької області, ОСОБА_5 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, про що зроблено відповідний актовий запис № 899.

Відповідно до заповіту від 01 серпня 2005 року, посвідченого державним
нотаріусом Мудрою О.М., ОСОБА_5  належну
йому частку квартири АДРЕСА_1 заповідав ОСОБА_2.

Правовідносини, що склалися між сторонами мали місце до набрання чинності
ЦК України в редакції 2003 року, тому відповідно до п. 4 Прикінцевих положень
підлягають застосуванню положення ЦК України в редакції 1963 року.

Договір купівлі-продажу жилого приміщення (будинку), сторонами по якому є
громадяни, укладений у порушення вимог ст. 227 ЦК України, якою передбачене
обов'язкове нотаріальне посвідчення угод цього виду.

Відповідно до ч.2 ст. 47 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх
істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося
повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його
нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

За таких певних обставин, досліджених у судовому засіданні, суд вважає
встановленим, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, діючою від свого імені та від імені
неповнолітнього сина ОСОБА_4,  мав місце
договір купівлі-продажу 2/3 частини квартири АДРЕСА_1.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_2, виданого відділом РАЦС
виконкому Жовтневої районної адміністрації м. Маріуполя Донецької області, 11
жовтня 1994 року був укладений шлюб між ОСОБА_5 та  ОСОБА_1, актовий запис № 654. після чого дружині
присвоєно прізвище - ОСОБА_1.

Матеріалами справи встановлено, що 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 було
придбано ОСОБА_5 03 листопада 1998 року, тобто у період шлюбу з ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України  майно, набуте подружжям під час шлюбу,
належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності і частки їх
визначаються  рівними .

У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності  подружжя, , відповідно до ст. 70 СК України,
частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

Той факт, що право власності на 2/3 частини спірної квартири згідно
правовстановлюючих документів належить ОСОБА_5, не перешкоджає визнанню за
позивачкою ОСОБА_1 права власності на 1/3 частину цієї квартири, оскільки вона
була придбана у шлюбі і є предметом спільної сумісної власності подружжя.

За таких обставин суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 право власності
на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1.

На підставі ст.ст.  47, 227 ЦК
України (в редакції 1963 року), ст. ст. 60, 70 Сімейного кодексу України,
керуючись ст. 10, 60, 61, 213 - 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, діючої в своїх інтересах та в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_4про визнання договору купівлі-продажу дійсним
та визнання права власності на 1/3 частину квартири - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу 2/3 частини квартири АДРЕСА_1,
укладений 03 листопада 1998 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, діючою від свого імені
та від імені неповнолітнього ОСОБА_4, та зареєстрованого Донбасською товарною
біржею (біржовий контракт № 196).

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі
через Орджонікідзевський районий суд міста Маріуполя шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення  рішення заяви
про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги.

Суддя: