Справа № 22ц-207
Суддя 1-ї ін.-
РІШЕННЯ

Іменем    України

29 січня 2008
року Апеляційний суд Донецької області у складі: головуючої - Пономарьової
О.М.   суддів - Бабенка П.М.  ,  Бондаренко
Л.І. при секретарі - Баранові В.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні
в м.   Донецьку цивільну справу за   позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на
рішення    Артемівського     міськрайонного суду Донецької області від
30 жовтня  2007 року ,

ВСТАНОВИВ:

У серпні
2007 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідачки ,  просив стягнути з неї на його користь на
відшкодування матеріальної шкоди 749, 76 грн., моральної шкоди - 500 грн.,  його судові
витрати.

Рішенням
Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30 жовтня 2007 року в
задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь відповідачки її
витрати на правову допомогу в сумі 1246 грн.

На
вказане рішення суду позивачем принесена апеляційна скарга , в якій він просить
це рішення скасувати,  ухвалити нове
рішення,  яким задовольнити його позов у
повному обсязі,  що рішення суду ухвалено
з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначив,  що судом надана неналежна оцінка доказам у
справі. Суд не врахував,  що свідки
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили,  що
відповідачка користувалася його фотоапаратом,
повернула його у пошкодженому стані.

В судове
засідання апеляційного суду сторони не з'явилися,  повідомлені про час та місце розгляду справи
належним чином.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду , дослідивши матеріали справи,  перевіривши доводи апеляційної скарги,  апеляційний суд вважає за необхідне
апеляційну скаргу задовольнити,  рішення
суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Відповідно
до вимог   ст.  .213 ЦПК України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Законним
є рішення,  яким суд,  виконавши всі вимоги цивільного
судочинства,  вирішив справу згідно із
законом.

Обгрунтованим
є рішення,  ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин,  на які
сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,  підтверджених тими доказами,  які були досліджені в судовому засіданні.

Судом
першої інстанції встановлено,  що позивач
звернувся з позовом до відповідачки про відшкодування матеріальної шкоди та
моральної шкоди ,  зазначаючи , що він
давав їй у користування фотоапарат виробництва Японії,  який вона повернула пошкодженим.   Згідно висновку фахівця - товарознавця
фотоапарат дійсно пошкоджено,  розмір
шкоди складає 749, 76 грн.

Відмовляючи
в задоволенні позову та стягуючи з позивача судові витрати суд послався на те ,
що позивачем не надано доказів на те,  що
саме відповідачка пошкодила фотоапарат,
спричинила позивачеві матеріальну та моральну шкоду.

При
цьому суд керувався  ст.  ст.
23,  1166 , 1167 ЦК України ,  якими регулюються правовідносини які
передбачають відповідальність за заподіяння матеріальної та моральної шкоди.

Проте
такі висновки суду першої інстанції є помилковими та суперечать встановленим
обставинам справи.

Суд
неправильно визначив правовідносини,  які
склалися між сторонами та матеріальний закон,
якими вони регулюються і не надав належної оцінки доказам у справі.

Згідно
із  ст.
ст.  827 ,  ч.1
ст.  828 ,  п.3 ч. 2
ст.  833,  836 ЦК
України за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно
передає або зобов'язується передати другій стороні ( користувачеві) річ для
користування протягом встановленого строку.

Договір
позички речі побутового призначення між фізичними особами може укладатися усно.

Користувач
зобов'язаний повернути річ після закінчення строку договору в такому самому
стані,  в якому вона була на момент її
передання.

Якщо після припинення договору                 користувач
не повертає річ,  позичкодавець має

право
вимагати її примусового повернення,  а
також відшкодування завданих збитків.

Як
убачається з матеріалів справи у червні 2006 року між сторонами було укладено
договір позички без визначення строку ,
згідно якому позивач передав відповідачці у безоплатне користування
справний фотоапарат марки „ Фіне Піке 4800 зет" виробництва Японії,  який відповідачка повернула його у липні 2006
року несправним,  з пошкодженим
об'єктівом в результаті механічного пошкодження.

Фотоапарат
ремонту не підлягає,  позивачеві згідно
висновку спеціаліста спричинені збитки в сумі 749, 76 грн..

Вказані
обставини частково підтверджені поясненнями відповідачки,  яка визнала факт передачі їй у користування
фотоапарата,  поясненнями свідків
ОСОБА_5,  ОСОБА_6,  висновком спеціаліста-товарознавця.( а.с.
27-29,  33-36).

Висновки
суду першої інстанції про те , що позивачем не надано доказів на підтвердження
позовних вимог спростовуються вказаними вище доказами.

При чому
відповідно до даних технічного фіксування судового процесу від 01 жовтня 2007
року вбачається,  що свідки ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 прямо зазначили в судовому засіданні,
що відповідачка брала у користування фотоапарат у позивача,  повернула його несправним.  При цьому ОСОБА_4 пояснював,  що відповідачка просила його як спеціаліста
відремонтувати фотоапарат,
поясняла,  що пошкодила об'єктив в
результаті того,  що фотоапарат впав.

Йому
(свідку) було відомо,  що пред'явлений
відповідачкою фотоапарат належав саме позивачеві.

Також ці
обставини підтверджені письмовими поясненнями відповідачки ,  які вона надавала працівникам Артемівського MB УМВС 05
жовтня 2006 року ,  з яких
убачається,  що позивач надав їй у
користування фотоапарат,  яким вона
неодноразово користувалася і повернула позивачеві. ( а.с. 8 матеріалів № 3580
перевірки факту пошкодження майна ОСОБА_1 Артемівським MB УМВС у
2006 році.)

За таких
обставин апеляційний суд дійшов висновку , що оскільки між сторонами було
укладено договір позички ,  відповідачка
не виконала свої обов'язки щодо повернення речі після закінчення строку
договору в такому ж самому стані,  в
якому вона була на момент її передання ,
пошкодженням фотоапарата спричинила позивачеві матеріальні збитки,  тому вона зобов'язана відшкодувати позивачеві
нанесені збитки в сумі 749, 76 грн. та судові витрати.

Згідно
із  ст. .79 ,  88 ЦПК України судові витрати складаються з
судового збору та витрат ,  пов'язаних з
розглядом справи ( витрат на інформаційно-технічне забезпечення ,  витрат на правову допомогу,  витрат пов'язаних із залученням свідків,  спеціалістів,
перекладачів та проведенням судових експертиз тощо.)

Суд
присуджує стороні,   на користь якої
ухвалено рішення,   понесені нею і
документально підтверджені судові витрати.

Якщо
позов задоволено частково,   судові
витрати присуджуються позивачеві пропорційно до тієї частини позовних
вимог,   у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Оскільки
висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам
справа,   рішення суду підлягає
скасуванню у повному обсязі з ухваленням нового рішення у відповідності до
вимог п.3 ч.1   ст.   309 ЦПК України.

Позов
підлягає задоволенню частково. З відповідачки на користь позивача матеріальні
збитки в сумі 749,  76 грн.,   а також витрати на юридичну допомогу в сумі
50 грн.,   витрат на проведення оцінки
фотоапарата спеціалістом в сумі 40 грн. ,
судового збору в сумі 51 грн. та витрат на ІТЗ в сумі 30 грн.,   всього судових витрат в сумі 171,  00 грн. ,
які підтверджені документально наданими позивачем квитанціями (
а.с.   1,
2,   8,  9).

Вимоги
позивача про стягнення з відповідачки 500 грн. на відшкодування моральної шкоди
задоволенню не підлягають,   оскільки
чинним законодавством не передбачено відшкодування моральної шкоди ,   спричиненої внаслідок повернення речі не
такому стані,   в якому вона була на
момент її передання користувачу. Тому в цій частині позову слід відмовити.

З
позивача слід стягнути несплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір
в сумі 8,  50 грн. за вимоги про
відшкодування моральної шкоди,   які судом
не задоволені.

Враховуючи
наведене,   керуючись     ст.
ст. 827,     ч.1   ст.
828,   п.3 ч.2   ст.
833,   836   ЦК
України ,    ст.     ст.  . 79,  88 ,
303 ,  307,   п.3 ч.1
ст.   309,   313-315 ЦПК України,   апеляційний суд,

ВИРІШИВ:

Апеляційну
скаргу  задовольнити частково.

Рішення
Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30 жовтня 2007 року
скасувати у повному обсязі.

Позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальних збитків в сумі
749,  76 грн. ,   та його судові витрати в сумі 171 грн.,   а всього 820,  76 грн. ( вісімсот двадцять грн.. 76 кол.)

В решті позовних
вимог відмовити.

Рішення
набирає законної сили з дня його проголошення,
але може бути оскаржене безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців після набрання ним законної сили.