Справа № 22- 345 2008
року          Головуючий у 1-й
інстанції  Калмиков Б.Л.
- 23                                   Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

07         лютого 2008 року

Судова палата в
цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в

складі:

Головуючого
судді: Кіселика С.А,

суддів : Франко В. А, Суржика М.М.

при секретарі
Чорній В.В.

розглянула   у відкритому судовому засіданні в місті
Кіровограді цивільну справу за

апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Долинського районного

суду
Кіровоградської області від 06 грудня 2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

В          вересні 2007 року позивач
ОСОБА_2 звернулася до суду з

позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної

шкоди. Просила стягнути на свою користь із ОСОБА_1 нанесену матеріальну

шкоду в сумі 2500 грн., 1700 грн. моральної шкоди та судові витрати.

В
обгрунтування своїх вимог позивач зазначила, що мешканцями села Олександрівка
Долинського району Кіровоградської області, власниками корів, організовано
випас череди згідно встановленої черги.

Відповідно
до існуючої черги, 14 вересня 2007 року здійснювати випас череди мала ОСОБА_1.
Випасаючи череду на пшеничному полі, остання халатно поставилася до своїх
обов'язків в результаті чого корова позивачки переїла зеленої маси та загинула.

В
результаті загибелі корови позивачці завдано матеріальну шкоду в сумі 2500 грн.
та моральну в сумі 1700 грн. Моральна шкода полягає у перенесеному стресі,
погіршенні здоров'я.

Ухвалою
Долинського районного суду Кіровоградської області від 15 жовтня 2007 року
позивачу надано строк для подачі позовної заяви до належного відповідача із
залученням третіх осіб.

Цього ж
дня позивачем подано до суду позов до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5.

Позивач
просила стягнути на свою користь із ОСОБА_1 нанесену матеріальну шкоду в сумі
2500 грн., 1700 грн. моральної шкоди та судові витрати.

В
позовній заяві зазначила, що 14 вересня 2007 року випасати корів була черга
ОСОБА_1, яка в свою чергу сама корів не випасала, а найняла пастухами ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Рішенням
Долинського районного суду Кіровоградської області від 06 грудня 2007 року
позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну
шкоду в суму 2500 грн., моральну шкоду в сумі 500 грн. та судові витрати за
сплату судового збору в сумі 59 грн. 50 коп. та витрати на ІТЗ в сумі 30 грн. В
решті позовних вимог відмовлено.

Не
погоджуючись з рішенням суду відповідачка просить його скасувати та ухвалити
нове, яким в позові до неї відмовити.

Апелянт
зазначила, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, судом
порушені норми матеріального та процесуального права.

Суд   зробив
свій   висновок   про причину
смерті   корови   виходячи
із   пояснень свідків, в той  час, як
доказом  по справі  має
бути  акт розтину  корови.
Розтин  не проводився, хоча це
входить в обов'язки фельдшера, яка була викликана позивачкою. Заслухавши
доповідача, дослідивши доводи апеляції та матеріали справи колегія суддів
дійшла висновку, що апеляція підлягає задоволенню.

Відповідно
до ст.. 213 ЦПК
України, рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

В п.1
Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1976 року №11 «Про
судове рішення» зазначено, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі
вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають
застосуванню до цих правовідносин, а в разі їх відсутності- відповідно до
закону, що регулює такі відносини, або виходячи із загальних засад і змісту
законодавства України.

Обґрунтованим
визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для
цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Натомість
суд першої інстанції зробив висновки, які не ґрунтуються на матеріалах справи
та не підтверджені доказами.

Відповідно
до вимог ч.1 ст. 1166 ЦК
України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Згідно
ч.1 ст. 1167 моральна шкода фізичній чи юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за
наявності її вини.

Задовольняючи
позов та стягуючи із ОСОБА_1 матеріальну та моральну шкоду суд дійшов висновку,
що діями відповідачки позивачці завдано матеріальну та моральну шкоду, а
вимушений забій, який потягнув за собою смерть корови, стався від недогляду
пастухів і ці негативні наслідки знаходяться в причинному зв'язку між собою.

Таким
чином, суд дійшов висновку, що причиною загибелі корови є винні дії пастухів
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, однак не зважаючи на це, та не зазначаючи в чому
полягає вина відповідачки ОСОБА_1, суд першої інстанції безпідставно
задовольнив позов до неї, та стягнув на корись позивачки 2500 грн. в рахунок
відшкодування матеріальної та 500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Згідно
частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Обставини
на які посилається сторона доводяться наданими сторонами доказами.

Частиною
3 статті 212 передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність
кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Відповідно
до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких
суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані
встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників,
допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів,
зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно
ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

В ч.1
ст. 143 ЦПК України зазначено, що для з'ясування обставин, що мають значення
для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки,
ремесла, тощо суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у
справі.

Встановлення
причини смерті корови відноситься до компетенції спеціалістів в області
ветеринарної медицини і має підтверджуватися відповідним висновком експерта.

Довідка
(а.с. 6) та акт від 14 вересня 2007 року № 88 (а.с. 15) видані фельдшером
ОСОБА_6 не можуть бути прийняти судом, як допустимий доказ.

Таким
чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду постановлено із
неправильним застосуванням норм матеріального, порушенням норм процесуального
права та за наявності недоведеності обставин, що мають значення для справи, які
суд вважає встановленими.

Відповідно
до п.п. 2, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України вищезазначене є підставою для скасування
рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення, а тому рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким в позові належить
відмовити.

На
підставі ст. 1166, 1167 ЦК
України, керуючись ст.ст.10, 57, 59, 143, 212, 213, 307, 309, 313, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляцію ОСОБА_1
задовольнити .

Рішення
Долинського районного суду Кіровоградської області від 06 грудня 2008 року
скасувати.

В позові
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Рішення
набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом двох
місяців до Верховного Суду України.