Справа № 2-666
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2008р. Тростянецький районний суд
Сумської області в складі:

Головуючого
- судді                             -              Шевченко В.С.

при
секретарі                                       -              Пугач В.О.

з участю адвоката                             -              ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні
в м. Тростянець цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_2

до

ДП
«Тростянецьке лісове господарство»,

3-я особа:
ОСОБА_3

про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

08.10.2008 р. ОСОБА_2. звернувся в суд з позовом про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди, посилаючись на те, що наказом №20-К від 01.03.2007 р. він був
прийнятий на роботу на посаду охоронця нижнього складу ДП «Тростянецьке лісове
господарство». 16.06.2007 р. інженером ОП ОСОБА_4 та начальником складу ОСОБА_5
був складений акт про перебування позивача на робочому місці у стані сп'яніння,
який був затверджений директором ДП ОСОБА_6, однак не підписаний. А 04.07.2007
р. він був звільнений з роботи на підставі ст. 40 п.7 КЗпП України - за появу
на роботі в нетверезому стані. Вважає, що дане звільнення є незаконним,
оскільки він інвалід 3 групи, вживає ліки, в тому числі і на спиртовій основі,
а тому це не є підставою для його звільнення. В зв'язку з цим позивач звернувся
в суд з даним позовом, яким просить поновити його на роботі та змінити
формулювання причини звільнення. Стягнути з відповідача середній заробіток за
час вимушеного прогулу за період з 04.07.2007 р. по день розгляду справи;
стягнути моральну шкоду в розмірі 1600 грн. та судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2. пояснив, що наказом №20-К від
01.03.2007 р. він був прийнятий на роботу на посаду охоронця нижнього складу ДП
«Тростянецьке лісове господарство». Оскільки він є інвалідом 3 групи, то
змушений постійно вживати ліки. В тому числі і на спиртовій основі. 16.06.2007
р. він знаходився на робочому місці, однак стан його здоров'я погіршився,
координація його рухів погіршилася, порушилася мова, а тому він попросив
викликати йому «Швидку допомогу». Коли близько 19-00 год. на склад прийшли
інженер ОП ОСОБА_4 та начальник складу ОСОБА_5, вони побачили його у такому
стані, і замість «Швидкої допомоги» викликали співробітника міліції та склали
акт, від підпису якого він відмовився, про його перебування на робочому місці у
стані сп'яніння. В цей час йому стало гірше, він втратив свідомість, і тому
вони були змушені близько 23-00 год. викликати «Швидку допомогу». А наказом
№52-к від 04.07.2007 р. він був звільнений з роботи за появу на роботі в
нетверезому стані. В зв'язку з цим позивач частково змінив свої позовні вимоги,
відмовився від своїх вимог щодо зміни формулювання причин звільнення, і просив
суд поновити його на роботі, стягнути на його користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу за період з 04.07.07 р. по день розгляду справи в суді. Крім
того, незаконними діями відповідача йому були спричинені моральні страждання,
стан його здоров'я погіршився, порушився звичний стан життя, по місту
розповсюдилися різні чутки щодо його звільнення та щодо його інвалідності, в
зв'язку з чим просив стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 1600 грн.,
а також судові витрати по справі в розмірі 3500 грн.

Представник відповідача Головченко С.О. в судовому засіданні позовні вимоги
повністю не визнала та пояснила, що дійсно, наказом №20-К від 01.03.2007 р.
позивач був прийнятий на роботу на посаду охоронця нижнього складу. 16.06.2007
р. позивач з'явився, на роботу, перебуваючи в стані сп'яніння. Про це свідчило
те, що він був збуджений, координація його рухів була порушена, мова незв'язна,
відчувався запах алкоголю з роту. Надати письмові пояснення про причини його
появи на роботі в такому стані позивач відмовився. В зв'язку з цим начальником
нижнього складу ОСОБА_5 був складений рапорт та викликані для засвідчення цього
факту головний спеціаліст з ОП ОСОБА_4 та водій пожежної машини ОСОБА_7.
Позивачу було запропоновано пройти медичне обстеження щодо встановлення факту
сп'яніння в Тростянецькій ЦРЛ за направленням адміністрації Лісгоспу і в
супроводі інженера з ОП ОСОБА_4 на автомобілі поїхати до лікарні, однак позивач
відмовився, після чого інженером з ОП ОСОБА_4 та начальником складу ОСОБА_5 був
складений відповідний акт №1 від 16.06.2007 р. про його перебування на роботі в
нетверезому стані, від підпису якого позивач відмовився, а також був складений
акт №2 про відмову позивача від проходження медичного обстеження на
встановлення факту сп'яніння, ознайомитися з яким позивач також відмовився.
Позивач вів себе непристойно по відношенню до працівників лісгоспу, в зв'язку з
чим було викликано працівника міліції. Коли він побачив працівника міліції, то
емітував приступ і впав на підлогу. В зв'язку з цим міліція викликала «Швидку
допомогу», медпрацівники якої засвідчили той факт, що ніякого приступу у
відповідача немає, а він знаходиться в нетверезому стані, про що свідчить карта
виїзду «Швидкої допомоги» №3892 від 16.06.2007 р. Після чого позивача все-таки відвезли
в Тростянецьку ЦРЛ на санпропускник для проведення відповідних аналізів, однак
він зник у невідомому напрямку, а тому і не пройшов необхідного обстеження.
Після цього позивач не з'являвся на роботі протягом 4 чергувань, про що
свідчить рапорт начальника нижнього складу ОСОБА_5 Для вирішення питання про
його звільнення позивач  офіційно
запрошувався на засідання профкому Тростянецького лісового господарства
19.06.2007 р. та 22.06.2007 р., однак жодного разу не з'являвся. В тому числі
не з'явився він і на останнє засідання профкому, яке відбулося 02.07.2007 р.,
на яке він був запрошений офіційно, про що 27.06.2007 р. йому був направлений
лист з поштовим повідомленням. Саме на цьому засіданні профкому Тростянецького
лісового господарства, вивчивши всі обставини справи, було постановлено дати
згоду на звільнення позивача за ст. 40 п. 7 КЗпП України і 04.07.2007 р. був
виданий відповідний наказ про його звільнення, про що він був офіційно
повідомлений і запрошений з'явитися на роботу для отримання трудової книжки,
яку він отримав. Вважає, що ніяких порушень при звільненні позивача не було, а
тому просить позовні вимоги залишити без задоволення.

3-я особа по справі - ОСОБА_6 - в судовому засіданні позовні вимоги не
визнав та пояснив, що він обіймає посаду директора ДП «Тростянецьке лісове
господарство». Йому відомо, що 16.06.2007 р. позивач з'явився на робочому місці
у стані сп'яніння, про що був складений відповідний акт. І хоча особисто він не
видавав наказ про звільнення відповідача, так як згідно наказу від 12.06.2007
р. №69-в він 11.06.2007 р. перебував у щорічній відпустці, однак виконання
своїх обов'язків відповідно до цього ж наказу він поклав на головного лісничого
ОСОБА_8., який згідно наказу №45 від 01.03.2006 р. наділений правом першого
підпису, а отже, уповноважений на час його відсутності виконувати вся обов'язки
директора підприємства, в тому числі має право приймати на роботу і звільняти з
роботи. Оскільки вся процедура звільнення була дотримана - складено акт,
відбулося засідання профкому - він вважає, що звільнення відбулося на законних
підставах, а тому просить позовні вимоги залишити без задоволення.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він працює інженером з
охорони праці ДП «Тростянецьке лісове господарство». 16.06.2007 р. його викликали
на нижній склад для того, щоб визначити, в якому стані перебуває позивач,
оскільки згідно рапорту, складеного начальником складу ОСОБА_5 вбачалося, що
він перебуває в стані алкогольного сп'яніння. Коли він прибув на склад, куди
крім нього також прибув водій пожежної машини ОСОБА_7. та начальник складу
ОСОБА_5, він побачив, що позивач дійсно перебував у стані сп'яніння, так як
мова була нечітка, сильний запах алкоголю, тому вирішили викликати міліцію.
Коли приїхав працівник міліції, позивач відразу впав і прикинувся, що втратив
свідомість. Тому відразу ж викликали «Швидку допомогу». Коли приїхала «Швидка»
медпрацівники відразу ж визначили, що позивач знаходиться у стані сп'яніння, а
так як підписувати будь-які документи він відмовився, було вирішено відвезти
його в лікарню для проведення необхідних аналізів. Позивача у його супроводі
відвезли у лікарню, однак позивач втік. А пізніше він був звільнений з роботи.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона працює на
підприємстві на посаді завідуючої складом. 16.06.2007 р. близько 20 год. 35 хв.
Вона прийшла на нижній склад і виявила, що позивач, який чергував у той день,
сидів на східцях біля побутового приміщення і голосно співав пісні, а коли вона
до нього підійшла, він став голосно кричати, нецензурно лаятися і запитувати,
чому вона знаходиться на території складу після 18-оо год. При цьому мова його
була незрозуміла, відчувався сильний запах алкоголю з рота, при ходьбі його
хитало в різні сторони. Вона відразу ж про все доповіла головному лісничому
ОСОБА_8. і вони вирішили викликати на роботу іншого охоронника ОСОБА_9, а
позивача доправити на медичне обстеження в Тростянецьку ЦРЛ. В цей час на склад
прибув інженер з охорони праці ОСОБА_4 та водій ОСОБА_7. Позивачу запропонували
пройти медичне обстеження, однак він відмовився, після чого вона разом з
інженером з ОП ОСОБА_4 склала відповідний акт №1 від 16.06.2007 р. про
перебування позивача на роботі в нетверезому стані, від підпису якого він
відмовився, а також акт №2 про його відмову від проходження медичного
обстеження на встановлення факту сп'яніння, ознайомитися з яким він також
відмовився. Тому викликали міліцію. А коли з'явився міліціонер, позивач відразу
ж прикинувся, що втратив свідомість, і впав на підлогу. Міліціонер викликав
«Швидку допомогу», медпрацівники якої засвідчили той факт, що ніякого приступу
у позивача немає, а це звичайне алкогольне сп'яніння, про що була складена
відповідна карта виїзду «Швидкої допомоги». Після цього позивача у супроводі
ОСОБА_4. все-таки відвезли в Тростянецьку ЦРЛ, але позивач зник у невідомому
напрямку. Після цього він не з'явився на роботу, про що вона 19.06 2007 р
склала відповідний рапорт. А 04.07.2007 р. він був звільнений з роботи.

Свідок ОСОБА_9. в судовому засіданні пояснила, що вона працює охоронником
на нижньому складі ДП «Тростянецьке лісове господарство». 16.06.2007 р. в
період з 21 до 22 год. Їх зателефонувала завідуюча складом ОСОБА_5 і попросила
вийти на роботу, так як позивач знаходиться у стані сп'яніння. Коли вона
приїхала на роботу, то побачила, що там уже знаходиться міліція, «Швидка
допомога». Позивач в цей час лежав на підлозі, в якому він знаходився стані -
вона не знає, так як близько не підходила. Однак медсестра, яка обстежувала
позивача, повідомила, що позивач у стані сп'яніння, надала йому допомогу. А
потім його відвезли у лікарню.

Свідок ОСОБА_10. в судовому засіданні пояснив, що він працює водієм на
«Швидкій допомозі». Дійсно, 16.06.2007 р. вони приїхали за викликом на ДП
«Тростянецьке лісове господарство». Що там відбувалося, він не знає. Позивача
вони відвезли до лікарні, чи був він п'яний чи ні - він не знає.

Свідок ОСОБА_11, в судовому засіданні пояснила, що вона працює фельдшером
на «Швидкій допомозі». 16.06.2007 р. вони приїхали за викликом на ДП
«Тростянецьке лісове господарство». Коли вона зайшла в кімнату, то відразу ж
відчула сильний запах алкоголю, позивач лежав на підлозі. Коли вона дала йому
понюхати нашатирний спирт, він відразу ж підвівся, при цьому всі симптоми
свідчили про те, що він знаходиться в стані сп'яніння - сильний запах алкоголю
з порожнини рота, нечітка мова, хитка хода. Про цей факт нею була складена
відповідна карта виїзду швидкої медичної допомоги №3892 від 16.06.2007 р., в
якій було визначено діагноз алкогольне сп'яніння, та прийнято рішення доправити
його для проходження подальшого обстеження для підтвердження діагнозу в
Тростянецьку ЦРЛ. Коли позивача привезли в лікарню, він втік з санпропускника.

Свідок ОСОБА_12, працівник міліції, в судовому засіданні пояснив, що
16.06.2007 р. він за викликом прибув на нижній склад ДП «Тростянецьке лісове
господарство». Коли зайшов до кімнати, то позивач лежав на підлозі без ознак
життя. Особисто він не знає, чи був позивач п'яний чи ні, так як запахів ніяких
не чув, а відразу ж викликав швидку допомогу. Коли приїхала швидка допомога,
медсестра надала позивачу якусь допомогу, а потім його відвезли в лікарню.

ОСОБА_13, допитана в судовому засіданні як спеціаліст-медик, пояснила, що
фельдшер може надавати першу медичну допомогу та визначати попередній аналіз
при візуальному огляді пацієнта, після чого може заповнювати медичну карту.
Вона зауважила, що в разі, коди особа вживає ліки на спиртовій основі, то
запаху алкоголю не відчуватиметься. Стан алкогольного сп'яніння визначається за
спеціальними показниками, для встановлення яких необхідно здати аналізи та
пройти обстеження. Тобто діагноз, визначений фельдшером, був встановлений нею
при візуальному огляді і для його підтвердження чи спростування необхідно було
пройти подальше обстеження.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що
позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що позивач наказом №20-К від 01.03.2007 р.
був прийнятий на роботу на посаду охоронця нижнього складу ДП «Тростянецьке
лісове господарство» (а.с.3). 16.06.2007 р. інженером з охорони праці ОСОБА_4
та начальником складу ОСОБА_5, був складений акт про перебування позивача на
роботі в нетверезому стані (а.с.18), який відмовився від підпису цього акту, а
також відмовився від проходження медичного обстеження, про що також був
складений відповідний акт №2 від 16.06.2007 р. (а.с.17) і з яким позивач також
відмовився ознайомитися. Того ж дня бригадою швидкої допомоги, яка була
викликана для надання медичної допомоги позивачу, було складено карту виїзду
швидкої медичної допомоги №3892 від 16.06.2007 р. (а.с.16), згідно якої
позивачу був визначений діагноз - алкогольне сп'яніння, а він був доправлений
до лікарні. Оскільки позивач не з'явився на робочому місці, про причини неявки
не повідомив, було складено відповідний рапорт від 19.06.2007 р. (а.с.15), а
позивача було запрошено на засідання профкому для вирішення питання про його
звільнення, яке мало відбутися 19.06.2007 р. (а.с.13) та 22.06.2007 р.
(а.с.12), однак жодного разу не з'являвся. 02.07.2007 р. відбулося засідання
профкому, на яке позивач також не з'явився, хоча був офіційно повідомлений про
час та місце його проведення (а.с.11, 24), і на засіданні профкому
Тростянецького лісового господарства було постановлено дати згоду на звільнення
позивача за ст. 40 п. 7 КЗпП України (а.с.19-20) і 04.07.2007 р. наказом №52-к
від 04.07.2007 р. він був звільнений (а.с.23).

Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених у ЦПК України. Позивач в судовому засіданні свій незвичайний стан,
в якому він перебував 16.06.2007 р., пояснив тим, що він інвалід 3 групи, в
зв'язку з чим змушений вживати ліки, в тому числі і на спиртовій основі, що
могло викликати і запах алкоголю. Однак крім своїх пояснень позивач не навів
жодного доказу, які б підтвердили його доводи, а тому суд не може прийняти їх
до уваги.

Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги посилався на те, що як акт від
16.06.2007 р., так і карта виїзду швидкої медичної допомоги від 16.06.2007 р.
не можуть бути підставою для звільнення, оскільки не містять в собі медичного
висновку лікарів.

Суд не може погодитися з його доводами, оскільки  відповідно до Постанови Пленуму Верховного
Суду України №9 від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових
спорів» вирішуючи позови поновлення на роботі осіб, трудовий договір з якими
розірвано за п.7 ст.40 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що з цих підстав
можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому
стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння в будь-який час робочого
дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували
виконувати трудові обов'язки. Для працівника з ненормованим робочим днем час
знаходження на роботі понад встановленої його загальну тривалість вважається
робочим. Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп'яніння можуть
бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд
має дати відповідну оцінку.

В судовому засіданні не знайшло свого підтвердження посилання позивача на
те, що 16.06.2007 р. він не знаходився у стані алкогольного сп'яніння, оскільки
як з акту №1 від 16.06.2007 р., який був складений та підписаний особами,
присутніми при його складенні, так і з карти виїзду швидкої медичної допомоги
№3892 від 16.06.2007 р., складеної фельдшером, яка має необхідні медичні знання
та повноваження для визначення попереднього діагнозу та його складення,  вбачається, що позивач перебував у стані алкогольного
сп'яніння, а тому були всі законні підстави для його звільнення.

В судовому засіданні з боку позивача та його адвоката надійшло заперечення
відносно акту №1 від 16.06.2007 р., в якому вони наполягали на тому, що він не
має юридичної сили, оскільки аналогічний акт, який був наданий на вимогу
прокурора Тростянецького району для проведення прокурорської перевірки, і який
знаходиться в наглядовому провадженні №С83-08 за зверненням позивача, не був
затверджений директором ДП «Тростянецьке лісове господарство», а той, що
знаходиться в матеріалах цивільної справи - затверджений. Суд вважає, що дане
заперечення не має під собою законної підстави, оскільки на нормативному рівні
форма подібного акту, який був складений 16.06.2007 р., ніде не затверджена, а
тому не містить у собі тих умов та реквізитів, яких необхідно суворо
дотримуватися при його складанні.

Таким чином, суд вважає за можливе акт №1 від 16.06.2007 р. в сукупності з
показами, даними працівниками ДП «Тростянецьке лісове господарство», прийняти
до уваги та приходить до висновку, що позивач дійсно 16.06.2007 р. знаходився
на робочому місці в стані алкогольного сп'яніння, а тому його звільнення є
обґрунтованим і законним.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 209,
212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 221, 225. 231, 232, 233 КЗпП України,
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. №9 (з послідуючими
змінами) «Про практику розгляду судами трудових спорів», -

ВИРІШИВ:

Позовні
вимоги ОСОБА_2 до ДП «Тростянецьке лісове господарство» про поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди - залишити без задоволення із-за безпідставності
вимог.

Рішення може бути оскаржене в Сумський апеляційний суд через Тростянецький
районний суд протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження,
яка подається протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя
Тростянецького

районного
суду:                                                                                  В.С.Шевченко

Рішення виготовлено суддею і має силу оригіналу.

Копія

Справа № 2-666

2008 р.

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2008р. Тростянецький районний суд
Сумської області в складі:

Головуючого
- судді                             -              Шевченко В.С.

при
секретарі                                        -              Пугач В.О.

з участю
адвоката                               -              ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тростянець цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_2

до

ДП
«Тростянецьке лісове господарство»,

3-я особа:
ОСОБА_3

про поновлення
на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

08.10.2008 р. ОСОБА_2. звернувся в суд з позовом про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди, посилаючись на те, що наказом №20-К від 01.03.2007 р. він був
прийнятий на роботу на посаду охоронця нижнього складу ДП «Тростянецьке лісове
господарство». 16.06.2007 р. інженером ОП ОСОБА_4 та начальником складу ОСОБА_5
був складений акт про перебування позивача на робочому місці у стані сп'яніння,
який був затверджений директором ДП ОСОБА_6, однак не підписаний. А 04.07.2007 р.
він був звільнений з роботи на підставі ст. 40 п.7 КЗпП України - за появу на
роботі в нетверезому стані. Вважає, що дане звільнення є незаконним, оскільки
він інвалід 3 групи, вживає ліки, в тому числі і на спиртовій основі, а тому це
не є підставою для його звільнення. В зв'язку з цим позивач звернувся в суд з
даним позовом, яким просить поновити його на роботі та змінити формулювання
причини звільнення. Стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного
прогулу за період з 04.07.2007 р. по день розгляду справи; стягнути моральну
шкоду в розмірі 1600 грн. та судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2. пояснив, що наказом №20-К від
01.03.2007 р. він був прийнятий на роботу на посаду охоронця нижнього складу ДП
«Тростянецьке лісове господарство». Оскільки він є інвалідом 3 групи, то
змушений постійно вживати ліки. В тому числі і на спиртовій основі. 16.06.2007
р. він знаходився на робочому місці, однак стан його здоров'я погіршився,
координація його рухів погіршилася, порушилася мова, а тому він попросив
викликати йому «Швидку допомогу». Коли близько 19-00 год. на склад прийшли
інженер ОП ОСОБА_4 та начальник складу ОСОБА_5, вони побачили його у такому
стані, і замість «Швидкої допомоги» викликали співробітника міліції та склали
акт, від підпису якого він відмовився, про його перебування на робочому місці у
стані сп'яніння. В цей час йому стало гірше, він втратив свідомість, і тому
вони були змушені близько 23-00 год. викликати «Швидку допомогу». А наказом
№52-к від 04.07.2007 р. він був звільнений з роботи за появу на роботі в
нетверезому стані. В зв'язку з цим позивач частково змінив свої позовні вимоги,
відмовився від своїх вимог щодо зміни формулювання причин звільнення, і просив
суд поновити його на роботі, стягнути на його користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу за період з 04.07.07 р. по день розгляду справи в суді. Крім
того, незаконними діями відповідача йому були спричинені моральні страждання,
стан його здоров'я погіршився, порушився звичний стан життя, по місту
розповсюдилися різні чутки щодо його звільнення та щодо його інвалідності, в
зв'язку з чим просив стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 1600 грн.,
а також судові витрати по справі в розмірі 3500 грн.

Представник відповідача Головченко С.О. в судовому засіданні позовні вимоги
повністю не визнала та пояснила, що дійсно, наказом №20-К від 01.03.2007 р.
позивач був прийнятий на роботу на посаду охоронця нижнього складу. 16.06.2007
р. позивач з'явився, на роботу, перебуваючи в стані сп'яніння. Про це свідчило
те, що він був збуджений, координація його рухів була порушена, мова незв'язна,
відчувався запах алкоголю з роту. Надати письмові пояснення про причини його
появи на роботі в такому стані позивач відмовився. В зв'язку з цим начальником
нижнього складу ОСОБА_5 був складений рапорт та викликані для засвідчення цього
факту головний спеціаліст з ОП ОСОБА_4 та водій пожежної машини ОСОБА_7.
Позивачу було запропоновано пройти медичне обстеження щодо встановлення факту
сп'яніння в Тростянецькій ЦРЛ за направленням адміністрації Лісгоспу і в
супроводі інженера з ОП ОСОБА_4 на автомобілі поїхати до лікарні, однак позивач
відмовився, після чого інженером з ОП ОСОБА_4 та начальником складу ОСОБА_5 був
складений відповідний акт №1 від 16.06.2007 р. про його перебування на роботі в
нетверезому стані, від підпису якого позивач відмовився, а також був складений
акт №2 про відмову позивача від проходження медичного обстеження на
встановлення факту сп'яніння, ознайомитися з яким позивач також відмовився.
Позивач вів себе непристойно по відношенню до працівників лісгоспу, в зв'язку з
чим було викликано працівника міліції. Коли він побачив працівника міліції, то
емітував приступ і впав на підлогу. В зв'язку з цим міліція викликала «Швидку
допомогу», медпрацівники якої засвідчили той факт, що ніякого приступу у
відповідача немає, а він знаходиться в нетверезому стані, про що свідчить карта
виїзду «Швидкої допомоги» №3892 від 16.06.2007 р. Після чого позивача все-таки
відвезли в Тростянецьку ЦРЛ на санпропускник для проведення відповідних
аналізів, однак він зник у невідомому напрямку, а тому і не пройшов необхідного
обстеження. Після цього позивач не з'являвся на роботі протягом 4 чергувань,
про що свідчить рапорт начальника нижнього складу ОСОБА_5 Для вирішення питання
про його звільнення позивач  офіційно
запрошувався на засідання профкому Тростянецького лісового господарства
19.06.2007 р. та 22.06.2007 р., однак жодного разу не з'являвся. В тому числі
не з'явився він і на останнє засідання профкому, яке відбулося 02.07.2007 р.,
на яке він був запрошений офіційно, про що 27.06.2007 р. йому був направлений
лист з поштовим повідомленням. Саме на цьому засіданні профкому Тростянецького
лісового господарства, вивчивши всі обставини справи, було постановлено дати
згоду на звільнення позивача за ст. 40 п. 7 КЗпП України і 04.07.2007 р. був
виданий відповідний наказ про його звільнення, про що він був офіційно
повідомлений і запрошений з'явитися на роботу для отримання трудової книжки,
яку він отримав. Вважає, що ніяких порушень при звільненні позивача не було, а
тому просить позовні вимоги залишити без задоволення.

3-я особа по справі - ОСОБА_6 - в судовому засіданні позовні вимоги не
визнав та пояснив, що він обіймає посаду директора ДП «Тростянецьке лісове
господарство». Йому відомо, що 16.06.2007 р. позивач з'явився на робочому місці
у стані сп'яніння, про що був складений відповідний акт. І хоча особисто він не
видавав наказ про звільнення відповідача, так як згідно наказу від 12.06.2007
р. №69-в він 11.06.2007 р. перебував у щорічній відпустці, однак виконання
своїх обов'язків відповідно до цього ж наказу він поклав на головного лісничого
ОСОБА_8., який згідно наказу №45 від 01.03.2006 р. наділений правом першого
підпису, а отже, уповноважений на час його відсутності виконувати вся обов'язки
директора підприємства, в тому числі має право приймати на роботу і звільняти з
роботи. Оскільки вся процедура звільнення була дотримана - складено акт,
відбулося засідання профкому - він вважає, що звільнення відбулося на законних підставах,
а тому просить позовні вимоги залишити без задоволення.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він працює інженером з
охорони праці ДП «Тростянецьке лісове господарство». 16.06.2007 р. його
викликали на нижній склад для того, щоб визначити, в якому стані перебуває
позивач, оскільки згідно рапорту, складеного начальником складу ОСОБА_5
вбачалося, що він перебуває в стані алкогольного сп'яніння. Коли він прибув на
склад, куди крім нього також прибув водій пожежної машини ОСОБА_7. та начальник
складу ОСОБА_5, він побачив, що позивач дійсно перебував у стані сп'яніння, так
як мова була нечітка, сильний запах алкоголю, тому вирішили викликати міліцію.
Коли приїхав працівник міліції, позивач відразу впав і прикинувся, що втратив
свідомість. Тому відразу ж викликали «Швидку допомогу». Коли приїхала «Швидка»
медпрацівники відразу ж визначили, що позивач знаходиться у стані сп'яніння, а
так як підписувати будь-які документи він відмовився, було вирішено відвезти
його в лікарню для проведення необхідних аналізів. Позивача у його супроводі
відвезли у лікарню, однак позивач втік. А пізніше він був звільнений з роботи.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона працює на
підприємстві на посаді завідуючої складом. 16.06.2007 р. близько 20 год. 35 хв.
Вона прийшла на нижній склад і виявила, що позивач, який чергував у той день,
сидів на східцях біля побутового приміщення і голосно співав пісні, а коли вона
до нього підійшла, він став голосно кричати, нецензурно лаятися і запитувати,
чому вона знаходиться на території складу після 18-оо год. При цьому мова його
була незрозуміла, відчувався сильний запах алкоголю з рота, при ходьбі його
хитало в різні сторони. Вона відразу ж про все доповіла головному лісничому
ОСОБА_8. і вони вирішили викликати на роботу іншого охоронника ОСОБА_9, а
позивача доправити на медичне обстеження в Тростянецьку ЦРЛ. В цей час на склад
прибув інженер з охорони праці ОСОБА_4 та водій ОСОБА_7. Позивачу запропонували
пройти медичне обстеження, однак він відмовився, після чого вона разом з
інженером з ОП ОСОБА_4 склала відповідний акт №1 від 16.06.2007 р. про
перебування позивача на роботі в нетверезому стані, від підпису якого він
відмовився, а також акт №2 про його відмову від проходження медичного
обстеження на встановлення факту сп'яніння, ознайомитися з яким він також
відмовився. Тому викликали міліцію. А коли з'явився міліціонер, позивач відразу
ж прикинувся, що втратив свідомість, і впав на підлогу. Міліціонер викликав
«Швидку допомогу», медпрацівники якої засвідчили той факт, що ніякого приступу
у позивача немає, а це звичайне алкогольне сп'яніння, про що була складена
відповідна карта виїзду «Швидкої допомоги». Після цього позивача у супроводі
ОСОБА_4. все-таки відвезли в Тростянецьку ЦРЛ, але позивач зник у невідомому напрямку.
Після цього він не з'явився на роботу, про що вона 19.06 2007 р склала
відповідний рапорт. А 04.07.2007 р. він був звільнений з роботи.

Свідок ОСОБА_9. в судовому засіданні пояснила, що вона працює охоронником
на нижньому складі ДП «Тростянецьке лісове господарство». 16.06.2007 р. в
період з 21 до 22 год. Їх зателефонувала завідуюча складом ОСОБА_5 і попросила
вийти на роботу, так як позивач знаходиться у стані сп'яніння. Коли вона
приїхала на роботу, то побачила, що там уже знаходиться міліція, «Швидка
допомога». Позивач в цей час лежав на підлозі, в якому він знаходився стані -
вона не знає, так як близько не підходила. Однак медсестра, яка обстежувала
позивача, повідомила, що позивач у стані сп'яніння, надала йому допомогу. А
потім його відвезли у лікарню.

Свідок ОСОБА_10. в судовому засіданні пояснив, що він працює водієм на
«Швидкій допомозі». Дійсно, 16.06.2007 р. вони приїхали за викликом на ДП
«Тростянецьке лісове господарство». Що там відбувалося, він не знає. Позивача
вони відвезли до лікарні, чи був він п'яний чи ні - він не знає.

Свідок ОСОБА_11, в судовому засіданні пояснила, що вона працює фельдшером
на «Швидкій допомозі». 16.06.2007 р. вони приїхали за викликом на ДП
«Тростянецьке лісове господарство». Коли вона зайшла в кімнату, то відразу ж
відчула сильний запах алкоголю, позивач лежав на підлозі. Коли вона дала йому
понюхати нашатирний спирт, він відразу ж підвівся, при цьому всі симптоми
свідчили про те, що він знаходиться в стані сп'яніння - сильний запах алкоголю
з порожнини рота, нечітка мова, хитка хода. Про цей факт нею була складена
відповідна карта виїзду швидкої медичної допомоги №3892 від 16.06.2007 р., в
якій було визначено діагноз алкогольне сп'яніння, та прийнято рішення доправити
його для проходження подальшого обстеження для підтвердження діагнозу в
Тростянецьку ЦРЛ. Коли позивача привезли в лікарню, він втік з санпропускника.

Свідок ОСОБА_12, працівник міліції, в судовому засіданні пояснив, що
16.06.2007 р. він за викликом прибув на нижній склад ДП «Тростянецьке лісове
господарство». Коли зайшов до кімнати, то позивач лежав на підлозі без ознак
життя. Особисто він не знає, чи був позивач п'яний чи ні, так як запахів ніяких
не чув, а відразу ж викликав швидку допомогу. Коли приїхала швидка допомога,
медсестра надала позивачу якусь допомогу, а потім його відвезли в лікарню.

ОСОБА_13, допитана в судовому засіданні як спеціаліст-медик, пояснила, що
фельдшер може надавати першу медичну допомогу та визначати попередній аналіз
при візуальному огляді пацієнта, після чого може заповнювати медичну карту.
Вона зауважила, що в разі, коди особа вживає ліки на спиртовій основі, то
запаху алкоголю не відчуватиметься. Стан алкогольного сп'яніння визначається за
спеціальними показниками, для встановлення яких необхідно здати аналізи та пройти
обстеження. Тобто діагноз, визначений фельдшером, був встановлений нею при
візуальному огляді і для його підтвердження чи спростування необхідно було
пройти подальше обстеження.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що
позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що позивач наказом №20-К від 01.03.2007 р.
був прийнятий на роботу на посаду охоронця нижнього складу ДП «Тростянецьке
лісове господарство» (а.с.3). 16.06.2007 р. інженером з охорони праці ОСОБА_4
та начальником складу ОСОБА_5, був складений акт про перебування позивача на
роботі в нетверезому стані (а.с.18), який відмовився від підпису цього акту, а
також відмовився від проходження медичного обстеження, про що також був
складений відповідний акт №2 від 16.06.2007 р. (а.с.17) і з яким позивач також
відмовився ознайомитися. Того ж дня бригадою швидкої допомоги, яка була
викликана для надання медичної допомоги позивачу, було складено карту виїзду
швидкої медичної допомоги №3892 від 16.06.2007 р. (а.с.16), згідно якої
позивачу був визначений діагноз - алкогольне сп'яніння, а він був доправлений
до лікарні. Оскільки позивач не з'явився на робочому місці, про причини неявки
не повідомив, було складено відповідний рапорт від 19.06.2007 р. (а.с.15), а
позивача було запрошено на засідання профкому для вирішення питання про його
звільнення, яке мало відбутися 19.06.2007 р. (а.с.13) та 22.06.2007 р.
(а.с.12), однак жодного разу не з'являвся. 02.07.2007 р. відбулося засідання
профкому, на яке позивач також не з'явився, хоча був офіційно повідомлений про
час та місце його проведення (а.с.11, 24), і на засіданні профкому
Тростянецького лісового господарства було постановлено дати згоду на звільнення
позивача за ст. 40 п. 7 КЗпП України (а.с.19-20) і 04.07.2007 р. наказом №52-к
від 04.07.2007 р. він був звільнений (а.с.23).

Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених у ЦПК України. Позивач в судовому засіданні свій незвичайний стан,
в якому він перебував 16.06.2007 р., пояснив тим, що він інвалід 3 групи, в
зв'язку з чим змушений вживати ліки, в тому числі і на спиртовій основі, що
могло викликати і запах алкоголю. Однак крім своїх пояснень позивач не навів
жодного доказу, які б підтвердили його доводи, а тому суд не може прийняти їх
до уваги.

Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги посилався на те, що як акт від
16.06.2007 р., так і карта виїзду швидкої медичної допомоги від 16.06.2007 р.
не можуть бути підставою для звільнення, оскільки не містять в собі медичного
висновку лікарів.

Суд не може погодитися з його доводами, оскільки  відповідно до Постанови Пленуму Верховного
Суду України №9 від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових
спорів» вирішуючи позови поновлення на роботі осіб, трудовий договір з якими
розірвано за п.7 ст.40 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що з цих підстав
можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому
стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння в будь-який час робочого
дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували
виконувати трудові обов'язки. Для працівника з ненормованим робочим днем час
знаходження на роботі понад встановленої його загальну тривалість вважається
робочим. Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп'яніння можуть
бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд
має дати відповідну оцінку.

В судовому засіданні не знайшло свого підтвердження посилання позивача на
те, що 16.06.2007 р. він не знаходився у стані алкогольного сп'яніння, оскільки
як з акту №1 від 16.06.2007 р., який був складений та підписаний особами,
присутніми при його складенні, так і з карти виїзду швидкої медичної допомоги
№3892 від 16.06.2007 р., складеної фельдшером, яка має необхідні медичні знання
та повноваження для визначення попереднього діагнозу та його складення,  вбачається, що позивач перебував у стані
алкогольного сп'яніння, а тому були всі законні підстави для його звільнення.

В судовому засіданні з боку позивача та його адвоката надійшло заперечення
відносно акту №1 від 16.06.2007 р., в якому вони наполягали на тому, що він не
має юридичної сили, оскільки аналогічний акт, який був наданий на вимогу
прокурора Тростянецького району для проведення прокурорської перевірки, і який
знаходиться в наглядовому провадженні №С83-08 за зверненням позивача, не був
затверджений директором ДП «Тростянецьке лісове господарство», а той, що
знаходиться в матеріалах цивільної справи - затверджений. Суд вважає, що дане
заперечення не має під собою законної підстави, оскільки на нормативному рівні
форма подібного акту, який був складений 16.06.2007 р., ніде не затверджена, а
тому не містить у собі тих умов та реквізитів, яких необхідно суворо
дотримуватися при його складанні.

Таким чином, суд вважає за можливе акт №1 від 16.06.2007 р. в сукупності з
показами, даними працівниками ДП «Тростянецьке лісове господарство», прийняти
до уваги та приходить до висновку, що позивач дійсно 16.06.2007 р. знаходився
на робочому місці в стані алкогольного сп'яніння, а тому його звільнення є
обґрунтованим і законним.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 209,
212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 221, 225. 231, 232, 233 КЗпП України,
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. №9 (з послідуючими
змінами) «Про практику розгляду судами трудових спорів», -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
ОСОБА_2 до ДП «Тростянецьке лісове господарство» про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди - залишити без задоволення із-за безпідставності вимог.

Рішення може бути оскаржене в Сумський апеляційний суд через Тростянецький
районний суд протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження,
яка подається протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

СУДДЯ:                                                                                                 ПІДПИС

З ОРИГІНАЛОМ
ЗГІДНО:                                                                       СУДДЯ