Справа № 2-9/2008
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
18 липня   2008 року
Лубенський міськрайонний суд
в складі головуючого судді -  Литвин М.М.
при секретарі - Гусак А.О.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Лубнах справу  за
позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на Ѕ спільного майна подружжя, визначення порядку користування
цим майном та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна , що є
суб'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд ,-
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2. про визнання права власності
на Ѕ спільного майна подружжя, визначення порядку користування цим майном
мотивуючи свій позов тим, що 07.11.1998 року в м.Лубнах вона вступила в
зареєстрований шлюб з відповідачем. Дітей від шлюбу не мають. Після реєстрації
шлюбу вони проживали в м.Києві, навчались, працювали, отримували заробітну
плату до весни 2005 року. Потім переїхали на постійне місце проживання в
м.Лубни та вирішили побудувати автомийку для автотранспорту, для цього вони
звернувся з заявою до місцевої ради з проханням виділити земельну ділянку для
відповідного будівництва. Така земельна ділянка була виділена площею 1470 кв.
м. за адресою: АДРЕСА_1 Відповідач уклав договір оренди даної земельної
ділянки. На цій земельній ділянці вони почали будівництво на початку літа 2005
року. Будівництво проводилось своїми силами, своїми засобами, за свої кошти.
закінчили восени 2005 року і рішенням міськвиконкому № 274 від 26.10.2005 року
був затверджений акт державної технічної комісії про прийняття закінченого
будівництва в експлуатацію. Будівля автомийки в органах БТІ не зареєстрована.
вказану будівлю разом, за спільні кошти, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі,
проживаючи разом, отже, вона є їх спільною сумісною власністю. ЇЇ вартість
того, під час спільного проживання, за спільні кошти набули і рухоме майно -
обладнання, яке встановлене в приміщенні автомийки, а саме:
тент вартістю 400 грн;
денного освітлення 8 шт вартістю 732 грн;
швидкоз"ємний вартістю 429 грн;
піноутворююча вартістю 270 грн.;
"Кьорхер" вартістю 2342 грн.;
6.   Апарат високого
шланг вартістю 305 грн.;
розводкою вартістю 2083 грн.;
чином, сторони при спільному подружньому проживанні набули майна на загальну
спільне майно являє собою цілісний майновий комплекс, користування ним можливе
і ефективне лише єдиним цілим. Добровільно вирішити питання не можливо.
Прохає суд визнати за нею право власності на Ѕ частину
будівлі мийки для автотранспорту, яка розташована в АДРЕСА_1 про поділ майна ,
що є суб'єктом права спільної сумісної власності подружжя також на Ѕ частину
рухомого майна (обладнання) яке знаходиться в приміщення мийки для
автотранспорту, за відповідачем визнати право власності на другу половину
будівлі автомийки, а також на другу половину обладнання, що знаходиться в
приміщенні автомийки, розташованої в АДРЕСА_1, Визначити порядок користування
вказаним майном в порядку черговості, щомісячно згідно складеного графіка
користування, будівлею та обладнанням автомийки,  стягнути з відповідача всі судові витрати.
звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про поділ майна , що
є суб'єктом права спільної сумісної власності подружжя мотивуючи свій позов
тим, він зареєстрував шлюб з відповідачкою 07.11.1998 р. Рішенням Лубенського
міськрайонного суду від 31.03.2006 року шлюб між ними розірвано. В період шлюбу
ними спільно було придбано майно, згоди про добровільний поділ якого вони не
Набір кухонних меблів "Агата" вартістю 1900 грн.;
Супутникова система вартістю 1500 грн.;
Праска "Ровента" вартістю 420 грн.;
Пилосос "Бош" вартістю 1500 грн.;
Пральна машина "Горенія" вартістю 2500 грн.;
Кухонна плита "горенія" вартістю 2300 грн.;
Радіотелефон "Панасонік" вартістю 800 грн.;
Домашній кінотеатр "ВВК" вартістю 1700 грн.;
Фотоапарат "Соні" вартістю 1500 грн.;
Диван вартістю 600 грн.;
Тумба під телевізор вартістю 400 грн.;
Комп"ютер "Тошіба" вартістю 5000 грн.;
того, позивачу особисто був подарований телевізор "Тошіба" (діагональ
29 дюймів) вартістю 4300 грн., який знаходиться в квартирі відповідачки за
адресою АДРЕСА_2. Цей телевізор належить позивачу на праві особистої приватної
власності, оскільки був набутий ним на підставі договору дарування.
Відповідачка добровільно віддавати даний телевізор відмовляється.
суд розділити майно, що є об"єктом права спільної сумісної власності
присудивши йому грошову компенсацію його частки у спільному майні, тобто Ѕ
користь, зобов"язати ОСОБА_1 повернути належний йому на праві особистої
приватної власності телевізор "Тошиба" вартістю 4300 грн.
ОСОБА_2 також звертався до суду з додатковими позовними вимогами про визнання
об"єктом права спільної сумісної власності на трикімнатну квартиру за
адресою АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_1 згідно свідоцтва про право власності від
20.05.1993 року, поділити це майно, визнавши за ним право на частку в розмірі
суду від 18.07.2008 року дані позовні вимоги виділені в окреме провадження.
судовому засіданні ОСОБА_1 в ході судового розгляду справи заявлений позов про
визнання права власності на половину будівлі мийки для автотранспорту та
половину обладнання і визначення порядку користування вищезазначеним майном
підтримала. Позов ОСОБА_2. не визнавала, пояснюючи суду, що в період шлюбу
вказане в позовній заяві майно вони не придбавали.
ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні
вимоги про поділ майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності
подружжя підтримав, а позов ОСОБА_1 не визнавав, пояснюючи суду, що вказану
автомийку за адресою АДРЕСА_1вони побудували за участю його брата ОСОБА_3.
спільної сумісної власності подружжя становить 35/100 частини нежитлової
обставини справи, заслухавши сторони, інших
учасників судового процесу, дослідивши докази, суд приходить до
ст.368 Цивільного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є
їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або
ст. 60 Сімейного Кодексу України  майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від
того, що один з них не мав з поважної причини( навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є
об"єктом права спільної сумісної власності подружжя.
до ст.69 Сімейного Кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання
що сторони  перебували у зареєстрованому
шлюбі з  1998 року по 2006 рік.
Неповнолітніх дітей від шлюбу вони не мають. Добровільно розділити спільне
майно, яке вони придбали під час шлюбу сторони
на постійне місце проживання в м.Лубни вони вирішили побудувати автомийку для
автотранспорту, для цього вони мали свої кошти.
звернувся з заявою до місцевої ради з проханням виділити земельну ділянку для
відповідного будівництва. Така земельна ділянка була виділена площею 1470 кв.
м. за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 також уклав договір оренди даної земельної
ділянки. На цій земельній ділянці вони почали будівництво на початку літа 2005
року. Будівництво закінчили восени 2005 року і рішенням міськвиконкому № 274
від 26.10.2005 року був затверджений акт державної технічної комісії про
прийняття закінченого будівництва в експлуатацію.
матеріалах справи мається акт за № 274 від 26.10.2005 року державної технічної
комісії про прийняття закінченого будівництва об"єкту в експлуатацію, а
саме: мийки автотранспорту по АДРЕСА_1.
довідки МБТІ від 03.02.2006 року № 78 право власності на нежитлову будівлю за
адресою АДРЕСА_1 не зареєстровано.
331 ЦК України, нормами ЗУ "Про основи містобудування", ЗУ "Про
архітектурну діяльність", Указу Президента України № 134 від 17.02.2003
року встановлено, що право власності на нерухоме майно виникає після його
державної реєстрації.
чином, суд приходить до висновку, що оскільки в установленому законом порядку
сторони не набули права власності на нежитлову будівлю автомийки по АДРЕСА_1
позовні вимоги в частині визнання права власності в певних частках  на вказану автомийку задоволенню не
стосується позову в частині розподілу обладнання яке знаходиться в приміщенні
автомийки, то позивачка суду  надала лише
акт опису обладнання підписаний громадянами, що є єдиним документом в
матеріалах справи, і при цьому відсутні будь-які товарні чеки, відповідна
позовні вимоги ОСОБА_2. про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя ОСОБА_1 не визнавала, якихось даних про наявність такого
майна суду позивачем не надавалось.
сторони по справі не надали ніяких документів про наявність обладнання та
спільно придбаного майна подружжя, суду не можливо встановити обсяг спільно
нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства та
з'ясувати джерело і час його придбання.
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про розподіл обладнання і визначення
порядку користування, а ОСОБА_2 про поділ майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя слід відмовити.
ст..ст. 60, 69 Сімейного Кодексу України, ч. 3 с. 368, ч. 2,3 ст. 325, ч. 2 ст.
331 ЦК України, ст..ст. 10, 11, 57, 60, 213-215   ЦПК України, суд, -
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ спільного майна подружжя,
визначення порядку користування цим майном та в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна , що є суб'єктом права спільної сумісної
власності подружжя відмовити за безпідставністю та не обгрунтованістю.
Рішення може бути
оскаржено до апеляційного суду Полтавської області протягом  20 днів з дня подачі заяви про апеляційне оскарження, яка
подається на протязі 10 днів з дня проголошення рішення.

Головуючий
М.М.Литвин