Апеляційний суд Кіровоградської області
Справа № 22-138 2008 р.                                              Головуючий
у 1-й інстанції-Годованець
- 2, 5                                                               Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2008 року Колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської
області в складі:

головуючої судді: Авраменко Т.М.

суддів : Гайсюка О.В.,
Суровицької Л.В.

при секретарі: Слюсаренко Н.Л.
за участю позивачки ОСОБА_1

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області
від 2 листопада 2007 року по справі за позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
визнання договору купівлі-продажу недійсним, про визнання договору
купівлі-продажу дійсним , визнання права спільної сумісної власності подружжя
та стягнення грошової компенсації за частку в спільнім майні подружжя.

Заслухавши
доповідача, пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2006 року ОСОБА_1
звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності
на мікроавтобус, витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання
правочину недійсним..

Зазначала,
що перебувала з ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі з 30 липня 1997 року, шлюб
розірвано 14 квітня 2006 року рішенням
Устинівського районного суду.

В період
шлюбу вони придбали в липні 2004
року мікроавтобус "Форд-транзит" за 5000 доларів у
гр.ОСОБА_4, що підтверджується його розпискою та довіреністю. В процесі експлуатації
мікроавтобуса в 2005 році
вони придбали для його ремонту запасних частин на суму 12500  грн.
Вартість автобуса становить 37500
грн і вона має право на 1/2 частину цього майна.

Скориставшись
погіршенням сімейних стосунків та генеральним дорученням на мікроавтобус,
відповідач ОСОБА_2 без її згоди оформив 13
квітня 2006 року
право власності на мікроавтобус на ім*я батька ОСОБА_3

Просила
визнати недійсним договір купівлі-продажу від 13 квітня 2006
року, витребувати майно з чужого незаконного володіння та визнати за нею
право власності на 1/2 частину мікроавтобуса.

2

В ході
розгляду справи позовні вимоги неодноразово уточнювала, просила визнати договір
купівлі-продажу автомобіля від 15
липня 2004 року між
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 і нею дійсним, визнати недійсним договір купівлі-продажу
автомобіля від 13 квітня 2006 року між
ОСОБА_4. та ОСОБА_3, визнати спірний автомобіль спільним майном подружжя.

В жовтні
2007 року
позовні вимоги доповнила, просила визнати право власності на автомобіль за
колишнім чоловіком ОСОБА_2, а з нього на її користь стягнути грошову
компенсацію в сумі 13500
грн.
за її 1/2 частку в автомобілі (а.с. 218-219).

Рішенням
Устинівського районного суду Кіровоградської області від 2 листопада 2007 року
визнано дійсним договір купівлі-продажу мікроавтобуса від 15 липня 2004 року
між ОСОБА_4 (продавець) та покупцями ОСОБА_2 Та ОСОБА_1, а в задоволенні решти
позовних вимог відмовлено .

В
апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 просить змінити рішення суду та
задовольнити її позовні вимоги в повному об*ємі. Посилається на те, що суд
неправильно застосував норми матеріального і процесуального права при вирішенні
спору .Правильно встановивши дійсні обставини справи щодо придбання
мікроавтобуса в період зареєстрованого шлюбу, суд безпідставно відмовив їй в стягнення
грошової компенсації за її частку у мікроавтобусі.

В засіданні
апеляційного суду позивачка підтримала доводи апеляційної скарги.

Колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню , а рішення
суду - скасуванню
частково з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

Матеріалами
справи підтверджується, що подружжя ІНФОРМАЦІЯ_1 перебувало в зареєстрованому
шлюбі з 30 липня 1997 року по 28 квітня 2006 року (а.с.
234-235).

Судом
правильно встановленого в період зареєстрованого шлюбу подружжя ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 15 липня 2004 року купили у
ОСОБА_4 за суму еквівалентну 5000
доларів США мікроавтобус
Форд транзит, 1990 року
випуску.

Зазначені
обставини підтверджуються письмовою розпискою продавця ОСОБА_4 (а.с. 5),
генеральним дорученням від 15
липня 2004 року,
виданим ОСОБА_4. на ім*я подружжя (а.с. 11, 18), поясненнями відповідача
ОСОБА_4 (а.с. 157), свідка ОСОБА_6,
сестри та дочки відповідачів ІНФОРМАЦІЯ_1, свідка ОСОБА_5 (а.с. 232, 240),
які неодноразово допитувались судом.

Рішенням
суду цей договір купівлі-продажу визнано дійсним і в цій частині судове рішення
ніким не оскаржено. Визнавши факт купівлі мікроавтобуса подружжям, суд фактично
визнав, що цей мікроавтобус набув статусу спільного майна подружжя.

Відповідно
до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об*єктом
права спільної сумісної власності подружжя за взаємною згодою.

Дружина
, чоловік має право на звернення з позовом в суд про визнання договору
недійсним як такого, що укладений другим з подружжя без її (його) згоди, якщо
цей договір виходить за межі дрібного побутового.

3

Матеріалами
справи підтверджується, що під час погіршення сімейних стосунків та розірвання
шлюбу ОСОБА_2, на
підставі генерального доручення, від імені ОСОБА_4 продав 13 квітня 2006 року спірний
мікроавтобус своєму батькові ОСОБА_3 3а 200
грн. (а.с. 17). Згода ОСОБА_1 на
продаж мікроавтобуса відсутня. Зазначені обставини встановлені судом першої
інстанції і ніким не оспорені.

Оскільки
позивачка не ставить питання про визнання за нею права власності на спірний
мікроавтобус, то її права можуть бути захищені і без визнання недійсним
договору купівлї-продажу від 13
квітня 2006 року
шляхом стягнення з ОСОБА_2 на її користь грошової компенсації за її 1/2 частку
в мікроавтобусі. Крім того, сам ОСОБА_2 не ставить питання про повернення йому
у власність мікроавтобуса від свого батька.

Судом
достовірно встановленого мікроавтобус було куплено подружжям за суму
еквівалентну 5000 доларів
США, що становить на час розгляду справи апеляційним судом за курсом
Національного банку 25250
грн.
( 5000 х 5.05 ). Доказів того, що
вартість мікроавтобуса зменшилась, відповідачем ОСОБА_2 не надано. За таких
обставин з ОСОБА_2 на користь позивачки підлягає стягненню 12625  грн.

Зазначене
свідчить, що висновок суду про відмову в стягненні грошової компенсації не
відповідає обставинам справи та суперечить нормам матеріального права, що
відповідно до пунктів 3 і 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, тому в цій частині рішення
суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

На
підставі ст. ст. 60, 63, частин 1, 2, 3 ст. 65, ч.1 ст. 70, ст. 71 Сімейного
кодексу України, керуючись ст. 307 ч.1 п.3, ст. 309 ч.1 п.3 і п.4, ст. 314 ч.2,
ст. 316 ЦПК України, колегія суддів, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати
рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 2 листопада 2007 року в частині
відмови в стягненні грошової компенсації.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 12625
грн.
грошової компенсації за її 1/2 частку в спільному майні подружжя.

В решті рішення
суду залишити без зміни.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання ним законної сили.