Справа №2-2356/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

17 липня 2008 року Дрогобицький міськрайонний  суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді         Хомика А.П.

при секретарі  -                  Кіндратишин Л.Р.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Стебницької міської ради про
визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно по спадкуванню
за законом, -

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права
власності на самочинно збудоване нерухоме майно по спадкуванню за законом,
посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року її чоловік, ОСОБА_2, шляхом укладення
договору купівлі-продажу, посвідченого секретарем виконкому Стебницької
селищної Ради депутатів трудящих, придбав у власність житловий будинок, який
був розташований АДРЕСА_1. Цей дерев'яний одноповерховий будинок, загальною
площею 46,81 кв.м., складався з веранди, кухні та двох кімнат.         На підставі рішення Виконкому
Стебницької селищної Ради депутатів трудящих за №116 від 14.08.1975 року за
будинком була закріплена земельна ділянка, загальною площею 1004 кв.м.

Враховуючи те, що вказаний вище дерев'яний житловий будинок з часом став непридатним
для проживання, рішенням Виконкому Стебницької селищної Ради депутатів трудящих
за №138 від 25.09.1975 року ОСОБА_2 дозволено "побудувати новий житловий
будинок замість існуючого старого в будинковолодінні АДРЕСА_1.

Технічним бюро при головному архітекторі м. Дрогобича був виготовлений, а
пізніше погоджений з усіма відповідними службами, проект одноквартирного
одноповерхового житлового будинку по АДРЕСА_1. Оскільки будівництво тривало
понад десять років, і за цей час ОСОБА_2 уклав з нею шлюб, від якого у них
народилось двоє дітей, виникла необхідність в збільшенні житлової площі та
переплануванні будинку.

Однак, під час здійснення будівельних робіт було допущено відхилення від
затвердженого проекту, в результаті чого збільшились зовнішні розміри будинку,
позначеного на плані земельної ділянки літ. "А-1", змінилась
планіровка та була добудована веранда (літ. “а”) більших, ніж передбачено
проектом, розмірів. Крім того, з метою покращення житлових умов, вже в
двохтисячних  роках в будинку була збудована
мансарда (літ. "Мн"). На даний час будинок складається з підвалу,
веранди, 4-х жилих кімнат та ванни по першому поверсі; кухні, кладової, 2-х
житлових кімнат по мансарді. Загальна площа будинку становить 174.8 кв.м. До
будинковолодіння належить гараж-сарай (літ.“Б”), загальними розмірами (8,1 х
5,65) м., який був побудований без дозволу відповідних органів.

Її чоловік, ОСОБА_2, помер 20 серпня 2007 року, однак за життя не оформив
належним чином право власності на самовільно побудоване нерухоме майно. Після
його смерті вона, як спадкоємець за законом, звернулась до Стебницької
держнотконтори з метою оформлення спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті
чоловіка, проте, вона не може оформити своїх спадкових прав, так як має місце
самочинне будівництво. Визнання ж права власності на самовільно побудоване
нерухоме майно відбувається виключно в судовому порядку.

З 1979 року і по даний час вона проживає в будинку АДРЕСА_1. Після смерті
чоловіка вона фактично вступила в управління спадковим майном, до складу якого
входить спірний будинок та гараж, а відтак користується цим нерухомим майном,
утримує його в належному стані, сплачує необхідні платежі. Разом з тим,
оскільки як при самочинному будівництві права інших осіб порушено не було,
останнє відбувалось без порушення будівельних норм і правил на земельній
ділянці, що знаходиться в її постійному користуванні та перебуває поза зоною
гірничого відводу та зоною впливу від гірничих робіт СДГХП “Полімінерал”, і є
таким, що не суперечить суспільним інтересам, а тому просить суд постановити
рішення, яким визнати за нею право власності на житловий будинок (літ. “А-1”) з
верандою (літ. "а") і мансардою
(літ. "Мн"), а також на гараж-сарай (літ. “Б”), розмірами (8.1
х 5.65) м, що знаходиться в будинковолодінні АДРЕСА_1 по спадкуванню за законом
після смерті чоловіка - ОСОБА_2, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, нічого суттєвого
не доповнила, просить позов задоволити.

Представник відповідача - ОСОБА_3 позовні вимоги визнав та пояснив суду, що
при обстеженні самовільно збудованого позивачкою нерухомого майна ними було
встановлено, що при такому будівництві не витримано нормативних розривів між
будівлями на території свого будинковолодіння, але не порушено будівельних норм
по відношенню до сусідів. Крім цього, таке будівництво здійснено на земельній
ділянці, яка знаходиться поза межами гірничого відводу, про що складено
відповідний висновок. Не заперечив проти задоволення позову.

Наслідки визнання позову представнику відповідача роз'яснені.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити
при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК
України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому
ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове
рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено і сторонами не оспорюється, що позивачкою та
її чоловіком - ОСОБА_1 на відведеній земельній ділянці АДРЕСА_1 було збудовано
житловий будинок літ. "А-1", в якому в подальшому було змінено
внутрішнє перепланування планування з відхиленням від затвердженого проекту, в
результаті чого збільшились зовнішні розміри будинку, добудовано веранду (літ.
“а”) більших, ніж передбачено проектом, розмірів, самовільно збудована мансарда
(літ. "Мн") та гараж-сарай (літ. “Б”), загальними розмірами (8,1 х
5,65)м.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_2 помер, при житті не набувши права власності на
самовільно побудоване нерухоме майно.

Особа, яка здійснила самочинне будівництво, не набуває права власності на
нього. Однак, у відповідності до п. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника
(користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на
нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших
осіб.

З архітектурно-планувальної пропозиції, виготовленої КП
"Планарх", вбачається, що будинок володіння АДРЕСА_1 розташоване в
існуючому кварталі індивідуальної житлової забудови мікрорайону Солець в м.
Стебнику. Згідно карти-схеми, наданої Стебницьким ДГХП "Полімінерал",
дана земельна ділянка знаходиться поза межами гірничого відводу Стебницького
державного гірничо хімічного підприємства "Полімінерал". В частині
пожежних вимог самовільне будівництво погоджено з Головним державним
інспектором з пожежного нагляду м. Дрогобича та Дрогобицького р-ну. Однак, в
цій архітектурно-планувальній пропозиції зазначено, що при будівництві
гаражу-сараю (літ. “Б”), не витримано нормативні розриви між будівлями.
Відстань від гаражу-сараю до сусідньої будівлі "Н", яка належить
п.ОСОБА_4, та знаходиться в її будинковолодінні № , в загальному становить 3 м.
Листом від 14.04.2008 р., підпис в якому завірений заступником міського голови
м. Стебника ОСОБА_5, ОСОБА_4 вказала, що не заперечує проти будівництва
гаражу-сараю на подвір'ї позивачки.

Оскільки спадкоємець - позивачка постійно проживала разом із спадкодавцем
на час відкриття спадщини, вона вважається такою, що прийняла спадщину. Разом з
тим, якщо протягом встановлено законом строку спадкоємець не заявила про
відмову від спадщини, то на підставі п. п. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадщина,
незалежно від часу її прийняття, належить спадкоємцеві з часу її відкриття.

З огляду на зазначене, суд приходить до переконання, що за позивачкою слід
визнати право власності на спірне самочинно збудоване нерухоме майно,
враховуючи той факт, що самовільне будівництво здійснено без порушення
будівельних норм і правил на земельній ділянці, відведеній для обслуговування
житлового будинку та яка знаходиться поза межами гірничого відводу та поза
зоною впливу від гірничих робіт Стебницького ДГХП "Полімінерал", що
не порушує права інших осіб та не суперечить вимогам генерального плану міста.
При таких обставинах підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом
не встановлено, а тому позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 130, 174, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.
376, 1258, 1261, 1268 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності самочинно збудоване нерухоме майно -
житловий будинок (літ. "А-1") з верандою (літ. "а") і
мансардою  (літ. "Мн"),
гараж-сарай (літ. "Б"), розмірами (8.1 х 5.65) м, що знаходиться в
будинковолодінні АДРЕСА_1 по спадкуванню за законом після смерті чоловіка -
ОСОБА_2, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя