Справа № 22-302/08
інстанції: Полулях В.Г.
Суддя-доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2008
року  м. Запоріжжя

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ апеляційного суду-Запорізької області у
складі:

Головуючого: Боєвої В.В.

Суддів: Бабак A.M. Полякова О.З.

При секретарі: Винник І.С.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою -

ОСОБА_1,
ОСОБА_2 на
ухвалу Приморського районного суду Запорізької області від 04 грудня 2007року

по
справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення 183000 гривень, ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 про стягнення 58000 гривень, ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення 289370
гривень,

ВСТАНОВИЛА:

В
березні 2007 року ОСОБА_2
звернувся до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про

стягнення
суми боргу. В березні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_4 про стягнення

суми
боргу.

Ухвалою
суду від 04 грудня 2007 року зазначені позовні заяви об'єднані в одне позовне

провадження.

В
обґрунтування позовних вимог позивачі зазначали, що протягом 2005 та 2006 року
вони передавали відповідачам в борг грошові кошти, що підтверджено їх
розписками, однак дотепер гроші не повернуті, тому просять стягнути з
відповідачів суму боргу.

Ухвалою
суду від 04 грудня 2007 року закрито провадження по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення 183000 гривень, ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 про стягнення 58000 гривень, ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення 289370
гривень у зв'язку з тим, що гроші передавалися позивачами відповідачам для
отримання прибутку у зв'язку із здійсненням господарської діяльності, тому спір
суду загальної юрисдикції не підвідомчий та справа не підлягає розгляду в
порядку цивільного судочинства.

Роз'яснено
заінтересованим особам право звернутися з позовом до Господарського суду
Запорізької області.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_2
та ОСОБА_1 зазначають, що вказана ухвала не відповідає дійсним обставинам
справи, суд не вірно дійшов висновку, що між сторонами була

господарська
діяльність, тому просить скасувати її та направити її на новий розгляд в суд
першої інстанції.

Заслухавши
суддю - доповідача, дослідивши обставини справи, колегія суддів прийшла до
висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно
п. 2 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду
першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу і постановити нову
ухвалу.

З
матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2
та ОСОБА_1 звернулися до суду з позовами до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про
стягнення суми боргу за договорами позики.

Закриваючи
провадження у справі, суд послався на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 надавали грошові кошти ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у
зв'язку з їх спільною господарською діяльністю, для отримання прибутку та
створенням ТОВ «Олександрія плюс».

З таким
висновком суду погодитись не можливо, оскільки він не відповідає обставинам
справи, судом неправильно встановлені правовідносини, які виникли між
сторонами, тому у відповідності з п.2 ст.312 ЦПК України, апеляційний суд
скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання,
якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального
права..

Так,
відповідно матеріалів справи, на підтвердження того, що позивачами передані
грошові кошти за договорами позики, відповідачами складені розписки про отримання
грошей (т.3 а.с.20-22, т.2 а.с. 6, т.1 а.с.6-7). Відповідно вказаних розписок,
вони укладені між фізичними особами.

Зазначення
в розписці ОСОБА_3 від 26.07.2005 року та від 12.05.2005 року про те, що він
отримав гроші від ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на закупку скота для бойні у населення та
підприємств, викуп бойні та ремонт цеху (т.1 а.с.6-7), та реєстрація ТОВ
«Олександрія плюс», не може бути свідченням ведення ними спільної господарської
діяльності, оскільки судом не встановлено, що отримані відповідачами кошти
використовувалися ТОВ «Олександрія плюс» з метою отримання спільного прибутку,
у зв'язку з господарською діяльністю, а навпаки, з матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_4 використовувала гроші в діяльності та отримання прибутку
приватним підприємством «Онацька», а не ТОВ «Олександрія плюс».

Враховуючи
наведені обставини, судова колегія приходить до висновку, що оскільки договори
позики укладені між фізичними особами, кошти використовувалися відповідачами
для ведення їх особистої господарської діяльності, тому спір між сторонами
виник не при виконанні господарської діяльності та не пов'язаний із
господарською діяльністю.

За таких
підстав, вирішення спору не може проводитися за правилами господарського
судочинства, а повинно розглядатися загальним судом, так як відноситься до його
компетенції.

Оскільки
процес виник правомірно і повинен бути продовжений у суді першої інстанції,
відсутні підстави для закриття провадження у справі за п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК
України, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

Керуючись
ст.ст.209, 218, 307, 312, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2
задовольнити.

Ухвалу
Приморського районного суду Запорізької області від 04 грудня 2007 року по цій
справі скасувати та постановити нову наступного змісту.

У
задоволенні клопотання представника відповідачів ОСОБА_5 про закриття
провадження у справі відмовити.

Справу направити
до суду першої інстанції для розгляду по суті в іншому складі суду.

Ухвала
оскарженню не підлягає.