Справа№2-833/08
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

12 серпня 2008 року
м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд
Чернігівської області в складі:
головуючої - судді ДіденкоО.П.,

при секретарі  Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому  судовому
засіданні в залі суду в м.Ніжині
цивільну справу за  позовною
заявою  ОСОБА_1, третя особа без
самостійних вимог на стороні позивача
комунальне підприємство «Служба єдиного замовника»,  до ОСОБА_2 про визнання  таким, що втратив право користування житловим
приміщенням,

В
С Т А Н О В И В:

Позивач  ОСОБА_1 у позові до суду зазначив, що в АДРЕСА_1 він проживає
з 1985 року на підставі договору найму службового житлового приміщення і
в ній зареєстрований  відповідач  ОСОБА_2, але
з 2000 року за вищевказаною адресою ОСОБА_2  без поважної
причини не проживає, тому просив  визнати його
таким, що втратив право
користування житловим приміщенням.

В судовому засіданні представником позивача ОСОБА_3 було надано копію
рішення виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 23.12.1997 року № 410
про виключення спірної квартири з числа службових та  довідку КП «Служба єдиного замовника» від
12.08.2008 року № 667 про  знаходження
будинку  № 116 корп.6 на балансі КП
«СЄЗ».

Позивач ОСОБА_1  позовні вимоги  підтримав та пояснив, що у 2000 році він
забрав у відповідача ключі від спірної квартири, так як хотів, щоб він проживав
з матір»ю, тобто з його колишньою дружиною,
а не з ним, але після  відмови в
задоволенні його позову до ОСОБА_2 про визнання втратившим право на житло він
дав відповідачу  ключі  від спірної квартири, замок від вхідних
дверей  за цей час не міняв, але  відповідач до нього не ходить, не допомагає,
участі в утриманні квартири не приймає,
комунальні платежі не проводить, його здоров»ям не цікавиться, не
дивлячись на те, що він хворіє,  останній
раз був більше року тому, речей
відповідача  в квартирі
немає,  а крім того відповідач заперечує
проти  реєстрації  у спірній квартирі його дружини ОСОБА_4, шлюб
з якою зареєстровано 19.12.2005 року. Також зазначив, що з квартири  стали зникати деякі речі, в чому він підозрює
відповідача.  Із зазначених підстав
позовні вимоги просив задовольнити.

Представник позивача  ОСОБА_3, який
діє за усною заявою позивача, позовні вимоги підтримав та просив їх
задовольнити з тих підстав, що відповідач
понад шість місяців у спірній квартирі не проживає без поважної
причини,  участі в утриманні квартири не
приймає, оплату  комунальних послуг не
проводить.

Преставник третьої особи  КП «Служба
єдиного Замовника» в судове засідання не з»явився, а письмово КП «СЄЗ» просив
розглянути справу без участі його представника.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, у їх задоволенні просив
відмовити та пояснив, що позивач - це його батько,  який
у 2000 році вигнав його з квартири , відібравши ключі, які повернув  лише після судового засідання, тобто після 28
лютого 2007 року,  але  він не проживає у спірній квартирі з поважної
причини, так як позивач ставить йому вимогу, щоб він  в обмін на
згоду батька на його проживання у спірній квартирі дав згоду  на реєстрацію у спірній однокімнатній
квартирі його другої дружини. Власного житла він не має,  його мати не має власного житла також, а
проживає в іншого чоловіка.

Свідки ОСОБА_5  та ОСОБА_6 пояснили,
що вони є сусідами позивача і їм відомо про те, що відповідач протягом 6-7
років у спірній квартирі не проживає, але з якої причини - їм невідомо.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 28 лютого 2007 року  у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2  про визнання таким, що втратив
право користування житловим приміщенням було відмовлено з  підстав недоведення  позивачем факту непроживання відповідача у
спірній квартирі понад шість місяців без поважної причини.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача,  свідків, дослідивши письмові докази,  суд приходить до  слідуючого висновку.

В судовому засіданні  безспірно
встановлено, що відповідач у спірній квартирі
понад шість місяців не проживає, тобто не проживає понад 6 місяців після
судового рішення від 28 лютого 2008 року . Зазначена обставина
підтверджується  показами свідків
ОСОБА_5, ОСОБА_6, актами обстеження житлових умов, що на а.с.6,7  і проти цього не заперечував сам відповідач
ОСОБА_1. Але сам факт непроживання відповідача у спірній квартирі понад шість
місяців не є підставою для визнання його таким, що втратив право користування
житловим приміщенням у ній, оскільки
відповідно до ст.71 ЖК України
підставою для  визнання особи
такою, що втратила право користування житловим приміщенням є непроживання понад
шість місяців без поважної причини.

Суд  приходить до висновку, що
позивачем не надано доказів, якими б підтверджувався факт непроживання
відповідача у спірній квартирі понад шість місяців без поважної причини,
оскільки допитані в судовому засіданні свідки пояснили,  що
причина непроживання відповідача у спірній квартирі  їм невідома і про  причину непроживання не зазначено в актах
обстеження, що на а.с.6,7, а сам позивач не заперечував проти того, що ним  після повернення від квартири ключів, що мало
місце після  судового рішення,  відповідачу була висунута вимога про дачу
згоди на реєстрацію у спірній квартирі його дружини, тобто ним не спростовані
заперечення  відповідача проти позову в
тій частині,  що  він не проживає у спірній квартирі  з поважної причини.

Посилання позивача на  крадіжку
речей   із спірної квартири
відповідачем  підтвердження в судовому
засіданні не знайшли, так як ним не зазначено, які саме речі і коли були
відповідачем викрадені,   до органів
міліції, як зазначив позивач, він з цього приводу не звертався.  Стосовно
платежів за комунальні послуги, то сам позивач зазначив, що на  газ, холодну та гарячу воду в квартирі є
лічильники, плата за дані послуги нараховується
відповідно до кількості спожитої води та газу,  а не відповідно до кількості зареєстрованих
осіб, а плата за  опалення та плата  за послуги КП «СЄЗ»  також не залежить від кількості осіб, тому
посилання позивача на  ту обставину, що
відповідачем не  проводиться оплата
комунальних послуг є безпідставними, так як позивачем проводиться оплата
фактично ним, а не відповідачем, спожитих послуг.  Позивач також посилався на ту обставину, що
відповідач не допомагає йому, не проводить ремонт квартири, не цікавиться його
здоров»ям. Зазначені обставини, навіть якби вони  й мали місце, не є підставою відповідно до
ст.71 ЖК України для визнання особи такою, що втратила право на користування
житловим приміщенням у спірній квартирі.

З огляду на встановлене, суд приходить до висновку про необхідність у
задоволенні позову відмовити.

Керуючись  ст. 213, 215 ЦПК
України,  ст. ст. 71,72  Житлового кодексу України,  суд

В И Р
І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1
до ОСОБА_2  про визнання таким,  що втратив
право   користування житловим
приміщенням у квартирі
АДРЕСА_1відмовити.

Рішення може бути    оскаржено  в апеляційному порядку до апеляційного суду
Чернігівської області через Ніжинський міськрайонний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги  або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя                                                 О.П.Діденко