Справа № 2-491/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М' Я М     У К Р А Ї Н И

29 жовтня  2008 року                             Жовтневий районний
суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді - Семенової Л.М.,

при секретарі -  Федоровськый Л.,

за участю:

представників позивача -    ОСОБА_3., ОСОБА_4,

відповідачки -  ОСОБА_2. та
представника відповідача ОСОБА_5.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1до  ОСОБА_2 про
стягнення грошової компенсації,

В С Т А Н О В И В:

Позивач  ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до
відповідачки ОСОБА_2.,  про стягнення, на його користь
грошової компенсації у
вигляді &frac12; частини
вартості  квартири  АДРЕСА_1, як частини в спільній сумісній
власності подружжя.

В обґрунтування заявлених  вимог позивач вказав, що в період перебування
в шлюбі між ним та відповідачкою ними сумісно придбано  квартиру за вказаною адресою. В 2006
році  вказану квартиру  продано, з ціллю придбати житловий будинок
для проживання, так як на вказаний період
позивач набув інвалідність першої групи, та втратив можливість  самостійно пересуватися.  В грудні 2006 року  квартиру продано.  Дружина його перевезла  до батьків
в м. Херсон,  та в травні 2008
року  ініціювала розірвання шлюбу в
суді.   Вважає що відповідно до ст.. 60
Сімейного Кодексу має право на компенсацію
в розмірі  &frac12; вартості проданої квартири.

В судовому
засіданні  представники позивача
підтримали заявлений позов, уточнивши позовні вимоги та просили стягнути на
користь ОСОБА_1 &frac12; частину
вартості проданої квартири яка складає 110 000 грн., вказавши на те, що  відповідачка використала довіру позивача, та
самостійно використала  отримані від
продажу квартири кошти на свої особисті потреби.

Відповідачка  ОСОБА_2.
в судовому засіданні позов  не
визнала,пояснивши, що дійсно в спільній сумісній власності її та позивача
знаходилася трикімнатна квартира  в м.
Миколаєві,  яка була придбана в 2002
році, в тому числі і на кошти які позивач отримував як заробітну платню
перебуваючи в  складі обмеженого
контингенту військ в  Сьеро Леоне.   Після повернення  з служби, позивач  серйозно захворів, на досить тривалий
час.   Результатом хвороби стала
інвалідність позивача першої групи. В 2006 році вона перебуваючи у шлюбі з
позивачем, спільно вирішили продати квартиру в м. Миколаєві яку сумісно
придбали. На  укладення угоди позивач
давав свою згоду та був присутній при укладенні угоди купівлі- продажу.
Отримані від продажу квартири кошти вони витратили на погашення боргів за
лікування позивача, які утворилися за період його хвороби, в тому числі на
внутрішньо- сімейні потреби, в період
знаходження їх у  шлюбі.

Вислухавши пояснення  позивача, представника позивача,
відповідачки, свідків ,  дослідивши
письмові докази, які представлені сторонами та докази які є в матеріалах
справи, судом встановлено.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб (а.с.
13), між ОСОБА_1 та ОСОБА_2. зареєстровано шлюб 3 червня 1994 року. За взаємною
згодою сторін позивач  проходив службу в
складі миротворчих сил  в Сьеро Леоне з
грудня 2000 року по вересень 2001 року.(а.с.11). Після повернення з служби
захворів на захворювання пов,язане з проходженням військової служби, та набув
інвалідності  першої групи.(а.с.10,12).
Згідно пояснення сторін позивачем та відповідачкою, дійсно в 2002 році було
придбано трикімнатну квартиру в м. Миколаєві, де вони  проживали разом з їхньою донькою до 2006
року. В грудні 2006 року вказану квартиру було продано, угоду оформлено згідно
вимог чинного законодавства нотаріально. Згоду на продаж квартири позивач
надавав особисто, про що він вказує в позові та не заперечують в суді його
представники.

7 травня 2008 року  за рішенням суду шлюб між сторонами
розірвано.

Надаючи оцінку
представленим доказам, на підставі ст..61,65, Сімейного кодексу України, суд
приходить до висновку, про те, що позивачем до суду не надано доказів  використання коштів отриманих подружжям від продажу
квартири  яка перебувала в їхній спільній
сумісній власності особисто відповідачкою ОСОБА_2., на свою особисту користь,
без згоди позивача та  всупереч інтересам
сім,ї.

Таким чином
суд вважає заявлені позовні вимоги позивача  не обґрунтованими, а позов  таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.
ст. 209,214, 215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І
Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1про
стягнення грошової компенсації  як
частини в спільній сумісній власності подружжя, в розмірі 110000 грн. відмовити
в повному обсязі.

Рішення може
бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий
районний суд Миколаївської області. Заява про апеляційне оскарження рішення
суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення, а апеляційна
скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Суддя
Л.М. Семенова