Справа № 2-3489/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня  2008
року                                                                                    м.Черкаси

Соснівський районний
суд м.Черкаси в складі

головуючого-судді Марцішевської О.М.,

при секретарі
Снігурській Т.В.

за участю адвоката ОСОБА_4

розглянувши  у
відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, Черкаської міської ради про визнання частково недійсними
свідоцтва про право на спадщину, рішення міської ради,  державних актів про право власності на
земельну ділянку, договорів дарування будинку та земельної ділянки, визнання
права власності на частину домоволодіння
в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Черкаської
міської  ради, посилаючись на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_5, після смерті якого відкрилась спадщина
на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1, так як даний будинок був придбаний в
період шлюбу між батьками позивача.
Спадкоємцями майна померлого були позивач та його мати ОСОБА_3, які тривалий
час спадщину не оформляли, проживаючи в даному будинку. Відповідачка ОСОБА_3
30.12.1994р. отримала свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частину даного
будинку, оформивши  право власності на
дане домоволодіння тільки на своє ім”я,
в подальшому на підставі рішення міської ради від  31.01.2006р. № 9-44 набула права власності на
земельну ділянку по АДРЕСА_1, та отримала державний акт про право власності на
зазначену земельну ділянку. 25.01.2008р. згідно договорів дарування вказаний
будинок та земельна ділянка відповідачкою ОСОБА_3 подаровані ОСОБА_2., останній
отримав державний акт про право власності на зазначену земельну ділянку, в
зв”язку з цим порушено право позивача на спадкове майно після смерті його
батька - 1/4 частину житлового будинку. Просить суд визнати  частково недійсним  свідоцтво про право на спадщину від
30.12.1994р., рішення міської ради 31.01.2006р. № 9-44,  державні акти про право власності на земельну
ділянку по АДРЕСА_1, видані  ОСОБА_3 та
ОСОБА_2., договори дарування будинку та земельної ділянки від 25.01.2008р. між
ОСОБА_3 та  ОСОБА_2., визнати за
позивачем право власності на ј частину житлового будинку з надвірними
спорудами  по АДРЕСА_1 в порядку спадкування
після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1

У судовому засіданні позивач та його адвокат
ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали,
посилались на те, що  спадщину,
яку відкрилась після смерті батька ІНФОРМАЦІЯ_1, позивач прийняв, так як
проживав  в спірному домоволодінні,  позивач від спадщини не відмовлявся, хоч і не
заперечував проти оформлення права власності на спадщину на матір в 1994 році,
дізнався про порушення його права в квітні 2008 році, коли йому стало відомо
про те, що мати подарувала спірне домоволодіння ОСОБА_2. Також позивач
зазначав, що проживав з матір»ю в спірному домоволодіння, доглядав за нею до
серпня 2007 року, коли сусід ОСОБА_2. обманним шляхом вивіз її до лікарні,
після чого  вона  стала проживати у відповідача. Просили суд
позов задоволити, визнати недійсними  в
частині ј частки  домоволодіння по
АДРЕСА_1 свідоцтво про право на спадщину, рішення міської ради,  державні акти про право власності на земельну
ділянку, договори дарування будинку та земельної ділянки, визнати за позивачем
право власності на ј  частину
домоволодіння  в порядку спадкування
після смерті батька,  поновити строк
звернення до суду, який пропущений з поважної причини.

Представник відповідачів  ОСОБА_3,
ОСОБА_2 ОСОБА_6 в судовому засіданні позов не визнав,  зазначав, що позивач шляхом надання  в нотаріальну контору  заяви
27.12.1994р. відмовився  від
спадщини  після смерті батька, після
чого  30.12.1994р. ОСОБА_3 отримала
свідоцтво про право на спадщину  на Ѕ
частину спірного домоволодіння. В подальшому при розгляді  в  1996
році суді справи за її позовом до доньки позивача про визнання договору
дарування будинку недійсним  позивач  в якості
свідка  дав покази, в яких
підтвердив свою відмову від спадщини на користь ОСОБА_3, що зафіксовано в
протоколі судового засідання по справі 2-817-96 та встановлено рішенням суду
від 23.04.1996р., яким поновлено право власності ОСОБА_3 на спірне
домоволодіння. Також зазначав, що в 2003 році
позивач звертався до суду з позовом до ОСОБА_3 як до власниці спірного
домоволодіння з вимогою визнання за ним права власності  на Ѕ частину житлового будинку, посилаючись
на те, що ніс затрати по його ремонту, ухвалою суду від 24.11.2003р.  по справі 2-4193-03 даний позов залишений без
розгляду в зв'язку з неявкою позивача. Посилався на те, що позивачем пропущений
строк позовної давності для звернення до суду, оскільки  з
моменту, коли  позивач міг
довідатись про порушення його прав на спадщину
після смерті батька  до звернення
його до суду з даного питання пройшло понад 12 років. Також пояснив, що  між
позивачем та його матір»ю часто виникали конфлікти, після чого з серпня
2007 року в зв»язку з  побиттям  вона перебувала на лікуванні  в міській лікарні, в даний час проживає у
сусідів. Просив суд в позові відмовити.

Представник Черкаської міської ради Стойко А.Ю. в судовому засіданні позов
не визнав,  посилаючись на те, що  рішення міської ради від  31.01.2006р. № 9-44 про передачу  у власність ОСОБА_3 земельної ділянки по
АДРЕСА_1 прийняте в межах компетенції даного органу місцевого самоврядування з
дотриманням норм чинного законодавства, виходячи з того, що відповідачка
являлась власником даного домоволодіння, на підставі даного рішення   ОСОБА_3 отримала  державний акт про право власності на
зазначену земельну ділянку,  який в
подальшому був переоформлений на відповідача ОСОБА_2 на підставі договору
дарування земельної ділянки, підстави для визнання недійсними рішення міської
ради та оскаржуваних державних актів відсутні.

Заслухавши
сторони,  дослідивши матеріали справи, а також матеріали
цивільних справ № 2-817-96 та № 2-4193-03, суд вважає, що позов не підлягає до
задоволення  з наступних підстав.

Згідно з
ст.ст.560,561 ЦК 1963 року спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть
отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, яке їм
видається після закінчення шести місяців
з дня відкриття спадщини.

Відповідно
до ст.553 ЦК УРСР 1963 р. спадкоємець за законом чи заповітом  вправі відмовитись від спадщини протягом
шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що
відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з спадкоємців, закликаних до
спадкоємства. Наступне скасування такої заяви спадкоємцем не допускається.

Згідно з
ст.71 ЦК 1963р., ст.257 ЦК України загальний строк, у межах якого особа може
звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або
інтересу  (позовна давність)
встановлюється тривалістю у  три роки.

Згідно з
ст.265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної
давності.

Відповідно
до ст.80 ЦК 1963 р., ст.267 ЦК України закінчення строку позовної давності до
пред»явлення позову є підставою для відмови у позові.

Відповідно
до ст.81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності
на земельні ділянки на підставі приватизації земельних ділянок, а також
придбання за договором купівлі-продажу, дарування, іншими цивільно-правовими
угодами.

Відповідно до ст.319 ЦК України  власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

З матеріалів справи видно,  що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, після його
смерті відкрилась спадщина   у вигляді Ѕ
частини житлового будинку з надвірними спорудами  по АДРЕСА_1, спадкоємцями після його смерті
були його синОСОБА_1 та дружина ОСОБА_3, які
тривалий час документи по спадщині не оформляли, проживаючи в даному
домоволодінні.

27.12.1994р. позивач надав в Першу
Черкаську державну нотаріальну контору заяву, в якій зазначав, що йому відомо
про право спадщини після смерті батька, на дану спадщину він не претендує,
згоден на оформлення його на матір ОСОБА_3,
щодо чого не буде мати претензій.

30 грудня 1994 року ОСОБА_3
отримала свідоцтво про право власності на Ѕ частину домоволодіння по АДРЕСА_1,
а також свідоцтво про право на спадщину на
іншу Ѕ частину  даного  домоволодіння
в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_5

Рішенням
Соснівського районного суду м.Черкаси від 23.04.1996 року  визнаний недійсним договір дарування спірного
домоволодіння від 04.01.1995р., укладений ОСОБА_7. від імені ОСОБА_3 та
ОСОБА_8, поновлено право власності ОСОБА_3 на домоволодіння по АДРЕСА_1,   в ході розгляду даної справи  № 2-817-96 позивач, будучи допитаним в
судовому засіданні  в якості свідка, дав
покази щодо того, що відмовився від спадщини на користь матері.

Ухвалою
Соснівського районного суду м.Черкаси від 24.11.2003р. по справі № 2-4194-03
позовОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності  на частину житлового будинку. залишений без
розгляду  в зв»язку з неодноразовою
неявкою позивача в судові засідання, в позовній заявіОСОБА_1 зазначав, що
проживає в будинку по АДРЕСА_1, належному на праві власності його матері,
ставив питання про визнання за ним права власності на Ѕ частину даного
домоволодіння, оскільки вкладав в будинок особисті кошти, брав участь у
витратах на ремонтні роботи.

В
судовому засіданні встановлено, що при оформленні прав на спадщину після смерті
ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, в зв'язку з тим, що позивач  27.12.1994р.
надав в нотаріальну контору заяву, в якій зазначав, що дану спадщину він не
претендує
та згоден на оформлення її на матір,  право власності на спадкове майно було
оформлене на матір позивача ОСОБА_3,  що
позивач не оспорював до 2008 року.

Відповідачка  ОСОБА_3, використовуючи  повноваження одноосібного власника  спірного домоволодіння, що не оспорювалось
позивачем з 1994 року,  в установленому
законом  порядку  оформила приватизацію земельної ділянки  належного їй домоволодіння, рішенням  Черкаської міської ради  від 31.01.2006р. № 9-44 їй було передано у
власність земельну ділянку площею 1000 кв.м. по АДРЕСА_1, 04.12.2007р.
відповідачка отримала державний акт серії ЯЕ № 617258 про право власності на
вказану земельну ділянку, в подальшому розпорядилась належним їй майном, на
підставі договору дарування жилого будинку від 25.01.2008р. та договору
дарування земельної ділянки від 25.01.2008р. ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_9
житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1, а також земельну ділянку
площею 1000 кв.м. за даною адресою, 04.03.2008р. ОСОБА_2. отримав державний акт
серії ЯД № 784224 про право власності на
вказану земельну ділянку.

Судом
встановлено, що при оформленні в грудні 1994 року  права на спадщину після смерті  ОСОБА_5 в повному обсязі на ОСОБА_3 позивач
був достовірно обізнаний про становище свого права на спадщину після смерті
батька,  не заперечував проти оформлення
спадкових прав повністю на матір,
надавши  заяву до нотаріальної
контори про те, що на дану спадщину не претендує та в подальшому не буде мати
щодо цього претензій,  в 1996 році, коли
в судовому порядку право власності матері позивача на спадкове майно було
поновлено шляхом визнання недійсним договору дарування спірного
будинку,ОСОБА_1  в якості свідка дав
покази про згоду з тим, що його мати являється
власницею спірного домоволодіння в зв»язку з його відмовою від спадщини
на її користь, в 2003 році  пред»явив
позов до своєї матері з приводу визнання його права власності на частину
домоволодіння  з мотивів  вкладення особистих коштів в утримання  будинку, тобто не ставив питання про
поновлення  його спадкових прав після
смерті батька, хоч і посилався на те, що відповідачка може порушити його права
на будинок, зазначене в сукупності спростовує доводи позивача та його адвоката
про те, що до 2008 року позивач вважав, що зберігає право на частку в спадщині
після смерті батька, тому суд вважає, що позивачем пропущений встановлений
законом строк позовної давності, у межах якого особа може звернутись до суду з
вимогою про захист свого цивільного права, оскільки з дня, коли він міг
дізнатись  про порушення свого права на
спадщину після смерті батька до пред»явлення ним позову про поновлення даного
позову пройшло понад 12 років, підстави для висновку суду про поважність причин
пропуску позивачем строку позовної давності відсутні, в зв»язку з чим  суд вважає, що в задоволені позову необхідно
відмовити.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 71, 75, 76,80, 524, 529, 548, 553 ЦК
України 1963 року, ст.ст.202, 203, 316-319, 717-719, 373, 377 ЦК України,
ст.12, 78, 79, 80, 81 Земельного Кодексу України, ст.ст. 10,11, 57, 60, 209,
212, 214-215  ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, Черкаської міської ради про визнання частково недійсними
свідоцтва про право на спадщину, рішення міської ради, державних актів про
право власності на земельну ділянку, договорів дарування будинку та земельної
ділянки, визнання права власності на частину домоволодіння  в порядку спадкування.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст.
295 ЦПК України.

ГОЛОВУЮЧИЙ: