Справа № 22ц-2111/2008                             Головуючий у
1інст. -Шитченко Н.В.
Доповідач -  Скрипка А.А.
суд Чернігівської області у складі:
Головуючого- судді:
Суддів:  при секретарі
ЄВСТАФІЇВА о. К., Заболотного В.М.
ОСОБА_2, представників позивача -
прокурорів Ступакової В.І., Бабуніної О.В.,
ОСОБА_1., її представника ОСОБА_3.
розглянувши  у відкритому судовому засіданні в м.
Чернігові  апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області  від 24 жовтня
2008 року у справі за позовом ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про вселення, усунення перешкод в користуванні житлом та
відшкодування моральної шкоди ,-

В
С Т А Н О В И В :

В квітні 2008 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1. ( а. с.
7-10) , в якому просить вселити її до кв.АДРЕСА_1 . Позивачка просила  зобов'язати
відповідачку видати їй ключі від належної їй на праві власності кімнати
та вхідних дверей помешкання, не чинити перешкоди в користуванні підсобним
приміщенням, що знаходяться в загальному користуванні сторін, визнати
незаконними здійснені ОСОБА_1. переобладнання
в будинку та привести перебудови у первісний стан, зокрема,
встановити  двері до її кімнати на
попереднє місце, поставити піч в кухні, змонтувати в належній їй кімнаті
батарею та труби, прибрати туалет в кладовій. Свої вимоги ОСОБА_2  мотивувала тим, що як співвласниця квартири,
вона не давала згоди на проведення переобладнань і  перебудов в будинку. Крім того, вважає, що
неправомірними діями ОСОБА_1. їй спричинена моральна шкода  в сумі 1600 грн. , яку просила  стягнути на її користь  з відповідачки.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги уточнила, не наполягала на
перенесенні дверей до її кімнати на попереднє місце, просила зобов'язати
ОСОБА_1.  знести самовільну прибудову в
кухні  та частині коридору. Також
позивачка просила зобов'язати відповідачку встановити газову плиту згідно з
планом розміщення газового обладнання, визначеного у технічному паспорті, на
попереднє місце та прибрати газовий лічильник. При цьому було зазначено, що
переобладнання та перепланування в квартирі були проведені відповідачем без
відповідної згоди  виконавчого комітету
Олишівської селищної ради.

Оскаржуваним рішенням Чернігівського районного  суду Чернігівської області  від 24 жовтня 2008 року позовні вимоги  ОСОБА_2 задоволені частково. Вселено ОСОБА_2
до квартири АДРЕСА_1. Зобов'язано ОСОБА_1 надати ОСОБА_2 ключ від квартири
АДРЕСА_1. Зобов'язано ОСОБА_1. привести перебудови кладової, коридору та кухні
у відповідність до технічного паспорту квартири АДРЕСА_1 , складеного
Чернігівським РБТІ, відновити опалення в кімнаті, що належить ОСОБА_2 на праві
власності. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 500 грн.
та судові витрати в сумі 83 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог -
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1. просить рішення суду першої інстанції  скасувати, як незаконне та необґрунтоване, з
причин неправильного застосування норм матеріального права ; ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні позовних вимог . Апелянт зазначає, що суд
першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що нею робився  капітальний ремонт в  спірній квартирі, оскільки вона проводила  тільки поточний ремонт, і згідно Наказу №
945/ 5166 від 25 грудня 2000 року
Державного  Комітету  будівництва, архітектури  та житлової політики України   „Про затвердження положення про порядок
надання дозволу на виконання будівельних робіт” поточний ремонт не потребує
дозволу відповідних органів. Судом не враховано, як вказує апелянт,  що позивачка постійно проживає в
АДРЕСА_1   розташована садиба матері
позивачки , в якій вона і мешкає, коли приїжджає, а в спірній кімнаті
позивачка  не має речей, які б свідчили
про її  проживання ,  на протязі останніх 6 років вона там жодного
разу не ночувала в спірній квартирі . Апелянт також вказує, що судом першої
інстанції не  надано належної оцінки
довідці Олишівської газової дільниці про відсутність у кімнаті ОСОБА_2 опалення
ще з 2002 року. І оскільки відповідачка набула право власності на свою частину
квартири тільки в 2007 році, то не може нести
відповідальність за  відсутність
системи опалення в кімнаті позивачки . Крім того, нормативними актами
заборонено опалення приміщень, які
залишаються  без постійного
нагляду, а тому рішення суду про зобов'язання апелянта  відновити опалення в кімнаті позивачки , на
думку апелянта, є безпідставним. На думку апелянта, суд  першої інстанції  необ'єктивно дослідив відмовні матеріали за
зверненнями ОСОБА_2, визнавши їх доказами на користь позивачки, проте,  в них відсутні будь - які дані про вчинення
ОСОБА_1. неправомірних дій та застосування
до неї з цього приводу мір реагування, тому такі  докази є неналежними та недопустимими.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового  процесу, дослідивши матеріали справи,  перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд приходить  до  висновку, що апеляційна скарга підлягає  частковому задоволенню, а  оскаржуване рішення суду першої інстанції, -
скасуванню  в частині зобов'язання  ОСОБА_1
відновити опалення в кімнаті площею 6, 5 кв. м  квартири АДРЕСА_1 Оскільки приймаючи рішення
щодо зазначеної частини позовних вимог, суд першої інстанції неповно з'ясував
обставини, що мають значення для справи
та висновки суду  щодо зазначеної
частини позовних вимог не відповідають обставинам справи. Відповідно до
положень ч.1, п.1, п. 3 статті 309 ЦПК України, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду
обставинам справи є підставою для скасування
рішення суду першої інстанції  і
ухвалення нового рішення. Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне
ухвалити нове рішення в зазначеній частині позовних вимог, яким  відмовити в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зобов'язання
відновити опалення в кімнаті  площею
6, 5 кв. м  квартири АДРЕСА_1 Апеляційний
суд також вважає за необхідне рішення Чернігівського районного суду
Чернігівської області   від 24 жовтня
2008 року  змінити в частині вирішення
позовних вимог ОСОБА_2 про вселення. Вселити ОСОБА_2 в кімнату 1-2, площею 6,5
кв. м ( згідно даних технічного паспорту)
квартири АДРЕСА_1

В іншій частині рішення Чернігівського районного суду  Чернігівської області від 24 жовтня  2008 року
необхідно залишити  без змін,
оскільки   воно ухвалено з  додержанням норм матеріального і
процесуального права.

В ході судового розгляду даної
справи встановлено, що позивачка ОСОБА_2 відповідно до  свідоцтва про право на спадщину за заповітом
від 11 березня 1999 року  ( а. с. 14) є
власником 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 , відповідачка ОСОБА_1. відповідно
до  договору довічного утримання від
14 жовтня 2000 року ( а. с. 11 відмовного матеріалу № 596) є
власником 5/6 частин вищевказаної квартири. Рішенням  Чернігівського районного суду Чернігівської
області   від 26 грудня  2001 року ( а. с. 11-13) між сторонам  встановлено
наступний порядок користування житлом : ОСОБА_2 виділено кімнату  1-2 площею 6,5 кв. м,  ОСОБА_4 , від якої частина квартири перейшла
відповідачці, виділено кімнати 1-3 площею 15,1 кв. м. та 1- 4 площею 16,8 кв.
м. Підсобні приміщення - кухню, коридор та кладову залишено в загальному
користуванні.

Висновок суду першої інстанції про наявність перешкод  у позивачки в користуванні спірною квартирою,
власником 1/ 6 частини якої вона являється , є обґрунтованим , ухваленим на
основі повно і всебічно з'ясованих обставин , на які сторони посилалися  як на підставу своїх вимог  і заперечень , підтверджених тими доказами , які
були досліджені в судовому засіданні. За таких обставин суд першої інстанції на
підставі положень ч. 2 статті 386 Цивільного кодексу України обґрунтовано
прийшов до висновку  щодо вселення
ОСОБА_2  та зобов'язання ОСОБА_1. надати
позивачці ключ від спірної квартири.
Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне   рішення Чернігівського районного суду
Чернігівської області   від 24 жовтня
2008 року  змінити в частині вирішення
позовних вимог ОСОБА_2 про вселення. Вселити ОСОБА_2 в кімнату 1-2, площею 6,5
кв. м  (згідно даних технічного
паспорту)  квартири АДРЕСА_1 Оскільки саме  зазначена
кімната виділена позивачці в користування згідно рішення Чернігівського
районного суду , Чернігівської області від
26 грудня 2001 року по справі за позовом ОСОБА_2 до  ОСОБА_4 про вселення та встановлення  порядку користування житлом і земельною
ділянкою ( а. с. 11-13). Згідно зазначеного рішення суду , підсобні приміщення
спірної квартири залишені в загальному користуванні.

Не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної
справи  твердження апеляційної скарги
відносно невірного застосування судом першої інстанції норм матеріального права
при  ухваленні рішення в частині  зобов'язання
ОСОБА_1.  привести перебудови
кладової , коридору та кухні у відповідність
до технічного паспорту  спірної
квартири , складеного Чернігівським
РБТІ. Вимоги позову в зазначеній частині ОСОБА_2 обґрунтовувала тим, що
ремонтні переобладнання в спірній квартирі відповідач здійснила  без погодження з нею, як з співвласником
квартири, переобладнання та перепланування квартири, виконані відповідачем,
створюють ОСОБА_2 перешкоди в користуванні спірною квартирою, а також  відповідачем
не дотримані положення чинного законодавства, яке вимагає дозвіл, в
даному випадку виконавчого комітету
Олишівської  селищної ради, на
проведення переобладнання і перепланування спірної квартири.    Задовольняючи позовні вимоги  ОСОБА_2 в зазначеній частині  , суд першої інстанції обґрунтовано послався
на положення ч. 2 статті 383 Цивільного кодексу України, відповідно до  якої власник квартири може на свій
розсуд  здійснювати ремонт і зміни у
квартирі , наданій йому  для  використання
, як  єдиного цілого, - за умови,
що ці зміни  не призведуть до порушень
прав інших власників та не порушать
санітарно - технічних вимог і правил експлуатації будинку.  Крім того, згідно п. 4  „Правил користування приміщеннями житлових
будинків” , затверджених  постановою
Кабінету Міністрів  України від 08 жовтня  1992 року № 572, власники приміщень  житлових будинків мають право на  переобладнання і перепланування  житлових і підсобних  приміщень
за відповідними проектами без обмеження
інтересів інших громадян, які проживають
у будинку, з дозволу власника
будинку ( квартири) та органу місцевого
самоврядування , виданого  в
установленому порядку. Дозвіл виконавчого комітету місцевої ради на
переобладнання і перепланування
житлового будинку власником вимагають і правила статті 152 Житлового
кодексу України. Відповідач в судових засіданнях не заперечувала проти факту
зміни нею призначення підсобного приміщення, яке знаходиться в загальному
користуванні сторін, - переобладнання кладової на туалет та ванну , а також
перепланування кухні та коридору.  Як
вбачається з матеріалів справи, - ( а. с. 76), виконавчий комітет  Олишівської селищної ради  не надавав дозволу  щодо будь - яких переобладнань  квартири АДРЕСА_1 В судовому засіданні
відповідач підтвердила , що за відповідним дозволом до виконавчого
комітету  Олишівської селищної ради вона
не зверталася, дані переобладнання та перепланування в спірній квартирі були
проведені нею без відповідної технічної документації,  а також відсутні документи, які б
підтверджували дотримання санітарно - технічних вимог  та правил експлуатації будинку при проведенні
вказаних  ремонтних робіт.  За даних обставин суд першої інстанції вірно
задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2 в зазначеній частині, вказавши при цьому,
що  переобладнання  і перепланування   у квартирі мали бути проведені  не лише для поліпшення  благоустрою квартири , а і у
відповідності  до вимог законодавства.
Доводи апеляційної скарги  відносно того,
що в спірній квартирі відповідачем проведено
не капітальний, а поточний ремонт, який не потребує відповідного дозволу
, не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом, оскільки дані доводи  не підтверджені належними та допустимими  доказами по справі. Крім того, зазначені
доводи апеляційної скарги  спростовуються
поясненнями  самої відповідачки в
судовому засіданні апеляційного суду.

Доводи  апеляційної скарги  щодо безпідставного стягнення  на користь позивачки морального відшкодування
також не можуть бути підставою  для
скасування вірного по суті рішення суду першої інстанції. Суд першої інстанції
обґрунтовано прийшов до висновку, що ОСОБА_2, майнові права якої протягом
певного часу були порушені , зазнала моральних страждань внаслідок того, що
була позбавлена можливості  користуватися
квартирою, звичайний уклад ї життя змінився , що змусило  докладати зусиль для його  нормалізації. Апеляційний суд вважає, що
рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог щодо
відшкодування моральної шкоди не суперечить положенням статтей 23, 386 ч. 3;
1167 Цивільного кодексу України, а також постанові пленуму Верховного Суду
України „ Про судову практику  в справах
про відшкодування моральної  (
немайнової) шкоди”.

Разом з тим, апеляційний суд вважає
за необхідне, приймаючи до уваги доводи апеляційної скарги, рішення
Чернігівського районного суду
Чернігівської області від  24
жовтня 2008 року скасувати в частині зобов'язання  ОСОБА_1
відновити опалення в кімнаті площею 6, 5 кв. м  квартири АДРЕСА_1 На підставі положень ч. 1,
п. 1, п. 3 статті 309 ЦПК України
апеляційний суд вважає за необхідне ухвалити в зазначеній частині
позовних вимог ОСОБА_2 нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зобов'язання  відновити опалення в кімнаті  площею 6, 5 кв. м  квартири АДРЕСА_1

Суд першої інстанції , зобов'язуючи
оскаржуваним рішенням  ОСОБА_1. відновити
опалення  в кімнаті площею 6, 5 кв. м
квартири АДРЕСА_1  , порядок користування
якою визначено за ОСОБА_2, встановив, що
в даній кімнаті дійсно відсутнє опалення. Проте, при цьому суд першої
інстанції  не взяв до уваги довідку,
видану на ім'я ОСОБА_4, попереднього власника 5/6 частин спірної квартири ,
Олишівською газовою дільницею  від 14 червня
2002 року (а.с.32) про те, що у вказаній кімнаті відсутнє опалення , оплата
за  опалення  даної кімнати не проводиться  у зв'язку з
його відсутністю . Таким чином, заслуговують на увагу доводи відповідача
відносно того , що опалення  в кімнаті
площею 6,5 кв. м квартири АДРЕСА_1 було відсутнє станом на 2002 рік, тобто, ще
до виникнення у ОСОБА_1. права власності на 5/ 6 частин вказаної квартири, яке
вона набула в 2007 році. За даних обставин відсутні правові підстави , згідно
положень ч.1, ч. 2 , п. 4 статті 16 Цивільного кодексу України для покладення
на відповідача зобов'язання щодо
відновлення опалення  в кімнаті
площею 6, 5 кв. м , яка виділена в користування позивачці в зазначеній
квартирі. Оскільки відповідачем не вчинялися будь - які протиправні дії,
спрямовані на відключення опалення  в
кімнаті площею 6, 5 кв. м квартири АДРЕСА_1

Керуючись статтями : 356,  358, 383, 386 Цивільного кодексу України ,
статтями :  209, 218,  303, 304, 307, 308,   309,
313, 314, 316, 317, 319 Цивільного процесуального кодексу України,
апеляційний суд ,-

В  И
Р  І  Ш
И  В  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Чернігівського районного суду  Чернігівської області від  24 жовтня 2008 року скасувати в частині
зобов'язання  ОСОБА_1  відновити опалення в кімнаті площею 6, 5 кв.
м  квартири АДРЕСА_1

Відмовити в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зобов'язання
відновити опалення в кімнаті
площею 6, 5 кв. м  квартири
АДРЕСА_1

Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області   від 24 жовтня 2008 року  змінити в частині вирішення позовних вимог
ОСОБА_2 про вселення.

Вселити ОСОБА_2 в кімнату 1-2, площею 6,5 кв. м ( згідно даних технічного
паспорту)  квартири АДРЕСА_1

В іншій частині рішення Чернігівського районного суду  Чернігівської області від 24 жовтня  2008 року залишити без змін.

Рішення  набирає законної сили з моменту його  проголошення, але
може бути оскаржено до Верховного Суду України
в касаційному порядку протягом двох місяців з дня  набрання ним  законної сили.

Головуючий:

Судді :