Справа № 22-450 /07
інстанції: Галушкова
Суддя доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

14   лютого 2008 року            м. Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:   Онищенко Е.А. Суддів:       Коваленко А.І. Денисенко
Т.С При секретарі: Волчановій І.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1,
ОСОБА_2 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від
18 листопада 2005 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та стягнення матеріальної
та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні
2001 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою , перенесення
паркану ділянки на 0,7 м., знесення самовільної будівлі, обрізання гілок на
деревах. Що знаходяться на межі.

29
серпня 2005 року ОСОБА_3 доповнив вимоги позовом про відшкодування збитків в
сумі 230 грн. та моральної шкоди в сумі 5000 грн., завданих внаслідок порушення
його права користування земельною ділянкою.

Ухвалою
суду від 17.10.2005 року провадження по справі у відношенні відповідачів
ОСОБА_4 і ОСОБА_6 закрито у зв'язку зі смертю відповідачки ОСОБА_4 і відмови
позивача від позову у відношенні відповідача ОСОБА_6

Справа
розглядалася судами неодноразово.

Останнім
рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18
листопада 2005 року позов ОСОБА_3 задоволено . Суд вирішив не чинити перешкоди
в користуванні земельною ділянкою при жилому АДРЕСА_1, перенести межу у кінці
городу в сторону номераАДРЕСА_1
на 0, 7 м. кв. Дати можливість встановити огорожу на межі, зобов'язати ОСОБА_1, ОСОБА_2 знести
самочинно збудовані на землі ОСОБА_3 будівлі, а також обрізати дерева , які
ростуть на межі. Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальний
збиток у солідарному порядку у сумі 230 грн. та моральну шкоду у солідарному
порядку у сумі 1000 грн.

Не
погоджуючись з зазначеним рішенням суду ОСОБА_1,
ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу в якій, посилаючись на відповідність
рішення районного суду обставинам, які мають значення для справи, порушення
норм матеріального та процесуального права, просять рішення скасувати, а справу
направити на новий розгляд у той же суд в іншому складі.

Заслухавши
суддю доповідача, доводи апелянта, дослідивши матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1, ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно
до ст. 309 ЦПК України підставами для зміни рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального та процесуального
права.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_3 в частині усунення перешкод в користуванні земельної
ділянки та стягнення матеріальної шкоди в розмірі 230 грн. районний суд виходив
з обгрунтування позову, зазначивши, що збоку відповідачів була наявність
перешкод в користуванні земельної ділянки, шляхом перенесення межової лінії та
насадження дерев близь ділянки позивача, у зв'язку з він поніс матеріальні
затрати на проведення експертизи та ведення справи.

Розглядаючи
спір, судова колегія вважає, що районний суд в вищезазначеній частині позовних
вимог ОСОБА_3 повно і всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані
сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і
закон, який їх регулює.

Судом
встановлено і підтверджено матеріалами справи, що у кінці городу земельної
ділянки № 188 має ширину 9, 2 м і на 0, 7 м. вуже, відповідно земельна ділянка
№ 186 на 0, 7 м. ширше за рахунок земельної ділянки № 188, яка належить
позивачу.

За таких
обставин судова колегія вважає, що районний суд дійшов правильного висновку про
задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні
земельної ділянки.

В ході
апеляційного розгляду апелянти Зарицка Л.А та ОСОБА_2 пояснили, що межі між
земельними ділянками на теперішній час поновлені, спору між сторонами в частині
первісно заявленого позову не має, з чим погодилась представник позивача
ОСОБА_3

Між тим
задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 в частині відшкодування моральної шкоди
районний суд взагалі не мотивував свої висновки. Доводи позивача в цій частині
не перевірив на відповідність положенням ст. 1167 ЦК України.

Відповідно
до п.5 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд зокрема, повинен з'ясувати , чим
підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або
втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, а
також інші обставини , що мають значення для вирішення спору.

В ході
судового розгляду позивач не надав суду доказів завдання йому моральної шкоди.

З огляду
наведеного судова колегія приходить до висновку, що позивач ОСОБА_3 у
відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України як сторона, яка приймала участь у
справі не довів суду ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх
вимог, а саме не довів, що у результаті дій відповідачів він перестав
спілкуватися з друзями, порушив взаємовідносини з членами родини, був змушений
лікуватися.

Судова
колегія вважає, що вказане порушення призвело до неправильного вирішення справи
в вищезазначеній частині і тому суд апеляційної інстанції на підставі ст. 309
ЦПК України змінює рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.
317, 309, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення
Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 листопада 2005
року по цій справі в частині стягнення з відповідачів 1000 грн. моральної шкоди
скасувати, та постановити в цій частині нове рішення наступного змісту :

В
задоволенні позову ОСОБА_3 про стягнення суми моральної шкоди відмовити.

В іншій
частині рішення залишити без змін.

Рішення
набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до
Верховного Суду України протягом двох місяців.