Справа № 22-9340/2007 р. Головуючий
Доповідач Голубинський A.M.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2008 року                                                                              м.
Донецьк

Апеляційний суд
Донецької області у складі:

головуючого
судді Голубинського А.М.. суддів Лук'янової С. В., Соломахи Л.І.

при секретарі
Голубцові А.В.

за участю
представника позивачів -
ОСОБА_1

розглянув
у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою відповідача Державного підприємства Добропіллявугілля" ВП „Шахта
Новодонецька" на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької
області від 20 листопада
2007 року у
справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
Державного підприємства „Добропіллявугілля" ВП „Шахта Новодонецька"
про відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб які брали участь у справі,
перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд, -

встановив:

В
апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення
Добропільського міськрайонного суду від 20
листопада 2007 року
через порушення судом норм процесуального права та ухвалення нового рішення
суду про відмову у задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що суд
неналежним чином вивчив матеріали справи і не встановив обставин, якими
обґрунтовувалися вимоги позивачів, а також наявність доказів моральної шкоди і
страждань позивачів. Не врахував суд першої інстанції і те, що позивачі не
вказали із яких міркувань вони виходили, визначаючи розмір моральної шкоди, а
також не надали ніяких доказів у підтвердження спричинення їм моральних
страждань.

Рішенням
Добропільського міськрайонного суду від 20
листопада 2007 року
частково задоволені зазначені позови і з відповідача на користь позивача
ОСОБА_2, в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнуто 30 тисяч гривень, а
на користь ОСОБА_3 стягнуто
у відшкодування моральної шкоди 5000
гривень..

Цим
рішенням встановлено, що позивачка ОСОБА_2
є дружиною, а позивач ОСОБА_3
сином ОСОБА_2, який
перебував у трудових відносинах з відповідачем, працюючи у ВП шахті
„Новодонецька" гірничим робітником очисного забою п"ятого розряду
дільниці № 4.

17 листопада 2007 року під час
виконання трудових обов'язків з ОСОБА_2 стався нещасний випадок, внаслідок
якого він загинув. Шкода життю ОСОБА_2
спричинена з вини відповідача.

2

Суд не прийняв до уваги
доводи відповідача
про ненадання позивачами доказів у підтвердження моральних страждань, оскільки
сам факт втрати чоловіка та батька є причиною моральних страждань.

Суд
прийшов до висновку, що позов про відшкодування моральної шкоди є
обґрунтованим, оскільки були порушені права позивачів, їм з вини відповідача
спричинена моральна шкода: позивачі втратили рідну їм людину і ця втрата не
може бути відновлена. Все це призвело до порушення їх звичного способу життя,
постійних душевних страждань, що вимагає додаткових зусиль для організації
життя, і це має бути компенсовано належним чином.

Визначаючи
розмір суми у відшкодування моральної шкоди позивачам, суд виходив із розміру
їх позовних вимог, порушення нормального укладу життя позивачів, характеру і
ступеня моральних страждань, яких вони зазнали, а також з урахуванням
розумності та справедливості і правильно прийшов до висновку про часткове
задоволення позову та стягнення на користь позивачки ОСОБА_2 тридцять тисяч
гривень, а на користь ОСОБА_3
п"ять тисяч гривень.

Апеляційний
суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає через наступне.

Відповідно
ст..308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи
справу, суд першої інстанції повно, всебічно і об'єктивно перевірив доводи і
заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав правильну правову оцінку
і дійшов правильного висновку про те, що саме відповідач зобов'язаний
відшкодувати позивачам моральну шкоду, спричинену смертю їх рідної людини, а
саме чоловіка та батька. Цей висновок суду ґрунтується на вимогах ст. 1167, ч.2
ст. 1168 ЦК України.

Відповідно
вимогам ст.. 10 ЦПК
України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень. Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає
цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно
ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази надаються сторонами
та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у
сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.; доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи
викладене, апеляційний суд вважає, що надані сторонами і досліджені судом
першої інстанції докази дозволили останньому зробити висновок про спричинення
відповідачем кожному з позивачів моральної шкоди. Правильним є висновок суду
першої інстанції і про те, що втрата позивачами батька та чоловіка, не може
бути відновлена, ця втрата призвела до порушення звичного способу життя
позивачів, тягне за собою їх постійні душевні страждання. Все це вимагає від
позивачів додаткових зусиль для організації свого життя.

Довід
апеляційної скарги про те, що суд неналежним чином вивчив матеріали справи і не
встановив обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, а також наявність доказів
моральної шкоди і страждань позивачів, спростовується матеріалами справи і тому
не є підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Визначаючи
розмір суми, яка підлягає стягненню на користь кожного з позивачів у
відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із розміру позовних
вимог, порушення нормального укладу життя позивачів, характеру і ступеня
моральних страждань і тому прийшов до висновку про часткове задоволення позову
і стягнення на

3

користь
позивачки ОСОБА_2 тридцять тисяч гривень, а на користь ОСОБА_3 п"ять тисяч
гривень. Саме ці суми відповідає обставинам справи, наданим сторонами доказам
та принципам розумності, виваженості і справедливості. Апеляційний суд не
знаходить підстав для зміни суми, стягнутої рішенням суду першої інстанції.
Довід апеляційної скарги про те, що позивачі не вказали із яких міркувань вони
виходили, визначаючи розмір моральної шкоди, а також не надали ніяких доказів у
підтвердження моральних страждань, також спростовується матеріалами справи,
оскільки позивачі втратили рідну людину, 1
ця втрата не може бути поновлена ні за яку грошову суму.

Доводи
апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що призвело
або могло призвести до неправильного вирішення справи. Тому рішення суду першої
інстанції, є законним і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.
ст. 307, 308, 315 ЦПК
України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу відповідача Державного підприємства „Добропіллявугілля" " ВП
„Шахта Новодонецька" відхилити.

Рішення
Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20 листопада 2007 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у

касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з

дня
набрання законної сили.