Справа № 22-ц-1132/2008р.                                  Головуючий по
1-ій інстанції: Котенко О.А.
Суддя-доповідач: Криворотенко В.І.
УХВАЛА

іменем України

16 вересня 2008 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого:  Рибалки В.Г.

суддів:
Криворотенка В.І., Попруги С.В.

з
участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.

та
осіб, які беруть участь у справі -  позивачівОСОБА_1.,
ОСОБА_2., представників відповідача ОСОБА_3. - ОСОБА_4., ОСОБА_5

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду Сумської області
цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на  рішення Ковпаківського районного суду
м.Суми від 08 липня 2008 року

у справі за позовом ОСОБА_1,ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, про усунення перешкод у здійсненні права власності та
відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 08 липня 2008 року
позовні вимогиОСОБА_1., ОСОБА_2. задоволено частково.

Зобов'язано
ОСОБА_3. знести бетонний паркан, висотою 2,5 м., демонтувати врізану металеву
хвіртку замість паркану, зняти сітку з території двору загального користування
домоволодіння за АДРЕСА_1

Стягнуто
з ОСОБА_3. на користьОСОБА_1. 100 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто
з ОСОБА_3. на користь ОСОБА_2. 100 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В іншій
частині позову відмовлено за необгрунтованістю.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3., посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм
матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

При
цьому зазначає, що позивачами не надані докази, які саме їх права, свободи чи
інтереси були ним порушені.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1. є співвласником 20/300
частин, ОСОБА_2. 9/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_1, де вони і проживають.
Треті особи - ОСОБА_6., ОСОБА_7. є співвласниками по 20/300 частин зазначеного
домоволодіння кожний, за вказаною адресою не проживають. ОСОБА_6. є
співвласником 20/100 частин домоволодіння по вулАДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_3. є
співвласником 20/100 частин і 22/100 частин домоволодіння. За ОСОБА_9, який
помер, зареєстровано на праві власності 9/100 частин домоволодіння, що
підтверджується довідкою КП “Сумське міське БТІ”.

ПозивачамОСОБА_1, ОСОБА_2., третім особам - ОСОБА_8.,ОСОБА_7., ОСОБА_6.
передана у спільну часткову власність земельна ділянка по АДРЕСА_1.
ВідповідноОСОБА_1 належить 20/300 частин земельної ділянки, ОСОБА_2. - 9/100
частин земельної ділянки, ОСОБА_8. - 20/300 частин земельної ділянки,ОСОБА_7. -
20/300 частин земельної ділянки, ОСОБА_6. - 20/100 частин земельної ділянки за
АДРЕСА_1, що підтвержується державними актами на земельну ділянку.

Також судом встановлено, що відповідачемОСОБА_3 без згоди співвласників
земельної ділянки і домоволодіння на земельній ділянці, яка є в спільній
частковій власності був збудований бетонний паркан, врізана хвіртка, замість
паркану, двір загального користування перегороджений сіткою. Відповідач
ОСОБА_3. не є співвласником земельної ділянки, оскільки він не набув право
власності на частину земельної ділянки в порядку, встановленому Земельним
кодексом України, не одержав державний акт на право власності на земельну
ділянку.

Позивачам були створені незручності у користуванні двором загального
користування, розташованими у дворі будівлями, зокрема погрібом. Оскільки двір
був перегороджений сіткою, позивачі не мали можливості користуватися всією
земельною ділянкою.

Згоди на зведення відповідачем бетонного паркану, встановлення хвіртки,
перегородження двору загального користування сіткою позивачі та треті особи не
давали, договір між ними не укладався щодо порядку користування земельною
ділянкою.

Відповідач самостійно визначив порядок користування земельною ділянкою,
перегородивши двір загального користування сіткою та бетонним парканом.

Відповідач без згоди співвласників земельної ділянки і співвласників
домоволодіння на місті паркану врізав металеву хвіртку, зробивши таким чином
вхід на територію домоволодіння для користування клієнтами нежитловими приміщеннями
його будинку, де розміщені офіси, перегородивши двір сіткою зі сторони тієї
частини двору, де врізана металева хвіртка.

Заслухавши представників відповідача ОСОБА_3. - ОСОБА_4., ОСОБА_5 які
підтримали доводи апеляційної скарги, позивачівОСОБА_1., ОСОБА_2., які
заперечували проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно
ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального права.

Не може
бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Задовольняючи частково позовні вимогиОСОБА_1., ОСОБА_2. суд першої
інстанції правильно встановивши обставини справи та давши належну оцінку всім
зібраним по справі доказам, дійшов обгрунтованого висновку про те, що
відповідач не набувши права власності на земельну ділянку, вчинив дії, які
порушують права співвласників земельної ділянки, оскільки відповідач діяв без
згоди співвласників земельної ділянки, співвласників домоволодіння, самостійно
встановивши порядок користування земельної ділянки, права власників є
порушеними, а тому підлягають захисту.

Відповідно
до ст.377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або
споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених
договором.

Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці,
наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право
користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та
частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Згідно зі ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає
після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його
державної реєстрації.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3. не є співвласником земельної
ділянки, оскільки він не набув право власності на частину земельної ділянки, не
одержав державний акт на право власності на земельну ділянку, а є лише її
користувачем.

Відповідно до ст.96 ЗК України землекористувачі зобов'язані не порушувати
прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватись
правил добросусідства.

Твердження апелянта на про те, що ним не порушено права позивачів є
безпідставними та спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.
Відповідач ОСОБА_3. порушуючи вимоги законодавства щодо обов'язків
землекористувача без згоди власників земельної ділянки самостійно встановив
порядок користування нею, перегородивши її бетонним забором та металевою
сіткою, тим самим створивши незручності позивачам у користуванні допоміжними
будівлями, що знаходяться на земельній ділянці.

Посилання апелянта на ч.4 ст.357 ЦК України, яка дозволяє йому як
співвласнику житлового будинку зробити у встановленому законом порядку за свій
рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує
їхніх прав, не виправдовує його дій, оскільки така норма не може бути застосована
до даних обставин справи. Будівництво бетонного забору, влаштування металевої
хвіртки і металевої сітки на території двору не охоплюються поняттям добудови
чи прибудови до житлового будинку, про які йдеться в ч.4 ст.357 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

За таких обставин, коли оскаржуване рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права, підстави для
його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 08 липня 2008 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може
бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців.

Головуючий:

Судді: