Справа № 2-324/2008 р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 листопада 2008 року Калинівський
районний суд Вінницької області

в
складі головуючого: Копчинський В.І.

при
секретарі: Кулик Т.С.

за
участю адвоката Васильєвої Т.Ю.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Калинівка справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 в інтересах малолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, Корделівської
загальноосвітньої школи та відділу освіти Калинівської райдержадміністрації про
відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями малолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі
в заяві вказують, що 19.10.07 р. під час знаходження на навчанні в
Корделівській ЗОШ с.Корделівка їх малолітнього сина, 1995 року народження,
побили однокласники ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 та ОСОБА_18, діти
відповідачів, і як наслідок він був госпіталізований в лікарні, одержав легкі
тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров”я. На лікування сина було
витрачено 1000 грн. Батько ОСОБА_2, як підприємець, не працював, тому втратив
свій заробіток 600 грн., тому матеріальні витрати складають 1600 грн., і крім
цього, їм заподіяна моральна шкода в розмірі 3500 грн., яку просять стягнути
солідарно з батьків малолітніх та Корделівської ЗОШ, яка повинна була
здійснювати нагляд за поведінкою учнів в школі.

В
судовому засіданні позивачі повністю підтримали свої вимоги, оскільки вважають,
що сина побили безпідставно, в нього був струс головного мозку, ноги в синцях,
від чого 3 дні лежав в лікарні в м.Калинівка, а потім амбулаторно продовжували
лікування в Вінницькій обласній дитячій лікарні. Вони перенесли нервові
страждання і переживання за стан його здоров”я, ніхто з відповідачів витрат на
лікування не відшкодував, пробачення не просив, тому свої вимоги повністю
підтримують.

Відповідачка
ОСОБА_10. позов не визнає, хоча зі слів її сина Дмитра відомо, що 19.10.07 р.
під час навчання в школі разом з однокласниками побив ОСОБА_3, удари наносив
ногами по “сідницях”, по голові не бив, тому струс головного мозку ставить під
сумнів. Вважає, що сина виховує нормально, а за конфлікт, що стався в школі
повинна нести відповідальність сама школа.

Відповідачка
ОСОБА_4. позов не визнає. Суду показала, що її відомо, що 19.10.07 р.
однокласники ОСОБА_17 та ОСОБА_3 під час проведення підготовки до суботника в
Корделівській ЗОШ почали битися між собою і її син ОСОБА_14, щоб їх
розборонити, наніс удар ногою в область “сідниць” ОСОБА_3 Також його били і
інші хлопці, той присів, а потім його забрали в лікарню. По голові син не бив,
вважає, що струс головного мозку ОСОБА_3симулював. Погоджується, що в ОСОБА_3.
були синяки на стегнах, бійка відбувалася під час перебування дітей в школі,
тому відповідальність повинна нести школа. Вони батьки пропонували відшкодувати
витрати на лікування в сумі 1500 грн., але позивачі не погодилися, а зараз
платити відмовляється.

Відповідачка
ОСОБА_6. позов не визнає. Суду пояснила, що дійсно біля 11 год. 19.10.2007 року
прийшов син ОСОБА_15 і розповів, що посварився з ОСОБА_3. Вона пішла в школу,
до директора, який сказав, що ОСОБА_3 поламали ноги, викликали швидку допомогу,
завезли в лікарню, вона поїхала туди, в приймальному відділенні пояснили, що є
струс головного мозку, але під запитанням. Батьки погодилися відшкодувати шкоду,
але не “зійшлися” в ціні. Зараз взагалі відмовляється платити, так як сина
виховує нормально, а за його поведінку в школі нехай шкоду відшкодовує школа.

Відповідачка
ОСОБА_8. позов також не визнає, хоча погоджується, що син не мав права бити
ОСОБА_3. Вона його виховує нормально, а оскільки конфлікт між дітьми стався в
школі, тому шкоду позивачам повинна відшкодовувати школа, а не батьки.

Відповідачка
ОСОБА_13. позов не визнає. Суду пояснила, що сина ОСОБА_18 виховує бабушка,
вона працює за кордоном, з батьком розведені. Син після того розповідав, що
ОСОБА_17. і ОСОБА_3. билися між собою, він разом з іншими підбігли до них і,
щоб розборонити, стали давати ногами “пенделі” ОСОБА_3, той присів, а потім
його занесли в кабінет директора і викликали “швидку”. Вважає, що нанесену
моральну шкоду за тілесні ушкодження повинна нести школа, так як учні були під
наглядом вчителів.

Представник
відповідачів ОСОБА_12, ОСОБА_11 за дорученням ОСОБА_6. позовні вимоги не
визнала, вважає, що за шкоду, заподіяну дітьми, повинна нести відповідальність
школа, під наглядом якої знаходилися діти.

Відповідачі
ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_5 в судове засідання не з”явилися, від них надійшли
письмові заяви про слухання справи в їх відсутність, позовні вимоги не
визнають.

Представник
відповідача відділу освіти Калинівської райдержадміністрації за дорученням
Казмірук О.М. позовні вимоги визнає частково, погоджується, що згідно Закону
України “Про освіту” вчителі повинні охороняти життя і здоров”я учнів,
здійснювати нагляд за їх поведінкою під час знаходження в школі. Але значну
роль в вихованні дітей, щоб вони не били інших дітей, не шкодили майно та інше,
повинні нести батьки. Погоджується, що школа, на рівні з батьками, повинна
нести відповідальність за нанесені тілесні ушкодження учню ОСОБА_3, так як
черговий вчитель повинен був слідкувати за поведінкою учнів між уроками. Школа
є юридичною особою, але фінансування шкіл проводиться централізованою
бухгалтерією районного відділу освіти.

Представник
відповідача Корделівської загальноосвітньої школи в судове засідання на
неодноразові виклики не з”явився без поважних причин, не повідомив причини
неявки, хоча про дату і час слухання справи повідомлявся належним чином.

Заслухавши
пояснення сторін, представників відповідачів, свідків, оцінивши зібрані по
справі докази в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити частково по таких
підставах.

Так,
відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог. В судовому засіданні встановлено
факт правопорушення, якого допустилися малолітні діти відповідачів, а саме -
19.10.2007 р. під час знаходження в Корделівській ЗОШ, в період підготовки до
суботника ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 гуртом застосували
фізичне насильство, наносили удари ногами по ногах та в область “сідниць”
малолітньому ОСОБА_3, від яких останній присів, не міг рухатися і був
госпіталізований в Калинівську ЦРЛ, стаціонарно лікувався в дитячому відділенні
протягом 10 днів з діагнозом: ЗЧМТ; струс головного мозку, забій стегон та
гомілок. Згідно висновку судово-медичного обстеження № 304 від 20.11.07 р.
наявність зазначених тілесних ушкоджень у ОСОБА_3. підтверджена, вони
відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад
здоров”я.

Таким
чином, наявність шкоди здоров”ю малолітньому сину позивачів мала місце і між
цією шкодою і фактом правопорушення є причинний зв”язок.

Посилання
відповідачів, батьків малолітніх дітей, що малолітній ОСОБА_3. симулював струс
головного мозку спростовується: довідкою № 9263 Вінницької обласної дитячої
лікарні, де було виставлено ОСОБА_3 діагноз - ЗЧМТ, струс головного мозку;
записами в медичній карті стаціонарного хворого ОСОБА_3., а також висновком
судово-медичного обстеження; показами самого малолітнього ОСОБА_3., що коли він
присів, то його били руками по голові, а також і показами первинними
малолітнього ОСОБА_18, які оглянув суд в матеріалах про відмову у порушенні
кримінальної справи, де той показав, що ОСОБА_10 бив ОСОБА_3. і кулаками.

Факт
побиття малолітнього ОСОБА_3. не заперечують в судовому засіданні і малолітні
ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 та ОСОБА_18.

Здоров”я
людини, згідно ст.3 Конституції України, є найвищою соціальною цінністю. Кожен
має право захищати своє життя і здоров”я від протиправних посягань.

Будь-яке
тілесне ушкодження незалежно від ступеня його тяжкості заподіює певну шкоду
здоров”ю людини, тому вимоги позивачів грунтуються на законі.

Відповідно
до ч.1 ст.1178 ЦК України відповідальність за шкоду, завдану малолітніми особами,
несуть батьки. Оскільки обов”язок здійснювати виховання дитини покладається на
обох батьків, то обидва батьки в рівній мірі і несуть відповідальність за
шкоду, завдану їх малолітньою дитиною.

Суд
виходить із того, що умовою відповідальності батьків, відповідачів по справі, є
їх власна винна поведінка, яка виявляється у несумлінному ухиленні ними від
здійснення належного виховання своїх малолітніх дітей, - діти невиховані, що
будь-яке фізичне насильство до іншої особи є протиправним, що здоров”я є саме
цінне у житті людини, тим паче побої наносилися на очах інших учнів, групою
осіб, що свідчить про низький рівень виховання, відсутність поваги до принципів
загальнолюдської моралі.

Посилання
батьків, відповідачів по справі, що їх діти добре навчаються, що позитивно
характеризуються в школі, не може бути підставою щодо їх звільнення від
відповідальності за заподіяну матеріальну та моральну шкоду.

Відповідно
до положення ч.1 ст.1181 ЦК України шкода, завдана спільними діями кількох
малолітніх осіб, має бути відшкодована їхніми батьками в частці, яка
визначається за домовленістю між ними, а у разі неможливості досягнення
домовленості - за рішенням суду.

В
ході судового засідання відповідачі щодо частки відшкодування шкоди кожного із
них домовленості не дійшли, встановити ступінь пропорційності вини їх дітей у
заподіянні матеріальної та моральної шкоди не є можливим, тому суд визначає
розмір відшкодування шкоди в рівних частинах кожного із відповідачів, а отже не
застосовує до них положення ст.1190 ЦК України про солідарну відповідальність
їх, як того вимагають позивачі.

Разом
з тим, суд враховує, що відповідно до ч.2 ст.1178 ЦК України обов”язок
відшкодувати шкоду, завдану малолітньою особою, може бути покладений на
навчальний заклад, що зобов”язаний здійснювати нагляд за малолітньою особою під
час перебування там.

Проте,
вина відповідача, Корделівської ЗОШ, у заподіянні шкоди учню ОСОБА_3
виявляється лише у нездійсненні необхідного нагляду за учнями в момент завдання
шкоди класним керівником чи черговим вчителем в перерві між уроками. За низький
рівень виховання батьками своїх дітей школа відповідальності не несе.

Таким
чином, судом встановлено, що малолітні особи - ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17 та ОСОБА_18 завдали матеріальної та моральної шкоди малолітньому
ОСОБА_3 як з вини батьків, так і з вини школи, яка зобов”язана була здійснювати
нагляд за ними, тому зазначені особи повинні нести часткову відповідальність за
завдану шкоду малолітній особі.

Розмір
матеріальної шкоди позивачам згідно представлених суду чеків на покупку ліків
та проїзд до лікувального закладу складає 214,70 грн. і підлягає відшкодуванню
батьками малолітніх дітей в рівних частинах, по 42,94 грн. з кожного.

Інші
вимоги позивачів щодо відшкодування матеріальної шкоди грунтуються на припущеннях,
тому задоволені бути не можуть.

Вимоги
позивачів щодо відшкодування моральної шкоди підлягають до часткового
задоволення в розмірі 3000 (три) тисячі грн. в рівній частці кожного із
відповідачів - по 500 грн. з кожного. При цьому суд враховує глибину душевних
страждань батьків за здоров”я свого сина, останній зазнав фізичних страждань
при нанесенні йому ударів, під час перебування в лікарні зазнав певних
побутових незручностей, тому мають право на відшкодування моральної шкоди.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст.1166, 1167, 1178, 1181 ЦК України, ст.56
ЗаконуУкраїни «Про освіту», ст.ст.10, 60, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов
задовольнити частково. Стягнути на користь позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх
малолітнього сина ОСОБА_3 з відповідачів - ОСОБА_4 і ОСОБА_5 солідарно - 42,94
грн. по відшкодуванню матеріальної шкоди та 500 грн. моральної шкоди; ОСОБА_6 і
ОСОБА_7 солідарно - 42,94 грн. по відшкодуванню матеріальної шкоди та 500 грн.
моральної шкоди; ОСОБА_8 і ОСОБА_9 солідарно - 42,94 грн. по відшкодуванню
матеріальної шкоди та 500 грн. моральної шкоди; ОСОБА_10 і ОСОБА_11 солідарно -
42,94 грн. по відшкодуванню матеріальної шкоди та 500 грн. моральної шкоди;
ОСОБА_12 і ОСОБА_13 солідарно - 42,94 грн. по відшкодуванню матеріальної шкоди
та 500 грн. моральної шкоди, а також з Корделівської загальноосвітньої школи
с.Корделівка, Калинівського району, яка фінансується відділом освіти
Калинівської райдержадміністрації 500 грн. по відшкодуванню моральної шкоди.

Стягнути
з відповідачів ОСОБА_4., ОСОБА_5, ОСОБА_6., ОСОБА_7, ОСОБА_8., ОСОБА_9,
ОСОБА_11., ОСОБА_10., ОСОБА_12, ОСОБА_13. солідарно 51 грн. витрат державного
мита на користь держави та 30 грн. на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

В
іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення
може бути оскарженим до апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі
протягом 10 днів заяви про апеляційне оскарження та подачі протягом 20 днів
після такої заяви самої апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК
України.

СУДДЯ: