Справа
№ 2-1101/2008 року
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 жовтня 2008 року
Лубенський
міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді   -
Гудкова С.В.,

при секретарі            -
Яценко Л.І.,

з участю представника позивача - Лисенка
А.Ф.,

з участю представника відповідача     -
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Лубни цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності на спільне сумісне майно,

В С Т А Н О В И В :

ПозивачкаОСОБА_1.
звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності
на спільне сумісне майно подружжя, мотивуючи свій позов тим, що з 23.08.1997
року по 30.01.2007 рік вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають
неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження.

Під час
спільного проживання в шлюбі, 03.11.2004 року вони, згідно договору
купівлі-продажу, придбали квартиру АДРЕСА_1 а 16.08.2006 року, згідно договору
купівлі-продажу, придбали квартируАДРЕСА_1в цьому ж будинку, для спільного
проживання.

Після
придбання квартири, вони всім складом сім'ї зареєструвались у вказаній
квартирі.

В даний
час шлюб між ними розірвано, проживають вони окремо, тому вона бажає розділити
квартири та визначити свою частку.

ПозивачкаОСОБА_1.
прохає суд постановити рішення, яким визнати, що їй -ОСОБА_1. та відповідачу
ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належать квартираАДРЕСА_1та
квартираАДРЕСА_1по Ѕ частині кожному. Також позивачкаОСОБА_1. прохає суд
стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь витрати, понесені нею при подачі
позовної заяви до суду, а саме: за сплату судового збору в розмірі 159 гривень,
витрати на ІТЗ розгляду справи в розмірі 30 гривень та витрати на юридичну
допомогу в розмірі 200 гривень.

В
судовому засіданні позивачкаОСОБА_1. та її представник ОСОБА_4. позовні вимоги
підтримали повністю, прохали їх задовольнити.

Відповідач
ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3. позовні вимоги визнали частково. Не
заперечували, що квартирАДРЕСА_1, яка куплена 03.11.2004 року, належить
сторонам на праві спільної сумісної
власності. КвартираАДРЕСА_1 яка куплена 16.08.2006 року, під час шлюбу,
не є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, а належить відповідачу одноособово, оскільки
останній, на покупку даної квартири, брав у борг кошти, які віддавав сам після
фактичного припинення шлюбних відносин та розірвання шлюбу.

Суд,
заслухавши сторони, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6., ОСОБА_7., ОСОБА_8,ОСОБА_9.,  дослідивши матеріали справи, вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних підстав.

У
відповідності до ст..60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно
ст..70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Судом встановлено,
що позивачкаОСОБА_1. та відповідач ОСОБА_2 23.08.1997 року зареєстрували шлюб у
міському відділі РАЦС м.Лубни Полтавської області, що підтверджується
свідоцтвом про шлюбНОМЕР_1 (а.с.10).

Від шлюбу мають
неповнолітню доньку -ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, відповідно до
свідоцтва про народження (а.с.11).

Під час
спільного проживання в шлюбі, 03.11.2004 року сторони придбали квартиру
АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу (а.с.14), посвідченого приватним
нотаріусом Лубенського міського нотаріального округу ОСОБА_11 а 16.08.2006
року, вони придбали квартируАДРЕСА_1в цьому ж будинку, згідно договору
купівлі-продажу (а.с.15), посвідченого приватним нотаріусомОСОБА_12

З вищезазначених
договорів купівлі-продажу вбачається, що покупцем квартири був відповідач
ОСОБА_2 і відповідно в КП “Лубенське МБТІ” квартири зареєстровані на нього.

Як вже судом
раніше зазначалось, що квартираАДРЕСА_2набута ОСОБА_2під час шлюбу з
позивачкоюОСОБА_1. та за спільні кошти подружжя, про що сторони не заперечують,
а тому відповідно до ст.60, 70 СК України, суд вважає, що сторонам на праві
спільної сумісної власності належить вищевказана квартира АДРЕСА_2по Ѕ частині
кожному.

Крім цього,
судом встановлено, що квартираАДРЕСА_1 також куплялась 16.08.2006 року
відповідачем під час зареєстрованого шлюбу та подружнього життя з позивачкою,
оскільки шлюб було розірвано 15.01.2007 року, згідно рішенням Лубенського
міськрайонного суду (а.с.36), та з показів свідків: ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8
вбачається, що подружжя проживали разом до кінця жовтня 2006 року.

16.08.2006 року
під час укладання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1від
позивачкиОСОБА_1. приватний нотаріус ОСОБА_12. відібрала заяву про те, що вона
дає згоду на купівлю квартири відповідачем та стверджує, що гроші, які витрачаються
на придбання квартири є їхньою сумісною власністю, придбана квартира також буде
об'єктом права спільної сумісної власності, така, що набувається ними за час
шлюбу (а.с.35).

