Справа №22-ц-260/2008 р.                Головуючий 1
інстанції: Золотарьова
відшкодування шкоди       Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 січня
2008 року                                                                        м.
Харків

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області
у складі:

Головуючого,
судді Ізмайлової Г.Н.

Суддів Ситнік
О.М., Кокоші В.В.

За участі
секретаря Кругової І. С

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1

На рішення
Київського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2007 року

За
позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС у Харківській області, Лінійного
відділу у метрополітені Головного управління МВС у Харківській області,
Управління Державного казначейства у Харківській області про відшкодування
майнової та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

До суду
з позовом звернулася ОСОБА_1, яка вказувала, що 2 серпня 2006 року ОСОБА_2,
знаходячись на службі у якості міліціонера батальйону міліції №2 відділу
охорони Харківського метрополітену ХМУ УМВСУ у Харківській області, отримавши
табельну зброю, на станції метрополітену „Московський проспект" у м.
Харкові, о 19 годині 20 хвилин смертельно поранив її чоловіка, ОСОБА_3, та
тяжко поранив ОСОБА_4, брата ОСОБА_3, які намагалися припинити протиправні дії
ОСОБА_2 відносно ОСОБА_5 Смерть чоловіка, ОСОБА_3, спричинила ОСОБА_1 моральні
страждання, які вона оцінила у 200000 грн. В наступному збільшила розмір
моральної шкоди до 500000 грн. Просила стягнути кошти з ГУ МВСУ у Харківській
області, оскільки ОСОБА_2 спричинив смерть її чоловікові у службовий час
пострілом із табельної зброї.

Відповідачі
проти позову заперечували, вказуючи, що ОСОБА_2 спричинив смерть ОСОБА_3 у той
час, коли ОСОБА_3 здійснював дії, спрямовані на припинення протиправних дій
ОСОБА_2 відносно його знайомої ОСОБА_5 і не пов'язані із службовим становищем
ОСОБА_2 та виконанням ним службових обов'язків.

Рішенням
Київського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2007 року у позові
ОСОБА_1 відмовлено.

ОСОБА_1
у апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення
про задоволення її позовних вимог, оскільки судом невірно застосовано норми
матеріального права та зроблено висновки, які не відповідають обставинам
справи.

Колегія
суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, які з'явилися, вивчивши
матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги вважає, що вона
задоволенню не підлягає.

Судом
першої інстанції вірно встановлено обставини справи , які не заперечуються
сторонами і свідчать , що 02.08.2006 року ОСОБА_2, який перебував на службі у
ХДУ УМВС у Харківської області на посаді міліціонера батальйону міліції № 2
відділу охорони Харківського метрополітену отримав особисту табельну зброю,
пістолет „Макарова" та 16 патронів до нього.

Однак не
прибувши на місце несення служби, ОСОБА_2, знаходячись у стані алкогольного
сп'яніння прибув на станцію метро „Московський проспект", побачивши, що
ОСОБА_5 зайшла до підсобного приміщення, витягнув її із цього приміщення

і почав
спричиняти удари руками ногами, а потім, діставши пістолет „Макарова":
зробив три постріли, від яких ОСОБА_5 померла.

У цей
час ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які бачили вказані події, хотіли зупинити протиправні
дії ОСОБА_2 та надати допомогу ОСОБА_5. Але ОСОБА_2, вистрілив із табельної
зброї та поранив ОСОБА_3, від отриманої рани ОСОБА_3 помер. Також ОСОБА_2
поранив і ОСОБА_4, який отримав тяжкі тілесні ушкодження. Після цього ОСОБА_2
застрелився сам.

Вказані
протиправні дії ОСОБА_2 скоїв із особистих неприязних стосунків із ОСОБА_5

Зазначені
обставини підтверджуються постановою про закриття кримінальної справи стосовно
померлого від 10.10.2006 року, яка ніким не оскаржена та є чинною (а.с. 5-20).

Такі
висновки вбачаються і з постанови про відмову у порушенні кримінальної справи
від 13.07.2007 року, якою у порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_2 за
ч.3 ст. 365 КК України відмовлено (а.с. 21-23).

Вказана
постанова ніким не оскаржена і є чинною.

За
загальними правилами ст. ст. 1166, 1167 ЦК
України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини,
крім випадків, встановлених ч. 2 ст. 1167 ЦК
України.

Моральна
шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або
юридичної особи, яка її завдала:

1.
якщо шкоду завдано каліцтвом іншім ушкодженням здоров'я
або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2.
якщо шкода завдана фізичної особі внаслідок її незаконного
засудження чи незаконного прийняття до адміністративної відповідальності.

3.
в інших випадках встановлених законом.

Тобто на
розвиток та уточнення загальних вимог, передбачених ст.ст. 8, 56 Конституції
України, ст. 1167 ЦК України уточнює випадки, за яких можливо відшкодування
шкоди незалежно від вини у її спричиненні та вказано, що такі випадки повинні
бути передбачені у законодавчому акті.

Позивачка
посилається на ст. ст. 1172, 1173 ЦК
України як на спеціальні норми, які передбачають випадки такої
відповідальності.

Однак, у
даному випадку судом першої інстанції правильно зазначено, що юридична особа,
роботодавець, відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником лише під час
виконання ним своїх службових обов'язків.

ОСОБА_2
спричинив смерть ОСОБА_3
не у зв'язку з виконанням останнім своїх службових обов'язків.

Ст. 1173
ЦК України
передбачає відшкодування шкоди, завданої органом державної влади чи органом
місцевого самоврядування. Але і у даному випадку мова йде про спричинення шкоди
саме при реалізації працівниками вказаних органів повноважень державної влади
чи у царині місцевого самоврядування, чого не було в діях ОСОБА_2

Ст. 1176
ЦК України
передбачає відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури
або суду.

Колегія
суддів вважає, що судом першої інстанції вірно вказано на помилковість позицій
позивачки, що ОСОБА_2, спричиняючи смерть ОСОБА_3, діяв як працівник міліції
при виконанні службових обов'язків, бо він перебував на місці несення служби та
діяв як фізична особа, у зв'язку зі своїми особистими стосунками.

Також
вірно зазначено на те, що виниклі правовідносини не підпадають під дію Закону
України „Про міліцію" в контексті відшкодування шкоди.

Керуючись
ст. ст. 303,
304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313,
315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Київського районного суду м. Харкова від 16 листопада 2007 року залишити без
змін.

Ухвала
набирає чинності негайно, але може бути оскаржена до Верховного Суду України
протягом 2 місяців від дня її проголошення.