Справа №2-567/08 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2008 року Рахівський
районний суд Закарпатської області

в складі:  головуючої - судді Бліщ О.Б.

при секретарі  - Павлюк А.В.

з участю: позивачки - ОСОБА_1.

адвокатів - ОСОБА_2.,  ОСОБА_3.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Рахів цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_4,
ОСОБА_5,

ОСОБА_6

про
виселення із житлового будинку без надання іншого приміщення

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про виселення
із житлового будинку без надання іншого приміщення.

Позовні
вимоги мотивовано тим, що відповідно до договору дарування, укладеного
ІНФОРМАЦІЯ_1 року між нею та ОСОБА_7, посвідченого приватним нотаріусом
Рахівського районного нотаріального округу, позивачка являється власником в цілій
частині житлового будинку АДРЕСА_1. Даний житловий будинок являє собою
капітальну споруду загальною площею 93,40 м.кв., з яких 64,20 м.кв. - житлова
площа, з надвірними та господарськими спорудами.

На день звернення до суду на другому
поверсі даного житлового будинку проживають батьки позивачки - ОСОБА_7 та
ОСОБА_4, а на першому поверсі будинку більше місяця мешкає громадянка ОСОБА_5
зі своїм співмешканцем, ОСОБА_6, літню кухню займає в цілій частині ОСОБА_4. У
зв'язку з наведеним діями відповідачів порушується її право приватної власності
на житло, як на саму власність, так і на право вільного та безперешкодного
користування, володіння та розпорядження об'єктом своєї власності. Тому у
позовній заяві просила виселити ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 із житлового
будинку АДРЕСА_1.

25 вересня 2008 року позивачка
подала суду заяву про збільшення позовних вимогою мотивуючи, що в ході судового
слідства показами відповідачів було встановлено, що ОСОБА_4. не проживає у
житловому будинку належному їй, а займає літню кухню даного дворогосподарства,
у зв'язку із чим виклала позовні вимоги у іншій редакції. Зокрема, просить   виселити ОСОБА_5. та ОСОБА_6. із житлового
будинку АДРЕСА_1 без надання їм іншого житлового приміщення та зобов'язати
ОСОБА_4. та членів її сім'ї усунути перешкоди в користуванні належним позивачці
на праві приватної власності, нежитловим приміщенням - літньою кухнею, яка
являється допоміжною спорудою до будинку АДРЕСА_1, шляхом звільнення
приміщення.

В судовому засіданні позивачка
ОСОБА_1. та її представник ОСОБА_2. збільшені позовні вимоги підтримали, та
пояснили суду, що позивачка являється власницею будинку АДРЕСА_1, на підставі
договору дарування вказаного будинку. Даний договір ніяким не був оспорений і
не скасований. Так, сама позивачка проживає в іншому селі, в будинку батьків
чоловіка, власного будинку, окрім даного, не має. Маючи намір поселитися у
власний будинок  і таким чином
здійснювати нагляд за перестарілими
батьками позивачка неодноразово зверталася до відповідачів про вирішення
даного спору на добровільних засадах. Однак, вони не реагували на її прохання,
натомість пошкодили наявне в будинку майно, зламали замки на вхідних дверях.
Просять задовольнити  заявлені ними
збільшені позовні  вимоги.

Відповідачі ОСОБА_4.
та ОСОБА_5.  позовні вимоги не визнали,
вважають, що ОСОБА_1. не має права ставити питання про їх виселення та
звільнення приміщення, оскільки вони іншого житла не мають, проживають там
постійно, майна ніякого не пошкоджували. Дійсно, коли у ОСОБА_5. було весілля,
їхній батько, а ОСОБА_5. дід - ОСОБА_7., сам відкрив їм хату своїм ключем, щоб
розмістити гостей, а вони замки ніякі не ламали. На даний час ОСОБА_4. проживає
з сином в літній кухні, а ОСОБА_5. із чоловіком - ОСОБА_6. у будинку. Окрім
того їм відомо, що ОСОБА_7. має намір відмінити договір дарування будинку, що
був укладений на користь позивачки ОСОБА_1. Покликаючись на наведене просять в
позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_6. на
неодноразові виклики суду в судове засідання не з'явився, про час та місце
слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, поштові повідомлення
про вручення йому судових повісток містяться в матеріалах даної справи (а.с.
15, 23, 28, 45).

Свідок ОСОБА_7. в судовому
засіданні ствердив, що дійсно він подарував будинок своїй дочці - ОСОБА_1. В
їхній сім'ї постійно відбуваються сварки через те, що його дружина ОСОБА_4. та
дочка ОСОБА_4. мають неврівноважений характер, постійно скандалять. Поскільки його
розізлив зять - чоловік ОСОБА_1., то він має намір відмінити свій подарунок,
але на сьогоднішній день з заявою про скасування договору дарування в суд не
звертався.

Свідок  ОСОБА_4. ствердила, що її донька ОСОБА_4.
постійно над нею збиткується, на її неправомірні дії, вона навіть зверталася до
правоохоронних органів. В сім'ї була настільки ненормальна атмосфера, що понад
3 роки вони з ІНФОРМАЦІЯ_2 не розмовляли. Їй відомо, що будинок чоловік
подарував іншій дочці - ОСОБА_1, яка до них з чоловіком відноситься добре, з
будинку їх не виганяє, доглядає за ними.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до слідуючого
висновку.

У відповідності до ст.60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів
справи, ОСОБА_1. являється власником будинку АДРЕСА_1 з надвірними спорудами:
літньою кухнею, сараєм, підвалом, вбиральнею, огорожею. Підставою виникнення
приватної власності являється договір дарування № НОМЕР_1, посвідчений
приватний нотаріусом Рахівського районного нотаріального округу ОСОБА_8.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 4-5).

Актом обстеження матеріально-побутових
умов від 07 квітня 2008 року вбачається, що у належному позивачці будинку на
першому поверсі проживають ОСОБА_5. з чоловіком ОСОБА_6., ОСОБА_4. з сином
проживає в літній кухні (а.с.8).

У відповідності до ст.391  ЦК України, власник вправі вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В судовому засіданні достовірно
встановлено, що ОСОБА_1. як власниця будинку намагалася врегулювати з
відповідачами даний спір в добровільному порядку. Однак, відповідачі, вважаючи
вимоги позивачки неправомірними, не бажають звільнити належне, позивачці, на
праві приватної власності, житлове приміщення та господарську споруду - літню
кухню. Вимоги позивачки, відповідачами залишені поза увагою.

Встановлено, що ОСОБА_1. власного
житла не має, проживає в АДРЕСА_2 з сім'єю - чоловіком та двома неповнолітніми
дітьми (а.с.7), у будинку свекрухи та має намір проживати у власному будинку та
здійснювати догляд за своїми пристарілими батьками ОСОБА_7. та ОСОБА_4. Однак,
проживання у належному їй будинку та літній кухні, відповідачів, перешкоджає їй
реалізувати своє право у користуванні та розпорядженні своїм майном.

Посилання відповідачів на те, що
договір на підставі якого виникло право власності позивачки на спірне майно,
даруватель має намір відмінити, не може бути взято судом до уваги, оскільки на
день звернення позивачки до суду як і на день винесення судового рішення даний
договір ніким не оспорений та не скасований.

Положення ст.ст. 386
та 391 ЦК України передбачають, що власник, який має підстави передбачати
можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до
суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право,
або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник
майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування
та розпорядження своїм майном.

Житловий Кодексу України, дає
можливість, в разі виявлення власником житлового будинку, порушення свого права
власності, іншими особами, ставити власником вимогу, про виселення з житлового
будинку, без надання іншого житлового приміщення (ст.ст. 109, 116).

Дані норми закріплена й Конституцією
України (ст.ст. 30, 41), яка гарантує кожному недоторканість його житла та  захист його права власності.

Враховуючи наведене, суд вважає, що
підстави, які спонукали позивачів звернутися до суду з даним позовом є
підставними та підлягають до задоволення в повному обсязі. Судові витрати
позивачка залишила за собою.

Керуючись  ст.ст. 10, 11, 58, 60, 209, 212, 213, 214,
215, 218, 223  ЦПК України,  ст.ст.15, 16, 321, 386, 391 ЦК України, ст.
109 ч.1, ст.116 ч.3 Житлового  кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Змінені позовні вимоги ОСОБА_1
задовольнити.

Виселити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 із житлового
будинку АДРЕСА_1 без надання їм іншого житлового приміщення.

Зобов'язати ОСОБА_4 та членів її сім'ї
усунути перешкоди в користуванні належним ОСОБА_1 на праві приватної власності,
нежитловим приміщенням - літньою кухнею, яка являється допоміжною спорудою до
будинку АДРЕСА_1, шляхом звільнення приміщення.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4
ст.295 ЦПК України.

Головуюча:      О.Б. Бліщ