Справа № 2-498/08
РІШЕННЯ

Іменем України

7
жовтня 2008 року         Кельменецький районний суд
Чернівецької області в складі:

головуючого
- судді              Телешмана О.В.,

при
секретарі                         Бузило
М.Л.,

з
участю позивача
ОСОБА_1.,

з
участю відповідача               ОСОБА_2.,

представника
відповідача  - адвоката ОСОБА_3,

розглянувши
в відкритому судовому засіданні в залі суду в
смт. Кельменці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу
та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідач ОСОБА_2. позов не визнав повністю.

Позивач ОСОБА_1, пояснив суду, що
14.03.2006 року в смт. Кельменці між ним та відповідачем ОСОБА_2. був укладений
договір позики, згідно якого він передав йому 5000 гривень і відповідач
погодився сплачувати з вказаної суми 15 % річних. Підтвердженням укладення
даного договору є розписка, яку відповідач підписав і в якій зобов'язувався
повернути йому дані кошти до 14.03.2007 року. Проте у встановлений у розписці
строк і на прохання позивача відповідач ОСОБА_2. позичені кошти не повернув та
не сплатив встановлені договором проценти в розмірі 15% річних. Внаслідок того,
що відповідач не повернув кошти він зазнав моральних страждань, тому вважає, що
з відповідача на його користь необхідно стягнути моральну шкоду, хоча в
розписці та під час укладення угоди вони про відшкодування моральної шкоди не
домовлялися, оскільки він не передбачав, що відповідач не виконає свої
зобов'язання.

Відповідач ОСОБА_2.. позов не визнав повністю та пояснив, що він фактично
гроші не отримував за договором позики від позивача, а надав позивачу розписку,
коли позивач приїхав до нього додому. Він розписку складав в автомобілі
позивача. Суму, зазначену в розписці він не отримував, а це фактично відсотки
та якісь штрафні вимоги позивача, за те, що він ніби - то не повернув йому
раніше 320 доларів. Дані кошти він при свідкові повернув позивачу, але позивач
не повернув йому його розписку. Він написав розписку на 5000 гривень через те,
що злякався за сім'ю і по правовій необізнаності.

Представник відповідача ОСОБА_3 пояснив, що він повністю підтримує позицію
свого довірителя.

Судом досліджено такі інші докази: розписка ОСОБА_2. від 14.03.2006 року.

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2. 14.03.2006 року в смт.
Кельменеці був укладений договір позики грошей на суму 5000 гривень, що
підтверджується розпискою відповідача ОСОБА_2. Згідно даного договору
відповідач погодився оплатити позивачу 15 % річних від суми позики. Під час
укладення договору сторони не домовлялися про відшкодування моральної шкоду в
разі порушення ними свої зобов'язань за договором. Отже, між позивачем та
відповідачем відповідно до  ст. 1046
Цивільного кодексу України склалися зобов'язальні правовідносини з приводу
позики грошей, тобто грошові зобов'язання. Згідно даного договору повернення
боргу відповідачем мало відбутись  в
строк до 14.03.2007 року. Проте, до вказаної дати, а також на вимогу позивача
відповідач в порушення умов договору та               ст. 1049 Цивільного кодексу
України суму позики не повернув. Факт отримання відповідачем коштів за
договором позики стверджується розпискою від 14.03.2006 року, яку підписав
відповідач і яку надав суду позивач. Сума процентів за вказаним вище борговим
договором складає 1875 гривень ( 5000 х 15% / 100 = 750 гривень за 12 місяців,
або 62,50 грн. щомісяця. За 30 місяців з 14.03.2006 року по 14.09.2008 року
розмір процентів складає 30 х 62,5 = 1875 грн.).

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства. Проте, відповідач ОСОБА_2. в порушення умов договору,
який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим до виконання, в
порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовився від своїх
зобов'язань за цим договором, порушив свої зобов'язання по поверненню суми
позики за цим договором. Згідно  ст. 612
Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання
якщо він не виконав його у строк встановлений договором. Згідно ст.1049
Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050
Цивільного кодексу України  позичальник
зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 1048 Цивільного
кодексу України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.  У справі немає будь-яких фактичних даних
про те, що відповідач ОСОБА_2. своєчасно виконав своє грошове зобов'язання за
вказаним вище договором і не порушував умови договору, а відповідач не надав
суду доказів, які б підтвердили ту обставину, що відповідно до ст.1049
Цивільного кодексу України борг в сумі
5000 гривень та проценти як плату за договором позики він повернув
позивачу.

Вказані вище обставини стверджується взаємним зв'язком наявних у справі
доказів, досліджених судом, у їх сукупності.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього кодексу в межах заявлених ними вимог.

Суд відхиляє доводи позивача стосовно спричинення йому відповідачем
моральної шкоди внаслідок невиконання ним умов договору, оскільки позивач
ОСОБА_1. не надав суду належних доказів, які б підтвердили факт заподіяння йому
моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру внаслідок
невиконання відповідачем зобов'язань.
Пояснення позивача ОСОБА_1. про те, що моральна шкода полягає у
невиконані відповідачем умов договору суд відхиляє, оскільки такі правові
наслідки порушення зобов'язання не були встановлені в договорі позики від
14.03.2006 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2,  а також не передбачені законом, а саме  ст. 1050 Цивільного кодексу України, яка
визначає наслідки порушення договору позичальником. Згідно ч. 1 ст.1167
Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі
неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

У справі немає будь-яких фактичних даних, а позивач ОСОБА_1.,  в порушення ст.60 ЦПК України, не надав суду
належних та допустимих доказів того, що
відповідач завдавав моральної шкоди позивачу і є вина відповідача у
завданні моральної шкоди позивачу, а також доказів, що правові наслідки
порушення зобов'язання за договором позики у вигляді відшкодування моральної
шкоди були встановлені в договорі або передбачені законом.

Суд також відхиляє доводи та  докази
відповідача ОСОБА_2. у вигляді показів свідків та його пояснень, що він не
отримував кошти від позивача за договором позики, оскільки судом встановлено,
що між позивачем та відповідачем був укладений усний договір позики грошей,
який підтверджувався розпискою, а згідно ст.1047 ЦК України договір позики між
позивачем та відповідачем мав бути укладений у письмовій формі. Недодержання
письмової форми правочину, яка встановлена законом, позбавляє відповідача
оспорювати даний правочин, посилаючись на свідчення свідків. Крім того,
згідно  ст.1051 ЦК України якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі,
рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того,
що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або
були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не
застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману,
насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем
або під впливом тяжкої обставини. Крім того, відповідач пояснив, що розписку
позивачу він складав в його автомобілі, де свідки, на яких він посилався були
відсутні. Дані докази є неналежними та недопустимими.

У справі немає будь-яких фактичних даних, а відповідач ОСОБА_2. та його
представник, в порушення ст.60 ЦПК України, не надали суду належних та
допустимих доказів того, що договір позики між
позивачем та відповідачем був укладений під впливом обману, насильства,
зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під
впливом тяжкої обставини, а також належних та допустимих доказів того, що
відповідач насправді не одержав гроші від позивача за розпискою від 14.03.2006
року.

Суд відхиляє доводи відповідача ОСОБА_2. про те, що він не отримував у
позивача гроші за договором позики, оскільки відповідач визнав, що видав
позивачу розписку від 14.03.2006 року, а
розписка позичальника згідно ч.2 ст. 1047 Цивільного кодексу України,
посвідчує передання відповідачу визначеної в розписці грошової суми.

Враховуючи наведені вище обставини суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1.
до  ОСОБА_2. про стягнення боргу та
відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню частково, а саме: з
відповідача  слід стягнути на користь
позивача 5000 грн. основної суми боргу, 1875 гривень процентів за договором
позики 68,75 грн. в рахунок відшкодування понесених позивачем судових витрат у
вигляді судового збору та 30 гривень витрат на інформаційно - технічне
забезпечення розгляду справи, а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. про
стягнення з відповідача  ОСОБА_2.
моральної шкоди слід відмовити за безпідставністю.

На підставі ст. ст. 192, 525,526,541,610,611,612,623,625,629, 1047 - 1051
Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст.3,8,10, 15, 60, 79, 84, 88,
179,  212,213, 214, 215 ЦПК України, суд,
-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1
АДРЕСА_2 5000 ( п'ять тисяч) гривень в рахунок боргу за договором позики
грошей,  1875 (одну тисячу вісімсот
сімдесят п'ять) гривень процентів за договором позики, 68 (шістдесят вісім)
гривень 75 ( копійок) в рахунок відшкодування понесених позивачем судових
витрат у вигляді судового збору та 30 (тридцять) гривень судових витрат,
пов'язаних з оплатою витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду
справи.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.
Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження,
рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду  або апеляційну скаргу може бути подано
протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Кельменецького районного
суду. Апеляційна скарга на рішення може бути подана  до апеляційного суду Чернівецької області
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження через
Кельменецький районний суд.

Суддя

Копія. З оригіналом згідно.

Рішення не набрало законної сили.