ЯЛТИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
м е н е м   У к р а ї н и
року          Ялтинський міський суд
Автономної Республіки Крим
головуючого, судді
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ялтинського міського
суду Автономної Республіки Крим цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1до
ОСОБА_2, ОСОБА_3про усунення перешкод у здійсненні права користування своїм
майном шляхом вселення,
ОСОБА_1. звернувся до Ялтинського міського
суду Автономної Республіки Крим із зазначеною позовною заявою в порядку
процесуальних вимог цивільного судочинства і просить суд :
-               Зобов'язати відповідачів усунути
перешкоди у здійсненні права володіння та користування 1/3 часткою квартири
АДРЕСА_1, вселивши його у зазначену квартиру.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач є
власником 1/3 частки квартири, відповідачі чинять йому перешкоди у здійсненні
права користування своїм майном, не допускаючи його у квартиру.
Керуючись приписами ст. 10 ч. 4 ЦПК України, суд
роз'яснював позивачу право змінювати підстави та предмет позову, зокрема, щодо
визначення порядку користування спільним майном, але такі процесуальні права
реалізовані під час розгляду справи не були.
Позивач подав заяву з додатковими позовними вимогами,
проте ухвалою, яку було постановлено без виходу до нарадчої кімнати у судовому
засіданні, суд відмовив в її прийнятті, зважаючи на те, що позивач не має права
заявляти додаткові позовні вимоги, і така заява не відповідає вимогам ст. 119
Відповідачка ОСОБА_2, не визнала позовної
заяви з тих підстав, що вона разом з другим відповідачем є співвласниками
квартири кожен по 1/3 частки, квартира зайнята для проживання сім'ї відповідача
ОСОБА_3 . і вселення позивача ОСОБА_1. є неможливим.
Відповідач ОСОБА_3. у судове засідання не
з'явився, був повідомлений у встановленому процесуальним законом порядку про
дату, час та місце судового розгляду.
Особи, які беруть участь у справі, не заявили у суді, що факти, які мають
значення для справи, їм відомі особисто, тому не вирішувалось питання про їх
допит в якості свідків згідно зі ст. 184 ЦПК України.
Вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та дослідивши
відповідні докази, суд дійшов висновку, що позов є необґрунтованим і
задоволенню не підлягає з таких підстав.
Позивачем заявлений позов про усунення перешкод у здійсненні
права користування та  розпорядження 1/3
часткою квартири АДРЕСА_1 шляхом вселення.
На підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме
майно від 27 червня 2001 року ОСОБА_1., ОСОБА_3 . є власниками кожен по 1/3
частки зазначеної квартири, що підтверджується копією Витягу з реєстру права
власності на нерухоме майно від 19 квітня 2006 року. На підставі договору
дарування (реєстрований № 2480 за 2006 р.) ОСОБА_2 . також є власницею 1/3
зазначеної частки квартири.
Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має
право вимагати усунення  перешкод  у здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.
Негаторним є позов власника до особи, яка чинить
перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження відокремленою річчю
(майном). При цьому такий спосіб захисту є застосовним у спорах між
співвласниками за умови визначення порядку користування майном (визначення
реальних часток, які індивідуалізовані в натурі). Національна правова система
конкуренції позовів не визнає, спір між співвласниками спільного майна за
негаторним позовом може вирішуватись лише в разі поділу майна або визначення
порядку користування.
Зважаючи на те, що ідеальною часткою є лише уявлення про
її вартість безвідносно до реальних потрібностей, які така річ задовольняє,
пред'явлення позову про усунення перешкод у здійсненні права користування
ідеальною часткою є з правової точки зору хибним.
Сторони у судовому засіданні визнали, що реальний поділ
квартири не здійснювався, порядок користування спільним майном між власниками
спосіб позивача у спірну квартиру породить правову невизначеність і
конфлікт між співвласниками на ґрунті втручання в особисте життя, що могло б
попередити визначення порядку користування квартирою.
Оскільки згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні
справи в межах заявлених позовних вимог, за встановлених обставин позов про
усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження ідеальною
часткою є безпідставним.
Такі висновки суду не можуть тлумачитись як порушення
прав власника ОСОБА_1., проте такі права він має реалізовувати у встановлений
законом спосіб, і вправі пред'являти позовні вимоги до інших співвласників про
усунення перешкод у здійсненні права користування квартирою після визначення
порядку користування нею.
Таким чином, розглянувши справу в присутності сторін,
повно та всебічно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх  доказами, суд дійшов висновку, що позовна
заява не підлягає задоволенню.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на
підставі вимог статті 88 ЦПК України.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 13, 16, 391
ЦК України, ст. ст. 5, 10, 11, 15, 60, 61, 88, 158,
209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу
України, суд
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про усунення перешкод у здійсненні права користування своїм майном шляхом
вселення - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку
до Апеляційного суду Автономної Республіки Крим через Ялтинський міський суд
шляхом подачі в десятиденний  строк з
наступного дня після його проголошення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги або в порядку
ст. 295 ч. 4 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, що передбачені ст.
ст. 223, 294 ЦПК України.

СУДДЯ -