№2-2853/2008 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

6 жовтня 2008 року                                    Печерський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого
- судді
Волкової С.Я.

при
секретарі
Луценко К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Головне управління юстиції у
м. Києві, Гаражно-будівельний кооператив “Дружба-2”, про  визнання права на спадщину,

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1
звернулася  до суду із вимогами до
ОСОБА_2 про визнання права на спадкування разом із спадкоємицею першої черги за
законом після смерті ОСОБА_3 на кв.АДРЕСА_1, гараж в Гаражно-будівельному
кооперативі “Дружба-2”, автомобіль ВАЗ-21063, НОМЕР_1.  Свої вимоги обґрунтовує тим, що є сестрою
померлого, між ними були хороші дружні стосунки; вони підтримували один одного,
допомагали один одному, після смерті батьків вона зі свого боку надавала матеріальну
допомогу і весь час піклувалась про нього; починаючи з березня 2007 р., коли
брат дуже тяжко хворів, по день його смерті постійно надавала йому необхідну
матеріальну допомогу, купувала продукти харчування, ліки, провідувала його в
лікарні та доглядала його вдома. Коли брат помер, робила всі замовлення і
організацію проведення поховання, оформлення ритуальних послуг, купувала за
свої кошти продукти.

В судовому засіданні
позивачка ОСОБА_1, її представник ОСОБА_4 підтримали позовні вимоги, посилаючись
на обставини, викладені в позовній заяві.

В судовому засіданні
представник відповідачки ОСОБА_5 заперечував проти задоволення позовних вимог
ОСОБА_1, вважаючи їх  необґрунтованими,
пояснивши, що подружжя ОСОБА_2 після реєстрації шлюбу проживали разом однією
сім'єю у кв.АДРЕСА_1, від шлюбу подружжя не мало дітей, тому всю любов і
турботу дарували один одному, в їх сімейних стосунках пріоритетне значення
займали повага, відповідальне ставлення до виконання сімейних обов'язків,
піклування  один про одного. Кожен з
подружжя приймав однакову участь в матеріальному забезпеченні сім'ї, веденні
спільного господарства. Відповідачка працювала і працює дотепер на посаді
завідуючої машинодрукарського бюро ДП “Державне Київське конструкторське бюро “Луч”,
мала стабільні доходи, які витрачала на потреби сім'ї. В свою чергу її чоловік
ОСОБА_3 також працював, мав постійний прибуток, був учасником ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, мав відповідні пільги. Починаючи з
липня 2007 р. стан здоров'я ОСОБА_3 погіршився внаслідок підвищення
артеріального тиску, в зв'язку з чим перебував на лікарняному. Як ліквідатор
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ОСОБА_3 у серпні 2007 р. проходив
медичний огляд в Київському міському центрі радіаційного захисту громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, під наглядом лікаря йому
здійснювали профілактичні медичні заходи та лікування. Однак ця обставина не
вплинула негативно на подружні взаємини, а навпаки їх зміцнила. В той час як
ОСОБА_3 перебував на лікарняному, дружина піклувалася про нього та матеріально
забезпечувала, ОСОБА_3 не був у безпорадному стані, міг вільно самостійно
пересуватись,  до останнього часу
працював. Його побут забезпечувала дружина, яка добросовісно виконувала свій подружній
обов'язок, а саме: купувала необхідні лікарські препарати, продукти харчування,
оплачувала комунальні та інші послуги по утриманню квартири. В період
перебування ОСОБА_3 в лікарні на обстеженні вона щодня провідувала чоловіка,
потім піклувалась ним вдома, готувала їжу, прибирала, прала білизну тощо. За
п'ять місяців до смерті ОСОБА_3 звільнився з останнього місця роботи за власним
бажанням та знаходився повністю на утриманні ОСОБА_2 Після смерті ОСОБА_3
позивачка, намагаючись створити штучні правові підстави для зміни черговості
спадкування та подання відповідного позову, скористалася пригніченим душевним
станом відповідачки та всю фінансову документацію з організації і проведенню
поховання, яке відбулося 14.10.2007 р., оформила на своє ім'я. При цьому
витрати, понесені позивачкою на поховання ОСОБА_3, пізніше були відшкодовані їй
відповідачкою. А твердження позивачки про те, що повністю матеріально
забезпечувала спадкодавця та постійно про нього піклувалась, не відповідають
дійсності. Такі дії позивачки зумовлені її бажанням отримати частину квартири,
що належала ОСОБА_3, і щодо якої за життя останнього між позивачкою та
спадкодавцем точились постійні суперечки. Оскільки позивачка є рідною сестрою
ОСОБА_3, в межах родинних стосунків вона серед числа інших родичів та близьких
людей провідувала його в лікарні та надавала певну допомогу. Однак термін,
протягом якого позивачка опікувалася спадкодавцем, і ті витрати, які були нею
понесені на його поховання, а також витрати, в зв'язку з його перебуванням на лікарняному,
не є, на думку відповідачки, її представника, правовою підставою в розумінні
ч.2 ст.1259 ЦК України, для задоволення її вимог.

Із письмових пояснень
відповідачки ОСОБА_2 вбачається, що 5.08.1998 р. вийшла заміж за ОСОБА_3 Після
укладення шлюбу стали проживати разом однією сім'єю у кв.АДРЕСА_1, яка належала
її чоловіку. Батьки її чоловіка померли задовго до їх одруження, з близьких
родичів  чоловік мав тільки рідну сестру
ОСОБА_1 З його слів відомо, що між ним та ОСОБА_1 були складні відносини,
оскільки сестра постійно втручалась в його особисте життя, намагалась  в усьому контролювати, була противницею
відносин з жінками. З цих підстав ОСОБА_3 одружився досить пізно. Крім того, зі
слів чоловіка їй було відомо, що сестра постійно змушувала його зареєструвати в
цій квартирі її старшого сина ОСОБА_6, не припинила цього вимагати і після
одруження. З цього приводу між позивачкою та її чоловіком виникали постійні
непорозуміння та сварки. Вони ж з чоловіком жили в любові і злагоді, дітей не мали.
Вона працювала і працює досі, має стабільні доходи, які витрачала на потреби
сім'ї. Її чоловік також працював, мав постійний прибуток, був учасником
ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, мав відповідні пільги.
Починаючи з липня 2007 р. стан його здоров'я погіршився внаслідок підвищення
артеріального тиску, в зв'язку з чим у серпні 2007 р. проходив медичний огляд в
Київському міському центрі радіаційного захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, під наглядом лікаря йому здійснювали
профілактичні медичні заходи та лікування. Її чоловік у безпорадному стані не
перебував, міг вільно та самостійно пересуватись. А 14.05.2007 р.  чоловік звільнився з останнього місця роботи
за власним бажанням і знаходився повністю на її утриманні. Вони були впевненні,
що така ситуація тимчасова. Чоловік не мав звички скорятись перед складними
життєвими ситуаціями, не жалівся на самопочуття, задля збереження її спокою
часто не говорив про свої негаразди. До останньої хвилини свого життя він був
самодостатньою людиною, давав собі раду, сторонньої допомоги для ведення
нормального способу життя не потребував. ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік раптово помер
в результаті хронічної ішемічної хвороби серця. Вона втратила єдину рідну собі
людину, тому певний період після його смерті перебувала в пригніченому
душевному стані. ОСОБА_1, як єдина близька родичка її чоловіка, запропонувала
допомогу по організації поховання. Вона ж, будучи у майже безпорадному стані
внаслідок сильних душевних хвилювань, погодилась на таку пропозицію, так як
вважала її природною та щирою. Нажаль, як вона зараз зрозуміла, ОСОБА_1
скористалася цією складною життєвою ситуацією для своїх власних потреб. Вона
всю фінансову документацію з організації і проведенню поховання, яке відбулося
14.10.2007 р., оформила на своє ім'я та старанно зберегла всі чеки та
квитанції.  Хоча витрати, понесені нею на
поховання її чоловіка, вона відшкодувала в тому розмірі, який позивачка сама їй
називала. Твердження ОСОБА_1 про те, що вона повністю матеріально забезпечувала
її чоловіка та постійно про нього піклувалась, не відповідають дійсності,
оскільки за останній рік до дня смерті чоловіка вони зустрічались не більше
одного-двох разів на тиждень. Зараз вона впевнена, що дії позивачки по
організації поховання її чоловіка та ретельне зібрання платіжних документів
зумовлені її бажанням створити штучні підстави для звернення до суду з позовом,
в основу якого вона поклала завідомо неправдиві свідчення та перекручування
дійсних обставин подій. Оскільки ОСОБА_1 є рідною сестрою її чоловіка, в межах
родинних стосунків вона серед числа інших родичів та близьких людей провідувала
його в лікарні та навала певну допомогу. Ця допомога була ситуативною, в межах
сімейних відносин, значних витрат з цього приводу позивачка не понесла, зокрема
ОСОБА_1 з власної ініціативи пропонувала її чоловіку пройти медичну перевірку
стану його здоров'я у її знайомих лікарів. Тому відповідачка  ОСОБА_2 вважає позовні вимоги ОСОБА_1
необґрунтовані.

В судове засідання третя
особа: Головне управління юстиції у м. Києві не з'явилася, про час і місце
судового розгляду оповіщена у встановленому порядку, подала заяву про розгляд
справи за її відсутності.

В судове засідання третя
особа: Гаражно-будівельний кооператив “Дружба-2” не з'явилася, про час і місце
судового розгляду оповіщена у встановленому порядку.

Суд, вивчивши матеріали
справи, вислухавши учасників судового розгляду, допитавши свідків, вважає, що в
задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
5.08.1998 р. між ОСОБА_3 і  ОСОБА_2 було
укладено шлюб та зареєстровано відділом РАГС Печерського району м. Києва,
актовий запис №409. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про одруження
НОМЕР_2, виданим 5.08.1998 р. відділом РАГС Печерського району м. Києва.

Встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер в м. Києві у віці 49 років, про що в Книзі
реєстрації смертей 13.10.2007 р. зроблено запис за №19542. Вказана обставина
підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3, виданим 13.10.2007 р. Відділом
реєстрації смерті у м. Києві.

Після смерті ОСОБА_3
залишилося спадкове майно: двокімнатна кв.АДРЕСА_1, загальною площею 51,40
кв.м., гаражний бокс НОМЕР_4
Гаражно-будівельного кооперативу “Дружба-2”, автомобіль ВАЗ-21063,
НОМЕР_1, які належали померлому на праві приватної власності. Вказані обставини
підтверджуються свідоцтвом про право власності на житло, виданим 8.08.1995 р.
Відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району м. Києва
згідно з розпорядженням №1529 від 8.08.1995 р.; ордером №3, виданим
Гаражно-будівельним кооперативом “Дружба-2” на підставі рішення загальних
зборів членів ГБК від 30.10.1994 р., довідкою Гаражно-будівельного кооперативу
“Дружба-2” №48 від 3.06.2008 р.; свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_5, виданим 5.05.2000 р. МРЕВ-6 м. Києва.

Позивачка  ОСОБА_1, звертаючись до суду із вимогами про
визнання права на спадкування майна померлого ОСОБА_3, в обґрунтування своїх
вимог посилається на п.2 ст.1259 ЦК України та зазначає, що, починаючи з
березня 2007 р., коли брат дуже тяжко хворів, по день його смерті постійно
надавала йому необхідну матеріальну допомогу, купувала продукти харчування,
ліки, провідувала його в лікарні та доглядала його вдома. Коли брат помер,
робила всі замовлення і організацію проведення поховання, оформлення ритуальних
послуг, купувала за свої кошти продукти.

Відповідно до п.2 ст.1259
ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за
рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги,
яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу
опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу  спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку
хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

В судовому засіданні не
було встановлено, що спадкодавець ОСОБА_3 через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

Встановлено, що дійсно
ОСОБА_3 помер у віці 49 років. Із наданих
свідоцтва про смерть НОМЕР_3, довідки про причину смерті Відділу
судово-медичної експертизи смерті Київського міського бюро судово-медичної
експертизи №4167 від 13.10.2007 р. вбачається, що місцем смерті є м. Київ,
причина смерті - хронічна ішемічна хвороба серця.

Матеріалами справи,
показами свідків встановлено, що ОСОБА_3, який працював водієм у Корпорації
“Перша Ріелторська Група”, звільнений з роботи за власним бажанням на підставі
ст.38 КЗпП України, був працездатною людиною, не потребував постійного
медичного нагляду. Так надані суду документи свідчать, що ОСОБА_3 у 1986 р. був
учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, про що видане
посвідчення НОМЕР_6(категорія 2). Починаючи з 14.03.2002 р. він спостерігався в
Центральній поліклініці Печерського району м. Києва як ліквідатор наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС з  приводу
гіпертонічної хвороби П ст., хронічного холіцистіту, хронічного гепатиту. Як
ліквідатор наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ОСОБА_3 протягом  13.08.-28.08.2007 р. знаходився на обстеженні
та лікуванні в Київському міському центрі радіаційного захисту громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (відділення променевої патології),
виписаний в задовільному стані з діагнозом: гіпертонічна хвороба П ст., 1ХС
атеросклеротичний кардіосклероз, хронічне порушення мозкового кровообігу в
вертебро-базілярному басейні на фоні розсіяного остеохондроза,
хронічно-аніохоліта, хронічного гепатіта, хронічного панкреатіта. Смерть
ОСОБА_3 наступила раптово, коли знаходився один вдома.  Таким чином, в судовому засіданні
встановлено, що, дійсно, спадкодавець ОСОБА_3 протягом останніх років життя мав
певні захворювання, при цьому за своїм характером такі захворювання властиві
людині його  віку, статі та способу
життя. Жодного доказу безпорадного стану спадкодавця через його похилий вік та
тяжку хворобу або каліцтво  в судовому
засіданні здобуто не було.

Позивачкою ОСОБА_1 в
обґрунтування своїх вимог надано суду замовлення, фіскальні, товарні чеки,
накладну, рахунок, квитанції, якими 13.10.2007 р. вона як замовник
зобов'язувала КП “Спеціалізований комбінат комунально-побутового
обслуговування” організувати і провести поховання  померлого ОСОБА_3, надати ритуальні послуги,
реалізувати предмети ритуальної належності на кладовищі м. Києва, всього на
суму 291,92 грн., того ж числа сплатила за послуги суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_7 2995 грн., того ж числа
магазину “Сільпо” ТОВ “ФОЗЗІ-ФУД”
невстановленою особою було сплачено 649,44 грн. за продукти,  того ж числа невстановленою особою було
сплачено  КМБ “СМЕ-Морг”  81,41 грн. та ПФ “Петро Великий” - 190 грн.,
а 14.10.2007 р. невстановленою особою було сплачено ДП “Київські хліби”   40,45 грн. та 55,16 грн. і  ПП “ОСОБА_8” - 37,94 грн.,  того ж числа невстановленою особою було
сплачено  магазину “Квіти України”  16,17 грн., того ж числа позивачкою ОСОБА_1
було сплачено ТОВ “Довідас” 3415,44 грн., а 19.10.2007 р. нею було сплачено
їдальні “Марм” ЗАТ “Зімонт” 920,70 грн., того ж числа невстановленою особою
було сплачено  торговому дому
“Агаєв“  75,42 грн.

Суд, проаналізувавши зібрані в справі
докази, дійшов висновку, що  витрати,
які  понесені позивачкою ОСОБА_1 у
зв'язку з  похованням ОСОБА_3 не є
підставою в розумінні п.2 ст.1259 ЦК України для задоволення  вимог про визнання права на спадкування його
майна.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст.1259,1262,1267 ЦК України,
ст.ст.3,4,10,11,60,88,209,212-215,290 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Головне управління
юстиції у м. Києві, Гаражно-будівельний кооператив “Дружба-2“, про  визнання права на спадкування майна померлого
в м. Києві ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 - відмовити.

Скасувати ухвалу
Печерського районного суду м. Києва від 14 квітня 2008 р. про заборону Шостій
Київській державній нотаріальній конторі вчиняти будь-які дії щодо оформлення
права на спадщину ОСОБА_3, померлого в м. Києві ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути
оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі заяви
про апеляційне оскарження рішення та апеляційної скарги. Заяву про апеляційне
оскарження рішення може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення
рішення. Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження

СУДДЯ