Справа № 2-20, 2008 року
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2008 року                           Ставищенський
районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді:                                Галича Ю.М.,

при секретарі:                                Карабань З.І.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні в залі суду в смт. Ставище Київської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах свого неповнолітнього сина
ОСОБА_2 до Журавлиської сільської ради про визнання права на спадщину за
заповітом,

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернувся ОСОБА_1, посилаючись на те, що батьки
які  до смерті проживали в АДРЕСА_1, та
набули права власності на будинок за вказаною адресою як члени колгоспного
двору. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4, спадщину після її смерті прийняв  ОСОБА_3 а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3  який залишив по заповіту все своє майно
ОСОБА_2.

Рішення виконкому Журавлиської сільської ради про визнання права власності
на вказаний будинок не приймалося.

Вартість
вищевказаного житлового будинку становить відповідно до технічного паспорта
43038 гривень. Земельна ділянка на якій розташований вказаний житловий будинок
не  приватизована.

Позивач просить визнати за ним,  ОСОБА_2 право на спадщину за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_3 на житловий будинок АДРЕСА_1 вартістю 43038 гривень.

В попередньому судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги,
підтвердив обставини, на які посилається в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_5 в попередньому судовому засіданні позов
визнала, зробивши про це усну заяву.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, усну
заяву представника відповідача про визнання позову та перевіривши письмові
докази, вважає, що визнання представником відповідача вказаного позову не
суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відносини
власності на нерухоме майно в Україні регулюються Цивільним Кодексом України,
Законом України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень” та іншими актами законодавства України.

Відповідно до абзацу 3 частини 3 статті 331 Цивільного
Кодексу України (2003 року) якщо право власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає реєстрації, право власності виникає з моменту державної
реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість передбачена статтею 182 ЦК
України.  Пункт 1 частини 1 статті 4  Закону України “Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” також передбачає обов'язкову  державну реєстрацію речових прав на нерухоме
майно, зокрема права власності на нерухоме майно.

В той же час у відповідності  з частиною 5 статті 3 вказаного Закону
право  власності  та
інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими
нормативно-правовими  актами  до
набрання чинності  цим  Законом,
визнаються державою.

Згідно зі
статтею 25 Цивільного Кодексу України (16.01.2003 року) здатність мати цивільні
права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна
правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у
момент смерті. Цивільною дієздатністю фізичної особи є зокрема і її здатність
своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати.
Однією із підстав припинення права власності відповідно до статті 346 ЦК
України є смерть власника.

У відповідності зі ст. 1220 ЦК України спадщина
відкривається внаслідок смерті особи, або оголошення її померлою. Як вбачається
із статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають
особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який
постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

При видачі свідоцтва про право на спадщину згідно абз. 4
п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (
затвердженої наказом Мінюсту від 03.03.2004 року №20/5), нотаріус вимагає, крім
правовстановлювального документа, витяг з Реєстру прав власності.

Відповідно до пункту 6.1.
Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно
(затвердженого наказом Мінюсту України №7/5 від 07.02.2002 року) оформлення
права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про
право власності місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого
самоврядування. Первинна видача свідоцтв про право власності на ім'я померлих
власників вказаним Тимчасовим положенням не передбачена.

Суд
вважає, що за позивачем слід визнати право на спадщину за заповітом.

Оскільки відповідач Журавлиська сільська рада до
пред'явлення позову про визнання права на спадщину на житловий будинок і в
судовому засіданні не оспорювала цього права, а тому відповідно до змісту ст.
88 ЦПК України на відповідача не може бути покладений обов'язок по
відшкодуванню судових витрат.

Керуючись ст. ст. 25, 30, 182, 346, 392, 1218, 1220,
1223, 1268, 1270 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 100, 101 ЦК УРСР (1963р.),
ст.3 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та
їх обмежень”, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 130, 174, 213-215  ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 до
Журавлиської сільської ради про визнання права на спадщину за заповітом
задовольнити.

Визнати
за ОСОБА_2 право на спадщину за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2  ОСОБА_3 на житловий будинок АДРЕСА_1,
вартістю 43038 ( сорок три  тисячі
тридцять вісім) гривень.

Звільнити
від сплати судового збору Журавлиську сільську раду на підставі ст. 88 ЦПК
України.

Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Ставищенський
районний суд Київської області шляхом подачі
в десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і подання після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з
подачею її копії до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                               Ю.М.
Галич