В судовому
засіданні приватний нотаріус ОСОБА_12. пояснила, що під час укладання та
посвідчення угод вона завжди роз'яснює права і обов'язки, передбачені чинним
законодавством, сторонам та при наявності, їх подружжю . В даному випадку
відповідач не заперечував, що гроші, які він витрачав на придбання об'єкта
нерухомості, є його та його дружини спільною сумісною власністю. Якби він
заперечував, то вона, як приватний нотаріус, уОСОБА_1. відібрала заяву іншого
змісту, про те, що їй відомо, що кошти, які витрачаються чоловіком на придбання
квартири , є одноособовою власністю останнього.

В судовому
засіданні позивачка пояснила, що протягом 2002-2004 років вона працювала
оператором в КП “Водоканал”, з 2004 року по липень 2006 року неофіційно в кафе
“Ленивая Вера” помічником повара,  в
серпні, вересні  2006 року барменом в
кафе “Діоніс” завжди отримували заробітну плату, які вона також давала своєму
колишньому чоловікові на придбання квартири. В даний час позивачка знову
неофіційно працює в кафе “Ленивая Вера” . Той факт, що позивачка протягом
2002-2006 року працювала на різних роботах і отримувала заробітну плату не
заперечує сам відповідач.

Відповідач з
1994 року по 21.12.2007 року працював диспетчером на ВАТ “Лубенський
м”ясокомбінат”. Даний факт сторони також визнають і не оспорюють.

Таким чином, суд
вважає, що сторони, під час свого шлюбу, обоє мали можливість заробляти та
складати гроші на купівлі квартири, а також разом віддавати  борг, якщо вони брали у борг кошти на
придбання квартири.

З договору
купівлі-продажу від 16.08.2006 вбачається, що квартираАДРЕСА_1 була куплена за
15 000 гривень.

Судом
встановлено, що колишнє подружжя Заєць взяли у борг кошти на покупку квартири №
2 в розмірі1000 доларів США у тітки позивачки - ОСОБА_7., яка в судовому
засіданні підтвердила ту обставину, що вона дійсно давала подружжю кошти у борг
і пояснила, що в грудні 2006 року сторони удвох віддали ці кошти. Відповідач не
заперечує, що він у ОСОБА_7. брав кошти у борг, але зазначив, що кошти він
віддавав сам особисто, суд відноситься критично до вищевказаних пояснень,
оскільки  свідок ОСОБА_7. та позивачкаОСОБА_1.
стверджують протилежне, сторони обоє працювали і були спроможні разом віддавати
борги.

З пояснень
свідка ОСОБА_8 вбачається, що 16.05.2006 року відповідач взяв у борг у нього
кошти для купівлі власного житла в розмірі 10 000 гривень, який останній
зобов'язався віддати до 16.07.2007 року і фактично віддавав його до 27.06.2007
року, що також підтверджується відповідною розпискою від 16.05.2006 року.
Позивачка заперечує той факт, що відповідач брав у борг кошти у ОСОБА_8

Враховуючи
вищевикладене, суд вважає, що сторони квартиру АДРЕСА_1купляли за спільні кошти
і віддавали борги за квартиру разом, відповідач, відповідно до ст.60 ЦПК
України, не спростував і судом не здобуто доказів спростування презумпції права
спільної сумісної власності подружжя, встановленої ст.60 СК України, на
квартируАДРЕСА_1. Крім цього, не здобуто доказів тих обставин, передбачених ч.2
ст.70 СК України, при наявності яких суд може присудити одному з подружжя меншу
частку. А отже, вищевказана квартира є спільною сумісною власністю сторін, є
підстави визнати за позивачкою право власності на Ѕ частину спірної квартири.

На підставі
викладеного та керуючись ст.ст.60,70,71 Сімейного кодексу України , ст.ст.10,
15, 60, 88, 212, 213, 214 ЦПК України, суд,
-

В И Р І Ш И В :

ПозовОСОБА_1
до ОСОБА_2 - задовольнити повністю .

Визнати, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належать квартири  АДРЕСА_1та АДРЕСА_2, по Ѕ частині кожному .

Стягнути з
ОСОБА_2 на користьОСОБА_1 158 гривень 57 копійок судового збору, 30 гривень
витрат на ІТЗ розгляду справи, 200 гривень за надання юридичної допомоги .

На рішення суду
може бути подана до Апеляційного суду Полтавської області заява про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня оголошення рішення, а апеляційна скарга
на рішення суду може бути подана протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Головуючий
С.В.Гудков