АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-182 2008 р.                                               Головуючий
17                                                                                       -
апеляційній інстанції - Бабенко
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2008 року Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області
в складі:

головуючого                              Магди Л.Ф.

суддів                                          Трюхана
Г.М., Бабенка В.М.

при
секретарі                             Шульзі
Я.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника
ЗАТ «ВіЕйБі страхування» на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської
області від 23.11.2007 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства «ВіЕйБі
Страхування», третя особа Відкрите акціонерне товариство «ВіЕйБі Банк» про
визнання частково недійсним договору добровільного страхування транспортного
засобу та стягнення страхового відшкодування. Вивчивши матеріали справи,
вислухавши сторони, судова колегія, -

встановила:

ОСОБА_1
звернувся з позовом до Закритого акціонерного товариства «ВіЕйБі Страхування»,
третя особа Відкрите акціонерне товариство «ВіЕйБі Банк» про визнання частково
недійсним п. 6.1 та п. 7.1 договору
добровільного страхування транспортного засобу та стягнення страхового
відшкодування в сумі 14453,
22 гривні. Свій позов мотивував тим, що є власником автомобіля SSANG YONG KYRON М 200 XDI
вартістю 191900, 00  грн.
ОСОБА_1 з відповідачем 06
квітня 2007 р.
стосовно вищезгаданого автомобіля уклав Договір № 23 добровільного страхування транспортного засобу (за
Програмою "КЛАСИК"), за яким Страховик, ЗАТ "ВіЕйБі
Страхування", брав на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку
(пошкодження, знищення або втрати ТЗ) здійснити страхове відшкодування
Вигодонабувачу, яким на підставі Договору застави від 06.04.2007 р. являється ВАТ
"УАВБанк", третя особа по справі, позаяк автомобіль куплений в
кредит. 05 травня 2007 близько 03 год 30 хв. на АДРЕСА_1 його автомобіль
потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок чого зазнав механічних
пошкоджень, тобто настав страховий випадок (Довідка Уманського MB УМВС
України в Черкаській обл. №
3898 від 30.05.2007 p.). Вартість
відновлювального ремонту, згідно Калькуляції від 10 травня 2007
p., становить
14525, 85  грн.
Але ЗАТ "ВіЕйБі Страхування", визнавши це ДТП страховим
випадком, відмовляється виплатити страхове відшкодування в добровільному
порядку, посилаючись на п.
6.1. Договору страхування від 06.04.2007
p., тобто
внаслідок ненадання відповідачу Посвідчення водія позивача. У червні 2005 р. у позивача в
Російській Федерації працівниками міліції було вилучене

2

водійське посвідчення, взамін якого БДПС м. Орла 04.06.2005 р. видано
Тимчасовий дозвіл 57 ОР 003964, який надає право
керування транспортними засобами, зазначеними в Посвідченні (категорії
"В" і "С"), до вирішення питання в суді.

Рішенням
Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23.11.2007 року позовні
вимоги були задоволення частково, а саме, з Відповідача стягнуто на користь
Третьої особи суму страхового відшкодування в розмірі 14 453, 22 гривні, а також 145 гривень судового
збору.

В
апеляційній скарзі представник ЗАТ «ВіЕйБі страхування» просить скасувати
рішення як незаконне і відмовити у задоволенні позову, постільки суд неповно
дослідив всі обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Вивчивши
матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Відповідно
до матеріалів справи встановлено, що позивач є власником автомобіля SSANG
YONG KYRON М 200
XDI вартістю 191900,
00  грн.
ОСОБА_1 з відповідачем 06
квітня 2007 р.
стосовно вищезгаданого автомобіля уклав Договір № 23 добровільного страхування транспортного засобу (за
Програмою "КЛАСИК"), за яким Страховик, ЗАТ "ВіЕйБі
Страхування", брав на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку
(пошкодження, знищення або втрати ТЗ) здійснити страхове відшкодування
Вигодонабувачу, яким на підставі Договору застави від 06.04.2007 р. являється ВАТ
"VАВ Банк", третя особа по справі, позаяк автомобіль
куплений в кредит. 05 травня 2007 близько 03 год 30 хв. на АДРЕСА_1 автомобіль
позивача потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок чого зазнав
механічних пошкоджень, тобто настав страховий випадок (Довідка Уманського MB УМВС
України в Черкаській обл. №
3898 від 30.05.2007 p.).

Вартість
відновлювального ремонту, згідно Калькуляції від 10 травня 2007
p., становить
14525, 85  грн.
Але відповідач - ЗАТ "ВіЕйБі Страхування", визнавши це ДТП
страховим випадком, відмовляється виплатити страхове відшкодування в
добровільному порядку, посилаючись на п. 6.1. Договору страхування від 06.04.2007 p., тобто внаслідок
ненадання йому Посвідчення водія. У червні 2005 р. у позивача в Російській
Федерації працівниками міліції було вилучене водійське посвідчення, взамін
якого БДПС м. Орла 04.06.2005 р. видано Тимчасовий дозвіл 57 ОР 003964, який
надає право керування транспортними засобами, зазначеними в Посвідченні
(категорії "В" і "С"), до вирішення питання в суді.

Колегія
суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають матеріалам
справи.

Відповідно
до діючого законодавства (Тимчасовий дозвіл та Довідка ДАІ) не надають право на
керування транспортними засобами на території України, а лише свідчать про факт
видачі Позивачу в 1992 році та
вилучення в нього в 2005
році посвідчення водія відповідної категорії. Тобто, в 2007 році, на момент
укладання Договору страхування та скоєння ДТП,
у Позивача посвідчення водія відповідної категорії не було, що не заперечував
у судовому засіданні і сам позивач.

Згідно
ст. 15 Закону
України «Про дорожній рух», право на керування транспортними засобами
підтверджується відповідним посвідченням. На території України діють
національні і міжнародні посвідчення на право керування транспортними засобами,
що відповідають Конвенції про дорожній рух. Порядок видачі цих посвідчень
установлюється Кабінетом Міністрів України. Крім цього, на підставі п.2.1.
Правил дорожнього руху (надалі - ПДР), затверджених постановою Кабінету
Міністрів України №1306 від 10.10.2001 р., та ст. 16 Закону України «Про
дорожній рух», водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі
посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії і
талон, що додається до посвідчення.

Пунктом 2 Положення про
порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними
засобами (надалі - Положення),
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №340 від 08.05.1993 p., передбачено,
що громадяни

3

допускається до керування транспортними засобами за
наявності у них посвідчення водія відповідної категорії і талона до нього.

З
моменту вилучення у Позивача посвідчення водія (червень 2005 р.) до
зазначеної вище ДТП
(05.05.2007 p.)
минуло майже 2 роки,
хоча, згідно п.4 Положення про талон до посвідчення водія, затвердженого
наказом МВС України №166
від 02.04.1994 р.,
при вилученні посвідчення водія талон до нього дає право керувати транспортними
засобами відповідної категорії протягом одного місяця. Також, у п.31 вказаного
Положення зазначено, що у разі втрати посвідчення водія видається нове з
відміткою «Дублікат». На період оформлення дубліката посвідчення водія
видається тимчасовий дозвіл на керування транспортними засобами відповідної
категорії на строк від 1 до 3 місяців після складання громадянами теоретичного
і практичного екзаменів.

Відповідно до
ст. 26 Закону
України « Про
страхування» підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або
страхового відшкодування є:

1)
навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої
укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку.
Зазначена норма не поширюється на дії, пов'язані з виконанням ними
громадянського чи службового обов'язку, в стані необхідної оборони (без
перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та
ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої
укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного
законодавства України;

2)
вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої
укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку;

3)  подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей
про предмет договору

страхування або про факт настання страхового випадку;

(пункт 3 частини першої
статті 26 із
змінами, внесеними згідно із Законом України від 27.04.2007 p.
N997-V)

4)  отримання
страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням

від
особи, винної у їх заподіянні;

5)  несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання
страхового випадку без

поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні
обставин,

характеру та розміру збитків;

6)  інші
випадки, передбачені законом.

(пункт 6 частини першої
статті 26 із
змінами, внесеними згідно із Законом України від 27.04.2007 p. N
997-V)

Умовами
договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у
здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

(частина друга
статті 26 із
змінами, внесеними згідно із Законом України від 27.04.2007 p. N
997-V)

Саме п. 6.1 та 7.1 Договору не
суперечать вимогам ст. 26
Закону України «Про страхування». Крім цього, у постанові Кабінету
Міністрів України № 47 від 31.01.1992 р. «Про затвердження зразків національних
та міжнародного посвідчень водіїв і документів, необхідних для реєстрації
транспортних засобів» встановлені зразки документів (посвідчень водіїв), що
надають право керувати транспортними засобами на території України. Тимчасовий
талон, що був виданий Позивачеві працівниками міліції Російської Федерації, не
входить до переліку документів, що, згідно цієї Постанови, надають право на керування
транспортними засобами на території України.

Отже, на
час укладання Договору страхування та на час згаданої ДТП (2007 рік), позивач не
мав законних підстав для керування Застрахованим автомобілем на території
України. Відповідно до п.
6.1. та 7.1. відповідач
на законних підставах, відповідно до договору, який підписав сам позивач,
відмовив у виплаті страхового відшкодування. Колегія суддів також критично
оцінює висновок суду першої інстанції про те, що умови Договору страхування є
нечіткими, двозначними, а тому вони повинні тлумачитись на користь Позивача.
Суд не вказав які саме умови договору є нечіткими та двозначними, і як саме

4

повинні застосовуватися. На підставі якої правової норми
та які саме положення договору суд визнав недійсними.

Також
відповідно до практики вирішення судами спорів, що виникають із договорів
страхування, на зазначені відносини не поширюється дія правил Закону України
«Про захист прав споживачів». Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що
рішення суду, постановлене з суттєвими порушеннями цивільно-процесуального
законодавства, є незаконним і підлягає скасуванню з винесенням нового рішення.
У задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити. Стягнути з ОСОБА_1 судові
витрати в розмірі 144 гривні та 30 гривень витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

На
підставі викладеного, керуючись ст. ст. 307,
309 ЦПК України, ст. 26 Закону
України « Про
страхування», судова колегія, -

вирішила:

Апеляційну
скаргу представника ЗАТ «ВіЕйБі Страхування» задовольнити.

Рішення
Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23.11.2007 року скасувати.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства «ВіЕйБі
Страхування», третя особа Відкрите акціонерне товариство «ВіЕйБі Банк» про
визнання частково недійсним договору добровільного страхування транспортного
засобу та стягнення страхового відшкодування відмовити.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати в розмірі 144 гривні та 30 гривень витрат
на інформаційно-технічне забезпечення.

Рішення
може бути оскаржене до Верховного Суду України в касаційному порядку на протязі
2 місяців з дня
проголошення.