Ухвала

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

24 грудня   2008 року
судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Харківської області в складі:

головуючого - судді:
-Міненкової Н.О.

- суддів:               -Ларенка
В.І.

-
Гальянової І.Г.,

при секретарі:                         -
Григоренко К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу
ОСОБА_1на рішення Московського районного суду м. Харкова  від 28 жовтня 2008 року    по цивільній справі за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, ОСОБА_4, відділ
громадянської імміграції та реєстрації фізичних осіб Московського РВ ХМУ
ГУМВД  України в Харківської області- про
виселення ,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2008 року  позивач
ОСОБА_1звернувся у суд з позовом до відповідача ОСОБА_2про виселення без
надання іншого житла з кооперативній квартири № АДРЕСА_1, яка належить позивачу
на праві власності.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначав,  що він є власником
вказаної квартири. В квартирі зареєстровані його жінка - ОСОБА_4., дочка-
ОСОБА_3., неповнолітній онук - ОСОБА_5. та колишній зять ОСОБА_2- відповідач по
справі.

Шлюб між дочкою та відповідачем
розірвано у 2005 році; відповідач не є членом його родини, часто приходить до
дому нетверезий, вчиняє сваркі, порушуючи спокій. Оскільки відповідач є
сторонньою людиною, його реєстрація перешкоджає здійснюванню ним права
власника, та посилаючись на Закон України «Про власність» і ст. 391 ЦК України
позивач просить виселити відповідача з квартири без наданні іншого житла.

Відповідач ОСОБА_2позов не визнав,
на останнє судове засідання не з'явився.

Треті особи - ОСОБА_3., ОСОБА_4.
позов підтримали, вказали, що на цей час відповідач не є членом їх сім'ї,
проживати разом з ним вони не бажають.

Представник третьої особи відділу
ГІРФЛ Московського РВ ХМУ УМВСУ в судове засідання не з'явився, надав письмову
заяву про слухання справи у його відсутності.

Заочним рішенням  Московського
районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2008  року позовні вимоги ОСОБА_1. про виселення
ОСОБА_2. залишені без задоволення.

В апеляційний скарзі ОСОБА_1. просить
рішення суду скасувати, посилаючись на порушення судом першої інстанції
матеріального і процесуального права та прийняти нове рішення яким задовольнити
його позов. При цьому посилається на те, що суд не витребував довідку органів
внутрішніх справ, з якої б вбачалось, чи звертався він до Московського
райвідділу міліції  зі скаргами на
протиправні дії відповідача, а також не була витребувана з архіву суду
кримінальна справа за обвинуваченням відповідача в здійсненні крадіжки з
квартири. Однак він заявляв таке клопотання у суді. Якщо б було задоволено його
клопотання, він вважає, що суд ухвалив б інше рішення та задовольнив його позов
про виселення відповідача з квартири.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої інстанції у відповідності до ст.303 ЦПК
України в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вона не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в позові ОСОБА_1. про
виселення відповідача з квартири,  суд
першої інстанції виходив із того, що не має правових підстав для задоволення
позову про виселення відповідача з квартири. Що позивач доказів своїх вимог
суду не надав та про їх наявність не вказав.

Судова колегія вважає, що дані
висновки суду є правильними, оскільки вони зроблені відповідно до зібраним
доказам, вимогам ст.ст. 10, 57, 58, 59, 60, 213 ЦПК України,  ст. 116, 145 Житлового кодексу  України,
ст. 391 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач ОСОБА_1. звернувся у суд з позовом про виселення відповідача з квартири
без надання іншого житлового приміщення, посилаючись на Закон України «Про
власність» та ст. 391 ЦК України, але доказів своїх вимог суду не надав та про
їх наявність не вказав.

Згідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд першої інстанції розглянув
позов ОСОБА_1. в межах заявлених ним
вимог та й правильно прийняв рішення про відмову в позові про виселення
по вказаним позивачем підставам.

З тексту апеляційній скарзі
вбачається, що позивач вважає неможливим проживання з відповідачем в одній
квартирі, а заходи запобігання виявились безрезультатними. Однак це зовсім інша
підстава для виселення з квартири, яка передбачена статтею 116 Житлового
Кодексу України. Суд цю підставу не розглядав, тому що позивач з такою вимогою
до суду не звертався.

Таким чином, суд ухвалюючи вказане
рішення дійшов до правильного висновку про відмову в позові про виселення на
підставі заявлених вимог.

У зв'язку з вищевикладеним, судова
колегія вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

Доводи позивача викладені в
апеляційній скарзі не можуть бути підставою для скасування оскарженого рішення
суду.

Керуючись
ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія

ухвалила:

апеляційну
скаргу ОСОБА_1- відхилити.

Рішення Московського  районного суду м.
Харкова  від 28 жовтня 2008 року - залишити без змін.

Ухвала
набирає  законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: