справа
№ 2- 197
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

17 вересня  2008
року                   Ялтинський  міський
суд

в складі :             головуючого
- Руденко В.В.

при  секретарі
-  Корнєвій  А.В.

розглянувши
у відкритому  судовому  засіданні
в місті  Ялті   цивільну
справу

за позовом  ОСОБА_1  до товариства
з обмеженою  відповідальністю  „Лікувальний
комплекс  „Марат”  (далі
ТОВ  „ЛК  „Марат” ), третя  особа:
ОСОБА_2   про визнання
недійсним  та скасування  рішення
зборів  засновників   товариства,
поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати  за час
вимушеного прогулу  та  моральної шкоди,

встановив:

позивач
просить суд:

-    визнати  недійсним  та скасувати
рішення  позачергових зборів  засновників
ТОВ «ЛК «Марат»   від 13
лютого  2007 року( протокол №
13-02071206) ;

-    поновити його на роботі  на
посаді  генерального  директора
ТОВ «ЛК «Марат»;

-    стягнути  на  його
користь  з відповідача  заробітну плату  за весь
час  вимушеного  прогулу ;

-    стягнути  на  його користь
з відповідача  моральну  шкоду
в розмірі  25 000 (  двадцять п'ять тисяч )  гривень;

Позовні вимоги  мотивовані  тим, що
самі  збори  засновників
товариства  були  неправомочним
і  на них  не
могло бути  прийнято  будь - яких
рішень. Засновниками  ТОВ «ЛК
«Марат»  відповідно до статуту  товариства
є  приватне підприємство  «Фірма «Хелп»
та приватне підприємство
«Тала  - 2005». Частка  кожного
із засновників  товариства  складає
п'ятдесят  відсотків .  Відповідно
до тексту   протоколу  від 13 лютого
2007  року  представником
ПП  «Тала  -2005»
на зборах  засновників  приймав участь  по довіреності  ОСОБА_3.
Однак  цій особі  підприємство
«Тала - 2005»    ніякої  довіреності
не  давало  і він
не  міг  від
імені  цього  підприємства
приймати участь  у зборах  засновників
товариства.  Від  ТОВ
«ЛК «Марат»  на  зборах
був  присутній ОСОБА_4,   у
якого нібито  була  довіреність
від ТОВ «ЛК «Марат» . Однак  такої
довіреності  не могло  бути,
тому що він  як  генеральний
директор  до 23  лютого
2007 року  цій  особі
довіреність  не  давав і не
міг  дати.  Крім
нього   довіреність  від ТОВ ЛК «Марат»  ніхто не мав
права  видавати. ОСОБА_3,  та
ОСОБА_4,  були  завжди представниками  ПП «Фірма «Хелп» .  У
нього особисто, та  у  ТОВ «ЛК «Марат»  саме  з
ПП «Фірма «Хелп» існують  суттєві  протиріччя
та спори з приводу
користування  нерухомим  майном .

Ніякої  заяви  про
звільнення  з посади   генерального директора  товариства
ЛК «Марат»  він не  писав
і не  мав  такого
наміру.  До того ж  тільки
08 лютого  2007 року  він відповідно до  рішення
суду  був  поновлений
на  цій  же посаді
у зв'язку  з його  незаконним звільненням. Щомісячна заробітна плата
у нього  складала  5 000
гривень.  Через незаконне
звільнення  він  був
позбавлений  можливості  отримувати
заробітну  плату .  Зважаючи на
незаконне  звільнення  він має право
на отримання  заробітної
плати  за весь час  вимушеного прогулу .

Незаконним звільненням  з посади  йому
завдана моральна  шкода , яку  він
оцінює  в  25 000
гривень.  Таку суму  він визначив
зважаючи  на те, що  цим
незаконним  звільненням  йому
завдали  моральних  страждань. Він  не міг належним  чином
забезпечувати  своє
існування,  забезпечувати  матеріально свою родину , значно
погіршився  його  стан
здоров'я, він змушений  за  захистом
своїх  законних  прав
звертатися  до суду, нести  додаткові
витрати, був порушений
суттєво  його образ життя.

Представник  ТОВ «ЛК «Марат»
Петренко  В.А.,  позов
визнала у  повному обсязі та  заявила, що
звільнений  позивач  з посади генерального  директора
незаконно. Заява позивача  про
його звільнення  з посади  відсутня
і  в  природі
її     не  існувало. Позивач ніколи  не
виказував  наміру  звільнитися
з  цієї  посади.
Навпаки він через  суд  за
п'ять днів  до зборів , які  ніби - то
відбулися  13 лютого  2007 року,
добився  поновлення  його
на роботі  саме  на
цій  посаді.  ПП «Тала - 2005»   довіреності  на
ім'я  ОСОБА_3,  ніколи
не  видавала  і він
не  міг  представляти
інтереси  цього  підприємства
на зборах  засновників . Самі  збори
засновників  ТОВ ЛК «Марат»  проведені
з порушенням  законодавства  України і
на них  не  могло
бути  прийнято  будь - яких
рішень.

Представники  ТОВ «ЛК «Марат»  Счаслівенко
Ю.Г.,  та  Конкін
Р.В.,  позов не визнали у  повному
обсязі. Заперечення  мотивували
тим, що  збори  засновників
товариства , на  яких  було прийнято
рішення  про звільнення  ОСОБА_1,
з посади  генерального
директора  були правомочними. На  них
були  представники  підприємств
засновників  ПП «Фірма «Хелп»  та
ПП  «Тала - 2005»  та представник  ТОВ «ЛК «Марат»  з  відповідними  довіреностями. Позивача  було
рішенням  зборів  звільнено з посади тому, що  він
подав  заяву  про звільнення  за
власним  бажанням,  оскільки
в  нього погіршився  стан здоров'я і він не міг  виконувати
свої  трудові обов'язки.  Надати
суду оригінал  протоколу  зборів
засновників  від 13 лютого  2007 року, оригінали довіреностей на  ім'я
ОСОБА_3,  від  ПП «Тала - 2005» , на  ім'я
ОСОБА_4,  від  ТОВ ЛК «Марат» , заяву  ОСОБА_1,
про звільнення  його  з посади
генерального директора  вони  не змогли через  то, що
всі ці  документи  були
знищені  під час  залиття
водою  підвальних  приміщень в
будинку  №  7
по  проспекту  Павших
комунарів , в місті  Донецьку в
січні  2008  року. Відсутні у них також  і копії
таких  довіреностей  та заяви
ОСОБА_1 Копії таких документів
вони не виготовляли  і в  інші суди
та установи  не надавали.  Державному
реєстраторові   вони також  надали лише
копію одного  документу  - протоколу
зборів  засновників  від 13 лютого
2007 року . Доказів, що
ОСОБА_1,  писав заяву  про звільнення  з посади
генерального  директора  ТОВ ЛК «Марат» ,  коли
була  написана  ця
заява , як вона  була  передана
на  збори засновників   вони
надати  суду  не можуть.
Відсутні  у них  докази
і про наявність  у  ОСОБА_3,
та  ОСОБА_4,  відповідних
довіреностей, що  давали  би
їм  право  приймати участь  у зборах
засновників  та  приймати
будь - які  рішення. Однак  вони
вважають, що  копія протоколу  зборів
існує ,  рішення на  зборах
прийняті  в  рамках діючого законодавства  України
і підстав   для  визнання
недійсними рішень  цих зборів  не
існує.

Третя особа - ОСОБА_2,  до суду  на неодноразові  виклики
не з'явився та  висловити  свою
позицію  відносно   заявленого позову не  побажав.
Про час  та місце  розгляду
справи  він  судом
повідомлявся належним  чином.

Дослідивши надані докази  суд вважає,
що  позовні  вимоги
підлягають  задоволенню, з
наступних підстав.

Судом встановлено, що  ТОВ  „ЛК „Марат” є
правонаступником  Лікувально -
оздоровчого  комплексу  „Марат” , відповідно  до рішення
загальних  зборів  засновників
від  21  липня
2005 року  (протокол  № 7 - І) .

Статут
ТОВ  „ЛК  „Марат”
зареєстровано  у  виконавчому
комітеті  Ялтинської міської
ради   26 - го  липня
2005 року.

Згідно
Статуту   його  засновниками
були   приватне підприємство  „Фірма Хелп”
та приватне підприємство
„Фламінго” . Частка  кожного  із засновників  товариства
складає  п'ятдесят відсотків   (  п.  4.1. Статуту).

Кожний   і засновників  товариства
має  рівні  права
та обов'язки. Ніхто  з них  не має
ніяких переваг  перед  іншим
учасником  товариства.

Засновник
товариства     володіють   кількістю голосів пропорційною   їх
часткам  в статутному  капіталі
(  п.  6.2
Статуту) .

Вищим
органом  товариства  є загальні
збори, що  складаються  з
учасників,  або  призначених
ними представників   (п.  6.1
Статуту).

До
виняткової компетенції  загальних
зборів    учасників  відносяться
призначення і  звільнення  з посади
генерального директора  (
п.п.  в
п.  6.3  Статуту) .

Рішенням  власника
-   приватного підприємства  „ Фламінго” від  29
вересня  2005 року  його
найменування  змінено  на
приватне підприємство  (далі  ПП )
„Тала - 2005”.

Вказане підприємство  має
статут  та свідоцтво  про
державну реєстрацію
юридичної  особи  № 415474 серії  АОО.

Таким  чином
засновниками  ТОВ  „ЛК
„Марат”  являються  в рівних долях  ( по
50  %  кожний )
ПП  „Фірма  ХЕЛП”
та  ПП  „Тала - 2005” .

Відповідно  до
призначеного засновниками
порядку позивач  ОСОБА_1,  був
призначений на посаду
генерального  директора  товариства
і працював  на вказаній  посаді
до 01  - го  грудня
2006 року.

З
порушення  діючого законодавство  України
01 грудня  2006 року  ОСОБА_1,
незаконно  був звільнений  з посади
генерального директора  ТОВ ЛК
«Марат» ,  а  8-го  лютого  2007 року
рішенням  Ялтинського міського
суду він був поновлений  на вказаній  посаді.

Всі  вище
перераховані  обставини  були
встановлені  рішенням  суду
від 08  лютого  2007 року , яке  набрало
чинності  відповідно  до
цивільно - процесуального законодавства
України.

Згідно  ч.
3  ст.  61
Цивільного  процесуального
кодексу  України  обставини ,
встановлені  судовим  рішенням
у  цивільній, господарській  або
адміністративній  справі, що
набрало законної сили, не
доказуються   при  розгляді
інших справ,  у  яких
беруть участь  ті  самі
особи або  особа , щодо  якої
встановлено  ці обставини.

Рішенням
позачергових  загальних зборів  засновників ( учасників)  ТОВ «ЛК «Марат»  від 13 лютого 2007 року  ( протокол
№ 13-02071206) ОСОБА_1,
був  звільнений  з
посади  генерального директора  ТОВ
«ЛК «Марат»  за власним  бажанням
на підставі  ст. 38  КЗпП України.
Будучи незгодним  з таким  рішенням
він звернувся  до суду  за
захистом  порушеного права.

Відповідно
до ч. 1  ст.  6
Конвенції  про захист   прав
та  основних свобод  людини
(Рим ,  4 листопада  1950 року)
ратифікованою  Верховною
радою  України  17
липня  1997  року,
кожен  при  вирішенні
питань  щодо  його
цивільних прав  і обов'язків  або
встановлені  обґрунтованості  будь - якого
кримінального  обвинувачення,  висунутого проти  нього,
має  право  на справедливий  і
відкритий  розгляд  упродовж
розумного строку   незалежним  і
безстороннім  судом,  встановленим
законом.

Складовою частиною  справедливого
судочинства є  доступ  до
процедури  з  усіма
атрибутами  контролю, тобто  право
на  судовий  контроль.
Це  означає, що  рішення
зборів  засновників  товариства не може  бути
остаточним  і підлягає  судовому
контролю.

Конвенція
про захист  прав  і основних
свобод  людини  являється
складовою  частиною  загальнонаціонального  законодавства
України.

Згідно  ст.
55  Конституції       права
і свободи  громадян  захищаються судом .

Суд не може
відмовити  у правосудді , якщо  громадянин
України, іноземець  або  особа
без  громадянства  вважають, що
їхні  права  і свободи
порушені  або  порушаються ,
створено  або  створюються
перешкоди  для  їх
реалізації,  або  мають
місце  інші порушення прав  та свобод.

Положення
Конвенції  та  Конституції
України  з  цього
питання  відтворені  в ст.
ст. 1, 3  Цивільного  процесуального  кодексу
України  про  завдання
цивільного судочинства.

ОСОБА_1, як генеральний директор  знаходився
в трудових  відносинах  з
ТОВ  „Лікувальний комплекс”  „Марат” . Звільнення  його з посади могло   відбутися
лише   при дотриманні  вимог
Кодексу  законів  про
працю  України;  Закону
України  „Про  господарські
товариства”  та  статуту
ТОВ  „ЛК „Марат”.

Однак
при  прийнятті  рішення
про звільнення  позивача  з
посади  генерального директора  товариства
було допущено  ряд суттєвих   порушень
вказаних  вище норм, через   що звільнення  ОСОБА_1,
з посади  не може  бути
визнане  законним, а порушене    його
право  на працю   підлягає
захисту судом.

Згідно  ст.
60  закону  України
„Про господарські
товариства”   збори  учасників
вважаються  повноважними,   якщо
на них  присутні  учасники
(представники  учасників), що  володіють
у  сукупності більш як  60
відсотками  голосів.

Статтею  61
-ю  цього  ж закону
передбачено , що  про  проведення
загальних  зборів  товариства
учасники  повідомляються  передбаченим
статутом  способом  з
зазначенням  часу  та
місця  проведення  зборів
та порядку  денного.

Повідомлення  повинно
бути  зроблено  не
менш як за   30  днів
до  проведення зборів.

Відповідно  до ст.
59   цього  ж
закону  рішення  на зборах
приймаються  простою  більшістю
голосів.

Ці
ж  вимоги  закону
відтворені  і в статуті  ТОВ
„ЛК „Марат”  (  п.
6.7;  п.  6.13; 6.14; ) .

Згідно   п .
6.17  Статуту  товариства
генеральний  директор  призначається
і звільняється  з посади  зборами
учасників  товариства.

Вказані  вимоги
закону  та статуту  товариства
виконані  не  були.

Як
вказано  в копії протоколу   позачергових зборів засновників  ТОВ «ЛК «Марат»  від 13 лютого
2007 року  на зборах  були присутні
представник  ПП «Тала - 2005»
ОСОБА_3,  та представник  ТОВ «ЛК «Марат»  ОСОБА_4
по  довіреності  від
цих  підприємств.  Однак  довіреності  від
цих  підприємств , чи  належним
чином  посвідчені  копії
цих документів,  відповідачем  суду
надані  не  були.

Відсутні
такі документи  і в  реєстраційній справі  ТОВ  ЛК
«Марат» яку  судом  було
витребувано з  Управління  державної реєстрації  Донецької міської ради.

В
самій  копії  протоколу
від 13 лютого 2007 року  не
вказано також  коли, за  якими
номерами  та ким  були
видані  такі  довіреності.

В  той
же  час  в реєстраційній  справі
ТОВ ЛК «Марат»  є довіреність ,
яка  була
видана  ПП «Тала - 2005», але
зовсім на  інших  осіб.

Допитана  в суді
директор ПП «Тала -2005»
Гупало  Р.Г.,  пояснила, що
ОСОБА_3,  вона  не
знає,  його  ніколи не
бачила і  не видавала  йому
довіреність  представляти  інтереси
ПП «Тала -  2005» . Про збори, які
ніби - то  відбулися 13 лютого  2007 року
вона  дізналася  лише
восени  2007 року .  Про день та час  проведення
цих зборів її  ніхто  не повідомляв.  ПП
«Тала - 2005», як  засновник  ТОВ «ЛК «Марат» , ніколи  не  дало  би згоду
на  звільнення  з посади генерального директора  ОСОБА_1 Сам він  не
мав  також  наміру звільнятись  з посади
за власним  бажанням  і
такої заяви  не писав. Окрім  неї
довіреність  від  імені
ПП «Тала -  2005»  ніхто
не  міг  видати.
Вона  вважає, що  протокол
зборів  засновників  ТОВ ЛК «Марат»  від 13 лютого
2007 року  сфальсифіковано .

Відповідно  до тексту  рішення зборів  від 13
лютого  2007 року  ОСОБА_1,
був звільнений  з посади  за
власним  бажанням на  підставі
ст.  38  КЗпП України.

Закон
вимагає  надання  робітником
письмової заяви  власнику,
або  уповноваженому  ним органу
про  звільнення  з посади
з обов'язковим  зазначенням  підстави звільнення.

Однак  така заява
ОСОБА_1, представниками
відповідача  надана   суду не
була.  Відсутня  навіть
і належним  чином  завірена
копія  такої заяви.

У
відповідності  до  ч.
1  ст.  60 ЦПК
України  кожна  сторона
зобов'язана  довести  ті
обставини, на  які  вона
посилається, як на підставу
своїх  вимог  і заперечень.

Представником
відповідача  судом  була
надана  можливість  для
підтвердження  доказами  свого
заперечення  проти позову  і надання
суду  в  якості
доказу  заяви  ОСОБА_1,
про  його звільнення.  Однак
вони   цим правом  не
скористувались  і не надали  суду
жодних  доказів  на підтвердження  свого
доводу , що ОСОБА_1,  писав
заяву  про звільнення.

Посилання  представників
ТОВ «ЛК «Марат»  на  знищення
в у  січні  2008 року
протоколів  засідань  засновників
ТОВ «ЛК «Марат» , довіреностей, книг
довіреностей  та  інших документів  через залиття водою  підвалу
офісу  ТОВ ЛК «Марат»  у  м.
Донецьку  суд  до уваги
прийняти  не може. Наявність
акту  про залиття  водою
підвалу    не  може
бути  доказом  існування
відповідних  протоколів, довіреностей
та заяви ОСОБА_1

В   2007 році
Господарським  судом  АР Крим
розглядалась справа  за  позовом
ПП  «Тала - 2005»  до державного
реєстратора  виконавчого
комітету  Ялтинської міської ради  та  ПП
«Фірма «Хелп»  про визнання  недійсним
рішення  загальних зборів  ТОВ «ЛК «Марат»  № 13-02071206 від 13 лютого  2007
року .  рішення  по справі
було постановлено  Господарським  судом
АР Крим  20 грудня  2007 року , до залиття  водою
підвалу  офісу  ТОВ
«ЛК «Марат», яке  мало  місце
в січні  2008 року . Але  і
Господарському  суду  АР Крим
відповідач  не надав  ні протоколу
засідання  зборів  від 13 лютого
2007 року, ні  довіреностей  ПП «Тала - 2005» на  ім'я
ОСОБА_3,  ні заяви  ОСОБА_1,
про звільнення.

Не  були
такі  документи  надані
і  державному  реєстратору
при  внесенні  змін  у
реєстраційну справу.  Все це дає суду
право  вважати, що  такі
документи взагалі  не існували.

Відповідно
до  вимог
Закону  України  про
«Господарські  товариства»  повідомлення
про збори  повинно  бути
зроблено  не менш  як  за  30
днів  до  проведення
зборів . Вказана  вимога  регламентована  і
п.6.7 Статуту ТОВ  «ЛК «Марат» . Однак  відповідач
не надав  суду  доказів , що
ПП  «Тала  - 2005»
була своєчасно ,  тобто  не
пізніше  ніж  за  30
днів  до скликання , повідомлено  про проведення  позачергових зборів товариства, а  також
доказів, що  вказане  підприємство
взагалі  було повідомлено  про проведення  зборів
засновників  товариства.

Суд
звертає  увагу  на те,
що  такі збори про  звільнення
з посади  ОСОБА_1,  не могли
проводитись. Відповідно  на  той же
час  не могло  бути
прийнято  рішення  про звільнення  з
посади  позивача.

Лише  08 -го
лютого  2007 року  ОСОБА_1,
був  поновлений  судом
на  посаді  генерального директора  ТОВ «ЛК «Марат» .  На 13 лютого
2007 року пройшло  лише  п'ять
днів,  рішення  суду
не набрало  чинності.  До
08-го лютого  2007 року збори  з
порядком  денним  про звільнення  з посади
генерального директора  ОСОБА_1,  і не
могли  бути   ніким
призначені    тому, що  до 08 лютого
2007 року  він взагалі  ще
не  був  на посаді
генерального  директора  товариства.

З
урахуванням  всіх  цих
обставин  суд  дійшов
до висновку , що збори
засновників  ТОВ  ЛК «Марат», які мали  місце
13 лютого  2007 року  мають
бути  визнані  недійними, а
звільнення  позивача з посади  генерального директора  товариства
протизаконним.

Підлягає
задоволенню  і вимога позивача  про
стягнення  з відповідача  на
його користь  заробітної
плати  за
весь  час  вимушеного
прогулу.

Відповідно  до
ч.  2  ст. 235
КЗпП України  при   винесенні
рішення  про  поновлення на роботі  орган, який
розглядає  трудовій  спір , одночасно приймає  рішення
про  виплату  працівникові
середнього заробітку  за  час  вимушеного
прогулу  або  різницю в заробітку  за
час  виконання  нижчеоплачуваної роботи, але  не
більш  як за один  рік.
Якщо заява  по  поновлення
на роботі  розглядається  більш одного
року , не   з вини працівника,
орган , який  розглядає  трудовий  спір,
виносить рішення про виплату
середнього  заробітку  за
весь  час  вимушеного прогулу.

Як
встановлено судом  справа  про
поновлення  на  роботу
розглядається  більше одного
року   не   вини
позивача, а  з  вини
відповідача,  тому  заробітна  плата
має  бути виплачена  за
весь  час  вимушеного прогулу.

Відповідно
до  наданої суду  представником
позивача  довідки  його
заробітна  плата  як
генерального директора   ТОВ «ЛК
«Марат»  складає 5 (п'ять  тисяч) гривень на  місяць.
На  час   постановлення  рішення
по справі  вимушений   прогул позивача   складає
19  місяців. Відповідно  йому
повинно  бути  виплачено
за  час  вимушеного прогулу  95 000 (
дев'яносто п'ять тисяч )  гривень
(  5 000
гривень х 19 місяців).

Ствердження
представника  відповідача, що
довідка  про заробітну  плату
позивача   не  є
дійсною ,  оскільки  видана в
лютому   2008 року судом, до
уваги  прийняття  бути не може. Видана вказана  довідка
уповноваженою  особою  - головним
бухгалтером  підприємства.

Судом  було запропоновано  представникам
відповідача  надати  інший
документ  про розмір  заробітної плати генерального директора ТОВ
«ЛК «Марат»   ОСОБА_1,  та надано
для  цього  достатній
термін.  Однак   після
перерви  в судовому  засіданні
представники  відповідача   не надали суду  будь - яких
інших  доказів  про
розмір  заробітної плати  позивача.
Відповідно , суд  прийняв  до
уваги  дані  про
заробітну  плату  представлені
представником  позивача.

Законною
та обґрунтованою є  вимога  позивача
про  стягнення   на
його користь  моральної  шкоди ,
оскільки таке  його право  передбачено
статей  237 -1  КЗпП України. Відповідачем  були грубо порушені  законні
права  позивача  на працю.
Характер  цих порушень, тривалість
поновлення  порушеного  конституційного права  привели
до  моральних  страждань позивача.  Через
протиправні  дії  відповідача
були  втрачені  нормальні, життєві  зв'язки, від
нього вимагались додаткові
зусилля  для  організації
свого  життя.  Позивач
через  звільнення  з
посади  не  зміг
належним  чином  забезпечувати
своє існування,
забезпечувати  матеріально
свою  родину,  значно погіршився  його стан
здоров'я. З урахуванням  всіх
обставин  по справі,  тривалості розгляду справи  з  вини  відповідача, суд вважає  необхідним
визначити  розмір   моральної
шкоди  на  користь
позивача  в  розмірі
20 000  (двадцять тисяч) гривень.
На думку суду  така  сума  є  достатньою сатифакацією  позивачу
за   завдану  йому
моральну  шкоду з урахуванням  поновлення
судом  його порушеного  права.

Вирішуючи  питання
про розмір  судових  витрат
суд  вважає, що  вони
мають  бути  стягнуті
з відповідача  на  користь
держави  і позивача, як це  регламентовано ст. 86  ЦПК України.

Судові  витрати
складаються  з  судового збору  в розмірі
967 гривень ( 950 гривень  з
позову  про стягнення  заробітної
плати за  час  вимушеного прогулу  та  17
гривень  з позову про  стягнення
моральної  шкоди) та  витрат на
інформаційне - технічне
забезпечення  розгляду справи
в  розмірі   30 гривень.

Позивачем  при подачі позовної заяви  було сплачено
в якості судового збору   7
гривень  50  копійок , які
підлягають  стягненню  з відповідача
позивачу.

Решта  суми  -
959  гривень  50
копійок  судового  збору
та  30  гривень
за  інормаційно -  технічне
забезпечення  розгляду  справи
підлягають стягненню  з  відповідача
на  користь  держави.

Вирішуючи  питання
про строк звернення  позивача  до
суду  за  вирішенням трудового  спору
суд, вважає , що цей  строк  позивачем
порушений  не  був.

Відповідно  до  ч.
1  ст. 233  КЗпП України
працівник  може  звернутися
з  заявою  про
вирішення  трудового   спору
безпосередньо  до  районного в
місті,  міського чи  місьрайонного
суду в  тримісячний строк  з дня, коли
він  дізнався  або
повинен  був  дізнатися
про порушення  свого права ,
а  у справах  про звільнення  -
в  місячний строк  з дня вручення   копії наказу
про звільнення або з  дня  видачі
трудової книжки.

Як
встановлено при  розгляді справи    позачергові
збори  засновників  ТОВ ЛК «Марат»  відбулися
13  лютого  2007 року
без участі  позивача.  Про час
та  місце  проведення
зборів  він  не
був  повідомлений .  Рішення
вказаних  зборів  про його звільнення   з посади
позивачу  вручено не  було, як
і не була  йому  видана
його трудова  книжка . За  таких
обставин  на   думку
суду  позивач  не пропустив
строк  звернення  до суду
за  захистом  права
на працю.

На підставі  викладеного  та керуючись
ст. ст. 4, 8, 10,11,  ч. 1 60, 79,
86,  214, 215;  п. п. 2,4 ч.1
ст.  367   Цивільного процесуального кодексу  України;
ст. ст. 233, 235, 237-1, 238 Кодексу
законів  про працю України;  ст.
ст. 58,  59, 60, 61,  Закону
України  „Про  господарські
товариства” ,

вирішив:

Позов ОСОБА_1  до товариства
з обмеженою  відповідальністю  „Лікувальний
комплекс  „Марат” , третя  особа:
ОСОБА_2   про визнання
недійсним  та скасування рішення  зборів
засновників   товариства,  поновлення на роботі, стягнення  заробітної плати  за час вимушеного прогулу  та
моральної шкоди - задовольнити.

Визнати  недійсним та скасувати  рішення
позачергових зборів  засновників  (учасників)
товариство з обмеженою
відповідальністю
„Лікувальний  комплекс  „Марат” від 13 лютого 2007 року  (протокол
№ 13-02071206);

Поновити  ОСОБА_1  на
роботі  на посаді  генерального директора товариства  з обмеженою
відповідальністю
„Лікувальний  комплекс  „Марат” ;

Стягнути  з  товариства з обмеженою  відповідальністю  „Лікувальний
комплекс  „Марат” на  користь
ОСОБА_1  95 000 (дев'яносто
п'ять  тисяч) гривень  заробітної плати  за
час  вимушеного прогул.

Стягнуть з товариства з обмеженою
відповідальністю
„Лікувальний  комплекс  „Марат” на користь  ОСОБА_1
20 000 (двадцать тисяч)
гривень  моральної  шкоди.

В решті  вимог  про
стягнення  моральної  шкода ОСОБА_1
- відмовити.

Стягнути  з товариства з обмеженою  відповідальністю  „Лікувальний
комплекс  „Марат” на  користь
ОСОБА_1  судові  витрати
у сумі  7 (сім ) гривень  50
копійок.

Стягнути  з товариства з
обмеженою  відповідальністю  „Лікувальний
комплекс  „Марат”  на користь
держави  959 ( дев'ятсот  п'ятдесят дев'ять)  гривень
50  копійок  у
якості  судового збору.

Стягнути  з товариства з
обмеженою  відповідальністю  „Лікувальний
комплекс  „Марат”  на користь
держави  30  ( тридцять )
гривень    у  інформаційне - технічне  забезпечення
розгляду справи в суді.

Рішення  суду  в частині
поновлення  ОСОБА_1  на
роботі  та стягнення  на
його користь  заробітної плати  за
час  вимушеного прогулу  в розмірі
місячного платежу  - 5 000 (п'ять
тисяч)  гривень  підлягає
негайному  виконанню.

Рішення  суду   може
бути   подана  апеляційна скарга до Апеляційного суду  Автономної Республіки Крим в  порядку
та строки  передбачені  ст. ст. 294, 296  Цивільного процесуального  кодексу
України.

Рішенні  не
набрало законної сили.

Суддя: (  підпис)
копія вірна

Суддя:                                                      секретар: