У Х В А ЛА

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

20 листопада 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Балюка М.І.,

Барсукової В.М.,

Гнатенка А.В.,

Гуменюка В.І.,

Жайворонок Т.Є.,

Косенка В.Й.,

Костенка А.В.,

Левченка Є.Ф.,

Лихути Л.М.,

Луспеника Д.Д.,

Мазурка В.А.,

Охрімчук Л.І.,

Перепічая В.С.,

Прокопчука Ю.В.,

Романюка Я.М.,

Сеніна Ю.Л., -

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
зміну порядку стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, стягнення
неустойки за прострочення сплати аліментів за скаргою ОСОБА_1 про перегляд у
зв'язку з винятковими обставинами рішення апеляційного суду Черкаської області
від 7 лютого 2008 року та ухвали судді Судової плати у цивільних справах
Верховного Суду України від 21 березня 2008 року,

в с т а н о в и л а:

11 жовтня 2007 рокуОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про
зміну порядку стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, стягнення
неустойки за прострочення сплати аліментів.

Зазначала, що перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого мають дітей:
дочку ОСОБА_3, 1992 року народження, та дочку ОСОБА_4, 1994 року народження.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкас від 13 листопада 2006
року з відповідача на її користь були стягнуті аліменти на утримання дітей у
розмірі 180 грн. щомісячно на кожну дитину.

Посилаючись на те, що відповідач аліменти не сплачує, що мінімальний розмір
аліментів на кожну дитину змінений законодавством, просила стягнути з
відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі по 500 грн.
щомісячно на кожну дитину, починаючи з 1 грудня 2007 року та до досягнення
повноліття кожною дитиною, а також неустойку за затримку виплати аліментів у
розмірі 6 123 грн.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкас від 6 грудня              2007 року позовні вимоги ОСОБА_1
задоволено частково: стягнуто з
ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі по 250 грн.
на кожну дитину з подальшою індексацією, починаючи з 1 грудня 2007 року до
досягнення дітьми повноліття; стягнуто зОСОБА_2 на користь                   ОСОБА_1 6 123 грн. неустойки
за затримку виплати аліментів та 700 грн. витрат на правову допомогу. Стягнуто
зОСОБА_2 на користь держави  112 грн. 23
коп. судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 7 лютого 2008 року
рішення Придніпровського районного суду м. Черкас від 6 грудня 2007 року
змінено: стягнуто зОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 912 грн. пені за затримку виплати
аліментів та 368 грн. витрат на правову допомогу, у решті - рішення суду першої
інстанції залишено без змін.

Ухвалою судді Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України
від 21 березня 2008 року ОСОБА_1 відмовлено у відкритті касаційного провадження
за її касаційною скаргою на рішення Придніпровського районного суду м. Черкас
від 6 грудня 2007 року та рішення апеляційного суду Черкаської області від 7
лютого 2008 року, а зазначені судові рішення залишено без змін.

У липні 2008 рокуОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду України зі скаргою
про перегляд ухвали суду касаційної інстанції у зв'язку з винятковими
обставинами, в якій ставить питання про скасування рішення апеляційного суду й
ухвали касаційного суду та залишення в силі рішення суду першої інстанції,
посилаючись на неоднакове застосування касаційним судом одного й того самого
положення закону, зокрема положень СК України про стягнення пені за несвоєчасну
сплату аліментів.

Колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких
підстав.

Судами встановлено, щоОСОБА_1 перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого
мають дітей: ОСОБА_3, 1992 року народження, та ОСОБА_4, 1994 року народження.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкас від 13 листопада 2006
року з відповідача на її користь були стягнуті аліменти на утримання дітей у
розмірі 180 грн. щомісячно на кожну дитину.

Задовольняючи частково позовні вимоги та визначаючи розмір неустойки, суди
правильно виходили з того, що пеня може нараховуватись тільки на ту суму
заборгованості, яка виникла після 1 січня 2004 року, тобто після дати набрання
чинності діючим СК України, проте судами не враховано, що пеня нараховується на
всю суму несплачених аліментів (заборгованості) за кожен день прострочення її
сплати, а її нарахування не обмежується лише тим місяцем, протягом якого не
проводилось стягнення.

Із зазначеним висновком судів погодився й суд касаційної інстанції.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України судові рішення у цивільних справах можуть
бути переглянуті у зв'язку з винятковими обставинами після їх перегляду у
касаційному порядку, якщо вони оскаржені з мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції одного і того самого положення закону;
визнання судового рішення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої
визнана Україною, таким, що порушує міжнародні зобов'язання України.

Згідно зі ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у
частці від заробітку (доходу), визначається державним виконавцем за місцем
виконання рішення виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного
боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним
на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому
відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається
виходячи із середньої заробітної плати для даної місцевості. У разі спору розмір
заборгованості визначається судом.

Статтею 196 СК України передбачено, що при виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від
суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може
бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника
аліментів.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог               ОСОБА_1 у частині стягнення пені
за несвоєчасну сплату аліментів, суд не врахував, що пеня нараховується на всю
суму несплачених аліментів (заборгованості) за кожен день прострочення її
сплати, а її нарахування не обмежується лише тим місяцем, протягом якого не проводилось
стягнення; не з'ясував загальну суму заборгованості та чи мало місце
повідомлення боржника про її наявність і про строк погашення державним
виконавцем, оскільки саме із цієї дати слід нараховувати пеню за кожен день
прострочення виплати заборгованості до її повного погашення.

Саме з таких міркувань виходила колегія суддів Судової плати у цивільних
справах Верховного Суду України при скасуванні судових рішень у частині
стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, а саме у справі за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за аліментами та неустойки.

Зазначені обставини залишилися поза увагою судів, зокрема, і суду
касаційної інстанції, що призвело до неоднакового застосування судом касаційної
інстанції одного й того самого положення закону.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, розглядаючи справу в порядку
провадження у зв'язку з винятковими обставинами, Верховний Суд України має
право постановити ухвалу про повне або часткове скасування судового рішення і
направити справу відповідно на новий розгляд у суд першої, апеляційної або
касаційної інстанції.

Таким чином, ухвалені у справі судові рішення в частині стягнення неустойки
підлягають скасуванню з направленням справи в цій частині на новий розгляд до
суду першої інстанції з підстав, передбачених ст.ст. 354, 359 ЦПК України.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкас від 6 грудня 2007 року,
рішення апеляційного суду Черкаської області від 7 лютого 2008 року та ухвалу
судді Судової плати у цивільних справах Верховного Суду України від  21 березня 2008 року в частині стягнення
неустойки за несвоєчасну виплату аліментів скасувати, а справу в цій частині
передати на новий розгляд до суду першої інстанції. У решті - судові рішення
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г. Ярема

Судді:

М.І. Балюк

В.М. Барсукова

А.В. Гнатенко

В.І. Гуменюк

Т.Є. Жайворонок

В.Й. Косенко

А.В. Костенко

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Д.Д. Луспеник

В.А. Мазурок

Л.І. Охрімчук

В.С. Перепічай

Ю.В. Прокопчук

Я.М. Романюк

Ю.Л. Сенін