Апеляційний суд  Кіровоградської  області
Справа №  22-1887
2008  р.                                                Головуючий у 1 інстанції  -
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 листопада  2008   року
колегія   суддів   судової
палати   в   цивільних
справах Апеляційного суду  Кіровоградської області у складі:

головуючого судді
-  Полежая В.Д.

суддів                            - Кодрула
М.А., Пономаренко В.Г.

при секретарі
- Ткач І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
м. Кіровограді справу за апеляційними скаргамиОСОБА_1 таОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4,ОСОБА_5 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської
області  від 31 липня 2008 року  по цивільній справі за позовамиОСОБА_1 доОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,ОСОБА_5
про визнання дійсними договорів позики та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

В червні
2006 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3. про
визнання дійсним договору позики від 10 квітня 2005 року  і
просила з урахуванням змін до позовної заяви стягнути з
відповідачів  51054 грн. основного боргу,  16051 грн.. боргу за користування
коштами,  20000 грн. на відшкодування
моральної шкоди.

На підтвердження вимог посилалась на те, що між нею
та ОСОБА_2 був укладений в усній формі зазначений договір позики, за яким вона
передала відповідачці  2000 доларів США
та 5500 євро, які вона зобов»язалась повернути в 2005 році, що підтверджується
розпискою, але не повертає. Сума основного боргу  в гривнях визначена відповідно до курсу
національного банку.  Відповідно до
довідки банку «Фінанси та кредит» депозитна ставка складає 12 відсотків річних,
тому за користування коштами  протягом
трьох років відповідачі зобов»язані повернути також  відсотки по депозиту в сумі 16051 грн.  Не поверненням взятих у борг коштів їй
завдана моральна шкода. Зважаючи що взяті у борг кошти використані на потреби
сім»ї, стягнення  за борговими зобов»язаннями  необхідно провести з обох відповідачів.

В серпні 2006 року ОСОБА_1 звернулася в суд з
позовом до ОСОБА_4 та  ОСОБА_5 про
визнання дійсними договорів позики від 12 січня 2005 року та від 10 жовтня 2005
року і просила з урахуванням змін до позовної заяви стягнути з відповідачів  62904,5 грн. основного боргу,  22645,62 грн.. боргу за користування
коштами,  20000 грн. на відшкодування
моральної шкоди.

На підтвердження вимог посилалась на те, що між
нею та ОСОБА_4 були укладені в усній формі зазначені договори позики, за якими
вона передала відповідачці частинами 8820 доларів США та 4150 доларів США,  які вона зобов»язалась повернути в 2005 році,
що підтверджується

2.

розписками, але не
повертає. Сума основного боргу  в гривнях
визначена відповідно до курсу національного банку.  Відповідно до довідки банку «Фінанси та
кредит» депозитна ставка складає 12 відсотків річних, тому за користування
коштами  протягом трьох років відповідачі
зобов»язані повернути також  відсотки по
депозиту в сумі 22645,62 грн.  Не
поверненням взятих у борг коштів їй завдана моральна шкода. Зважаючи що взяті у
борг кошти використані на потреби сім»ї, стягнення  за борговими
зобов»язаннями  необхідно провести
з обох відповідачів.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду  Кіровоградської області  від 31 липня 2008 року позови задоволено
частково. На користь ОСОБА_1 з  ОСОБА_2  стягнуто 41356,15 грн., з ОСОБА_4  57367,18 грн. З них також стягнуті відповідні
суми судового збору та витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи .

В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду і
ухвалити нове по суті позовних вимог, посилаючись на те, що рішення суду є
необґрунтованим та винесеним з порушенням норм матеріального і процесуального
права. При цьому вказує, що суд необґрунтовано відмовив їх в задоволенні
позовних вимог в частині визнання договору позики 2000  доларів США, які в неї взяла в борг ОСОБА_2та
в частині визнання договору позики 1150
доларів США, які в неї взяла в борг
ОСОБА_4, та стягненні відповідних коштів, не допитавши свідка та не
взявши до уваги запис про борг на зворотній стороні розписки. Безпідставно
відмовлено в задоволенні позовних вимог, щодо стягнення з відповідачів на її
користь 12 % річних депозитної ставки комерційного банку та моральної шкоди.

ОСОБА_2 , ОСОБА_3., ОСОБА_4,ОСОБА_5 в своїй
апеляційній скарзі  також просять рішення
суду скасувати і ухвалити нове про відмову в задоволенні позову до
ОСОБА_2,  ОСОБА_3, а з ОСОБА_4, при
доведеності позову, стягнути кошти в сумі еквівалентній 11820 доларів США,
посилаючись на те, що ОСОБА_2 договору позики з позивачкою не укладала і коштів
в неї  в борг не брала, а ОСОБА_4 не
брала в борг 1150 доларів США.

Заслухавши  доповідь доповідача, пояснення сторін та їх
представників, що з»явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційних скарг, колегія суддів вважає за необхідне їх відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України  апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення
з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Частково задовольняючи позови ОСОБА_1 суд першої
інстанції виходив з встановленого, що між нею та ОСОБА_2, а також між нею та
ОСОБА_4, в усній формі були укладені
договори позики,  факт отримання
цими особами  в борг сум у розмірах
зазначених в рішенні суду
підтверджується власноручно написаними розписками, у зазначений термін
борги не повернуті, тому відповідно до вимог ст.1049 ЦК України вони підлягають
стягненню.

Позовні вимоги про стягнення депозитної ставки
комерційного банку та моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки не
ґрунтуються на вимогах закону.

Судова колегія вважає, що міськрайонний суд повно
і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

3.

Рішення суду ухвалене з додержанням
вимог матеріального і процесуального права, відповідно до наданих сторонами
доказів, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційних скарг  висновків суду не спростовують, тому  скарги не підлягають задоволенню.

З матеріалів справи вбачається,
що  позивачка ОСОБА_1 не надала суду
доказів про передачу нею в борг ОСОБА_4 1150 доларів США,  зважаючи на те, що зазначена сума не вказана
у розписці, а помітка на іншій стороні
розписки  із зазначенням  лише таких цифр обґрунтовано судом не взята
до уваги.

Обґрунтовано судом відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 боргу в сумі 2000 доларів
США,  постільки судом встановлено,
що  зазначена сума хоч і зазначена в
розписці, але ОСОБА_2 заперечує факт її отримання, а сама позивачка в суді
вказала, що цю суму коштів вона ОСОБА_2 не передавала, а передавала її інша
особа.

Відповідно до ст..1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики,
якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання
процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір
процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку
України.

З такими позовними вимогами  ОСОБА_1 до суду не зверталась і крім того не
довела , що між нею та позичальниками в договорах позики було передбачено
одержання процентів.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ст. 307, ст.308, ст. ст.313-315, 317,319
ЦПК України,  колегія   суддів
судової   палати,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1 таОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення
Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області  від 31 липня 2008 року  залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може
бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня
набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий
суддя:

Судді: