АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД    ЧЕРКАСЬКОЇ
Справа
№    22ц-490      2008 р.                                        Головуючий
22                                                                                         -
апеляційній інстанції - Бабенко В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28"
лютого 2008 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Черкаської області в складі:

головуючого                              Магди Л.Ф.

суддів                                          Трюхана
Г.М. ,  Бабенко В.М.

при
секретарі                             Федьорко
М.Ю.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргуОСОБА_1 в
інтересахОСОБА_2на рішення Придніпровського районного суду м.  Черкаси від 13.12.2007 року по справі за
позовомОСОБА_2до Державного казначейства України. Придніпровського районного
відділу УМВС України в Черкаській області,
УМВС України в Черкаській області,
третя особа прокуратура Придніпровського району м.  Черкаси про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,  завданої незаконними
діями органів досудового слідства.

Вивчивши
матеріали справи,  вислухавши
сторони,  судова колегія. -

встановила:

Позивач
ОСОБА_2 26.08.2004 року звернувся до суду із позовом до Державною казначейства України,  Придніпровського районного відділу УМВС
України в Черкаській області,  УМВС
України в Черкаській області,  третя
особа прокуратура Придніпровського району м.
Черкаси про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,  завданої незаконними діями органів досудового
слідства. Свої позовні вимоги мотивує тим.
що 30.05.2002 року він був затриманий працівниками Придніпровського РВ
УМВС України і доставлений до названого райвідділу,  де його жорстоко били інші працівники міліції
всю ніч,  вимагаючи від нього зізнання в
пограбуванні невідомої йому громадянки ОСОБА_3. Хоч при затриманні,  яке проводили три працівники міліції,  позивач ніякого опору не чинив,  до нього було застосовано прийоми рукопашного
бою і наручники. Від завданих працівниками міліції тортур було спричинено ряд
тілесних ушкоджень,  в тому числі і
тяжких. Зокрема,  були травмовані легені,  печінка,
голова,  тулуб та інші частини
тіла,  що призвело до втрати свідомості.
Під дією фізичного та психологічного тиску з боку працівників міліції позивач
був вимушений написати явку з повинною і визнати себе винним у скоєні
злочину,  до якого не був причетний.
31.05.2002 року Придніпровським РВ УМВС України в Черкаській області було
порушено кримінальну справу та обрано міру запобіжного заходу у вигляді
підписки про невиїзд.

2

Факт
спричинення тілесних ушкоджень і ступінь їх тяжкості відображений у висновку
судово-медичної експертизи від 12.08.2002 року,
який знаходиться в матеріалах кримінальної справи. Через завдані травми
позивач проходив багатомісячний курс лікування,
в тому числі переніс декілька складних операцій,  але стан здоров'я незадовільний і на
сьогодні. Через незадовільний стан здоров'я слідчим зупинялося провадження по
даній справі.

31.05.2002
року позивачу було пред'явлено обвинувачення у скоси і пограбування 1 ладних
Катерини і обрано міру запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд. Факт
пред'явлення позивачу обвинувачення підтверджується : підпискою про
невиїзд,  постановою про зупинення
досудового слідства у зв'язку з хворобою обвинуваченого,  постановою про звільнення його від
кримінальної відповідальності на підставі
ст.  213 ч.2 КПК України,  суть якої полягає у недоведені участі
обвинуваченого у скоєні злочину.

Позивач
вважає,  що незаконними діями працівників
міліції він був позбавлений конституційного права на свободу та
недоторканість,  йому завдано тяжких
фізичних та моральних страждань,
втрачено нормальні життєві зв'язки та надію на реалізацію особистих
планів та намірів. Завдані травми підірвали його здоров'я,  він постійно переживає сильні душевні
хвилювання,  втратив спокій,  сон,
йому протипоказана фізична праця. Незаконним фізичним та психологічним
впливом позивачу заподіяно моральну шкоду,
яку він оцінює в розмірі 180 000 гри. Просить постановити рішення ,  яким дії працівників Придніпровського
районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській
області,  що виразилися в незаконному
затриманні 30.05.2002 року,  незаконному
пред'явленні обвинувачення,  незаконному
обранні стосовно нього міри запобіжного заходу та протиправному спричиненні
тяжких тілесних ушкоджень з метою одержання явки з повинною та зізнання в
пограбуванні громадянки ОСОБА_3визнати незаконними. Винести рішення суду,  яким зобов'язати управління Державного
казначейства Черкаської обласної державної адміністрації відшкодувати за
рахунок держави завдану моральну шкоду у розмірі 180 000 грн. та 1700 гри. на
покриття витрат за надання правової допомоги.

Рішенням
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 13.12.2007 року позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто
з Держбюджету України шляхом списання коштів з рахунку державного казначейства
України на користьОСОБА_2моральну шкоду в сумі 5 000 грн. В іншій частині
позову відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1. просить скасувати рішення у частині відмови у
позові про стягнення 175000 гривень моральної шкоди як незаконне та направити
справу на новий розгляд. Інші учасники процесу рішення суду не оскаржують.

Вивчивши
матеріали справи,  судова начата вважає,  що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно
до  ст.
10 ЦПК України обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах
змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З
матеріалів справи вбачається,  що суд
першої інстанції обґрунтовано встановив,
що 30.05.2002 року близько 20 год.
позивач ОСОБА_2 був доставлений в Придніпровський РВ УМВС України в Черкаській
області. Підставою для доставки останнього були ті обставини,  що 30.05.2002 року близько 19 години до
чергової частини Придніпровською РВ м.
Черкаси за телефоном "02",
зателефонувала неповнолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,  яка повідомила,  що трос молодих хлопців,  біля будинку, АДРЕСА_1,  відкрито заволоділи її золотим
ланцюжком.  На місце події,  за вказівкою оперативного чергового
Придніпровського РВ УМВС.  виїхав екіпаж
пересувної мобільної групи № 4 в складі співробітників Придніпровського РВ
м.  Черкаси ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5. та ОСОБА_6  Біля будинкуАДРЕСА_2 ,  потерпіла вказала на молодого чоловіка ,  яким виявився ОСОБА_2 Останній був затриманий
і доставлений в чергову частину Придніпровського РВ близько 20 год. та поміщений до
камери для затриманих осіб при черговій частині. Дана подія зареєстрована в
КОЗП за №3570 від 30.05.02 року.

3

31.05.2002
року слідчим СВ Придніпровського РВ УМВС ОСОБА_7 по факту пограбування порушено
кримінальну справу № за ознаками злочину. передбаченого ч. 1  ст.
186 КК України. Цього ж дня ОСОБА_2 написав явку повинною. в якій
зізнався у скоєнні почину і був допитаний в якості підозрюваного. Йому було
обрано міру запобіжною заходу - підписку про невиїзд з постійного місця
проживання.

03
червня 2002 року гр. ОСОБА_2 звернувся до 3-ї Черкаської міської лікарні де
його було прооперовано,  а потім його ще
тричі було прооперовано 26.06.. 03.07. і 28.08.2002 року.

Постановою
слідчого віл 04.06.2002 року кримінальна справа була зупинена на підставі
п.2  ст.
206 КГ1К України. 1 7 червня 2002 року ОСОБА_2 звернувся зі скаргою до
прокурора Черкаської області на неправомірні дії працівників міліції
Придніпровського РВ УМВС.  03 вересня
2002 року старшим слідчим прокуратури Придніпровського району м.  Черкаси ОСОБА_8 порушено кримінальну справу №
0 за ознаками злочину,
передбаченого ч. 2  ст.  365 КК України ja фактом
перевищення службових повноважень працівниками міліції Придніпровського РВ
УМВС,  що супроводжувалось насильством.

Они гані
співробітники ПМГ № 4,  а також потерпіла
ОСОБА_3пояснили,  що під час.  затримання ОСОБА_2 останній чинив опір
працівникам міліції і до нього були застосовані заходи фізичного впливу,  про що написаний відповідний рапорт. В своїх
поясненнях та в протоколах допиту в якості свідків співробітники
Придніпровського РВ УМВС ОСОБА_4 , ОСОБА_5, ОСОБА_6 , ОСОБА_7  ОСОБА_9ОСОБА_10таОСОБА_11 в категоричній
формі заперечили факт застосування фізичної сили до затриманого ОСОБА_2
Висновком за матеріалами службової перевірки по факту застосування
співробітниками Придніпровського РВ УМВС спецзасобів-наручннків відносно гр.
ОСОБА_2 визнано правомірними,  що
відповідають п.14  ст.  14 Закону України "Про міліцію".

За таких
обставин суд першої інстанції правильно критично оцінив посилання ОСОБА_2 на ті
обставини,  що до нього неправомірно були
застосовані спсцзасоби і визнав,  що вони
не відповідають дійсності. ОСОБА_2 також безпідставно стверджує,  що йому нанесені тяжкі тілесні ушкодження в
ході досудового слідства. Матеріалами цивільної та кримінальної справи
встановлено,  що позивачу обвинувачення
по справі не пред'являлося,  міра
запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не обиралася. Відповідно до
постанови слідчого СВ Придніпровкого РВ УМВС у Черкаській області від
19.05.2004 року було відмовлено в притягненні ОСОБА_2 до кримінальної
відповідальності за ч. 1  ст.  186 КК України на підставі п. 2  ст.
6,   ст.  213 КПК України. В ході розгляду його
заяви,  постановою від 09.08.2007 року
кримінальну справу,  що була порушена по
факту перевищення службових повноважень працівниками Придніпровського РВ УМВС
України в Черкаській області на підставі ч.2
ст.  6 КПК України закрито за
відсутністю в їх діях складу злочину,
передбаченого ч.2  ст.  365 КК України.

В
зв'язку з тим,  що факт нанесення
тілесних ушкоджень ОСОБА_2 мав місце,
але причетність до нього співробітників міліції Придніпровського РВ УМВС
в Черкаській області матеріалами справи не доведено та вказані дії належить
кваліфікувати,  як умисне нанесення
тяжких тілесних ушкоджень за ч. 1
ст.  121 КК України,  а тому винесено постанову про зміну
кваліфікації в кримінальній справі № порушеної за фактом перевищення
службових повноважень працівниками Придніпровського РВ УМВС України з ч.2  ст.
365 КК України на ч. 1  ст.  121 КК України. Досудове слідство за даною категорию справ
проводиться слідчими органами внутрішніх справ. Після закінчення розслідування
даної кримінальної справи ОСОБА_2
буде маги право на відшкодування шкоди винними особами.

Відповідно
до ч. 3  ст.  2 Закону України «Про порядок відшкодування
шкоди,  завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання,
досудового слідства,  прокуратури
і суду  право на відшкодування шкоди - в
розмірах і порядку,  передбачених законом
ви ни касу

4

випадку відмови
у порушенні кримінальної справи за відсутністю у діянні складу злочину або
недоведеністю участі у вчиненні злочину.

За таких
обставин,  суд першої інстанції
обґрунтовано стягнув 5000 гривень моральної шкоди у зв'язку з відмовою в
притягненні ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за ч. 1 от. 186 КК України
на підставі н. 2  ст.  6,
ст.  213 КІІК України.

Суд
першої інстанції неправильно визначив,
що відносно ОСОБА_2 були незаконно проведені оперативно-розшукові
заходи,  постільки перелічені судом
першої інстанції дії по відношенню до ОСОБА_2 не відносяться до переліку
оперативно-розшукових заходів,
визначених Законом України «Про оперативно-розшукову діяльність». Разом
з тим,  відповідно до  ст.
308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних міркувань. Крім того,  інші учасники процесу рішення суду не
оскаржують.

Таким
чином колегія суддів вважає необхідним відмовити у задоволенні апеляційної
скарги та не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду першої
інстанції.

На підставі
викладеного,  керуючись  ст.
ст.  307,  308 ЦПК України,  судова колегія. -

ухвалила:

Апеляційну
скаргуОСОБА_1 в інтересахОСОБА_2відхилити.

Рішення
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 13.12.2007 року по справі за позовомОСОБА_2до Державного
казначейства України,  Придніпровського
районного відділу УМВС України в Черкаській області,  УМВС України в Черкаській області,  третя особа прокуратура Придніпровського
району м.  Черкаси про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди,  завданої незаконними
діями органів досудового слідства залишити без змін.

Ухвала
може бути оскаржена до Верховного Суду України в касаційному порядку на протязі
2 місяців з дня проголошення.