Справа № 22ц -238/2008 р.                                               Головуючий по першій інстанції
Категорія: 26                                                                                  Пальонний B.C.
апеляційній інстанції Корнієнко Н.В.
УХВАЛА

іменем України

29 січня 2008 року                              Колегія судців судової палати в

цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого                        Адаменко Л.В.

суддів                                  Корнієнко Н.В., Бурлаки В.О.

при секретарі                        Шанауріній І.О.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 22 листопада 2007 року по справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення
від права спадкування та визнання права власності на спадкове майно, -

встановила:

Позивач ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про усунення від права
спадкування та визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи тим, що 21
грудня 2001 року між його матір'ю та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб. Фактичні шлюбні відносини вони підтримували
з 1987 року і весь час проживали в
домоволодінні, розташованому по АДРЕСА_1, де мешкав і він. Відносини в нього з вітчимом були добрі, він
батькам надавав матеріальну допомогу.

Від першого шлюбу вітчим мав двох дітей - відповідачів у справі, які з батьком
не проживали.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_4, після смерті якої вітчим опинився в безпорадному стані внаслідок тяжкої
хвороби - хронічної серцевої недостатності, потребував постійного нагляду та
піклування.

Догляд за вітчимом здійснював він та його дружина. Вони забезпечували його
ліками.

16 квітня 2007 року вітчим помер і
вони його поховали.

Відповідачі
протягом останніх 20-ти років стосунків з батьком не підтримували. В період хвороби та безпорадного стану ні матеріальної ні
моральної допомоги йому не надавали.

Разом з тим вони є спадкоємцями
першої черги після смерті батька.

Він є спадкоємцем четвертої черги, як такий, що проживав із спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття
спадщини.

2

Оскільки відповідачі ухилялися від виконання свого обов'язку по утриманню спадкодавця, вони повинні бути усунуті від права на
спадщину, а він таким чином є єдиним спадкоємцем після смерті вітчима.

Він також має право претендувати на ту частину спадкового майна, яку отримала б мати при умові, що вона була б живою на момент
відкриття спадщини.

Тому просить суд усунути відповідачів від права на спадкування після смерті
ОСОБА_2 та визнати за ним право власності на
спадкове майно - житловий будинок з господарськими спорудами,
розташований в АДРЕСА_1.

Від позовних вимог в частині визнання за ним права на спадщину за правом представлення
відмовився в судовому засіданні.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 22 листопада 2007
року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вважаючи
незаконним рішення суду першої інстанції з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального
права, позивач ОСОБА_1 оскаржив його. Просить скасувати таке рішення
суду та ухвалити нове по суті позовних вимог.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України, за рішенням суду особа може
бути усунена від права на спадкування за законом, якщо
буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

При ухваленні оскаржуваного рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні
не встановлено ухилення відповідачів від надання допомоги спадкодавцеві, а тому
підстав для усунення їх від права на спадкування немає.

При цьому суд зазначив, що з наданих суду та добутих в судовому засіданні доказів батько відповідачів ОСОБА_2 до смерті своєї
дружини, до ІНФОРМАЦІЯ_1, в безпорадному стані не перебував,
оскільки проживав разом з нею, за станом здоров'я сторонньої допомоги
не потребував, матеріально був забезпечений достатньо.

Після смерті дружини і до дня його смерті 16 квітня 2007 року (на протязі
2-х місяців) ОСОБА_2, в зв'язку з погіршенням здоров'я,
став потребувати сторонньої допомоги, яку
відповідачі йому пропонували, але він від допомоги відмовився, розраховуючи на допомогу позивача, який також, як вказав суд, зобов'язаний був її надавати, оскільки зростав і
виховувався він із спадкодавцем.

Відповідно до норми ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність
і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Посилання апелянта у скарзі як на підставу скасування рішення на ту обставину, що суд не звернув увагу на покази свідків, є
не обґрунтованими і тому не впливають на законність оскаржуваного
рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову, оскільки судом
дана належна оцінка показам свідків.

3

Колегія погоджується, що позивачем не доведений факт перебування спадкодавця
ОСОБА_2 в безпорадному стані.

Сам позивач ствердив той факт, що він постійно проживав з вітчимом та матір'ю, надавав їм допомогу, а в самій апеляційній
скарзі зазначив, що він допомагав і грошима і фізично.

Як в позовній заяві так і в скарзі позивач наголошує на тому, що
відповідачі не допомагали батькові при життю. Хоча
нічим не спростував той факт, що відповідачі під час хвороби батька пропонували йому матеріальну допомогу, проте від неї
батько відмовився.

Безпідставними є посилання апелянта на норму ст.202 СК України, відповідно до якої повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати
батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги, оскільки
позивач не надав суду доказів того, що спадкодавець при життю звертався до
відповідачів за такою допомогою, а вони йому відмовили.

Тому суд вірно вказав в своєму рішенні, що позивачем не доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх
позовних вимог.

Колегія судців погоджується з таким висновком та вважає, що судове рішення
є законним і не підлягає скасуванню, оскільки суд всебічно перевіривши
обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права,
що підлягають застосуванню до даних правовідносин
та на підставі закону, що регулює їх. У рішенні повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновок
суду про встановлені обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не
спростовують.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1,
відхилити.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 22 листопада 2007
року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про усунення від права спадкування та визнання права власності на
спадкове майно, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржено до Верховного Суду України на протязі двох місяців
з дня її проголошення.