Справа №2-808 / 08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

11 червня 2008 року.                                                                                 м.
Ніжин

Ніжинський
міськрайонний суд Чернігівської області

в складі:
головуючого-судді Кобилецького І.Ф.,

при секретарі
Примушко Н.М.,

за участю:
позивачки ОСОБА_1,

третіх осіб
-  ОСОБА_3., ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Лосинівської селищної
ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання права власності на
спадкове нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В:

12.05.2008
року ОСОБА_1.,ОСОБА_2 звернулися в суд з позовною заявою до Лосинівської
селищної ради Ніжинського району Чернігівської області в якій просять визнати
за ними, в рівних частинах за кожною, право власності на 1/3 частину житлового
будинку з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1

В
обгрунтування своїх позовних вимог позивачі посилаються на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_5, котрий доводився чоловіком ОСОБА_1. та батькомОСОБА_2

Після його смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину житлового будинку з
надвірними будівлями і спорудами, розташованих по АДРЕСА_1, а  2/3 частини даного будинку належать на праві
спільної часткової власності їм.

Після смерті ОСОБА_5 залишив заповіт від 27.01.2003 року, посвідчений
виконкомом Лосинівської селищної ради, згідно якого заповідав все належне йому
майно онукам ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Проте ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заяви про прийняття спадщини до нотаріальної
контори не подавали і спадщини не прийняли.

Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі неприйняття спадщини
спадкоємцями за заповітом, право на спадкування мають особи, визначені у ст.
1261-1265 ЦК України.

А оскільки вони являються спадкоємцями за законом першої черги, на день
смерті спадкодавця проживали разом із ним, то у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК
України  вони  вважаються такими, що прийняли спадщину,
оскільки заяви про відмову від спадщини вони не подавали.

Незважаючи
на факт прийняття ними спадщини, вони не можуть отримати в нотаріальній конторі
свідоцтво про право власності на спадкове майно, оскільки ця частина будинку не
зареєстрована на праві власності за покійним в Ніжинському МБТІ і
правовстановлюючі документи на неї відсутні.

Проте даний будинок, станом на 15.04.1991 року, мав статус колгоспного
двору, членами якого являлись три особи: покійний ОСОБА_5, голова колгоспного
двору, та вони, його дружина та дочка.

І тому відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про власність",
який вступив в закону силу з 15.04.1991 року, майно придбане внаслідок спільної
праці членів сім"ї колгоспного двору, є спільною сумісною власністю цих
членів.

Проте за життя покійний ОСОБА_5 не оформив право власності на належну йому
частину будинку з надвірними будівлями та спорудами.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1., котра за дорученням представляла і
інтереси позивачкиОСОБА_2, повністю підтримала заявлені ними в позовній заяві
вимоги і просила їх задовольнити.

Треті особи по справі: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснили, що
вони доводились внуками покійному ОСОБА_5., котрий склав на їх ім"я
заповіт на все належне йому майно. Проте після смерті ОСОБА_5. вони з заявами
про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались, спадщини не
приймали і на неї не претендують. Тому просили задовольнити позовні вимоги
позивачів.

Представник відповідача - Лосинівської селищної ради Ніжинського району за
викликом в судове засідання не з"явився. Від відповідача до суду надійшла
письмова заява про розгляд справи у відсутність їх представника, оскільки
Лосинівська селищна визнає позовні вимоги позивачів.

Тому
суд, з урахуванням думки позивачки та третіх осіб по справі, вважає можливим
розглянути справу по суті у відсутність представника відповідача по справі, на
підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши пояснення позивачки та третіх осіб по справі,  дослідивши матеріали справи, суд прийшов до
висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивачів з наступних
підстав.

В
матеріалах справи є копія свідоцтва про смерть ОСОБА_5., котрий помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно
до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов"язків           / спадщини  /  від
фізичної особи, яка померла / спадкодавця /, до інших осіб / спадкоємців /.

Ст.1217
ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за
законом.

Відповідно
до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у
заповіті.

В
матеріалах справи є копія заповіту
покійного ОСОБА_5. від 27.01.2003 року, який був посвідчений секретарем
Лосинівської селищної ради, з якої видно що покійний заповідав все належне йому
майно своєму онуку ОСОБА_3 та онуці ОСОБА_4

Також в судовому засіданні встановлено, що спадкоємці по заповіту         ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які являються
третіми особами по справі, спадщину після смерті ОСОБА_5. не прийняли, заяви
про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавали і на спадщину не
претендують, про що пояснили в судовому засіданні самі ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Ч.2 ст.1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, право на спадкування за законом одержують особи
визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Копією свідоцтва про укладення шлюбу позивачки ОСОБА_1., та копією
свідоцтва про народження позивачкиОСОБА_2, які є в матеріалах справи,
підтверджується, що вони доводились дружиною та дочкою покійного ОСОБА_5., і
тому, у відповідності до ст. 1261 ЦК України, вони являються спадкоємцями
першої черги за законом.

Довідкою-характеристикою
з Ніжинського МБТІ від 16 квітня 2008 року за №115 підтверджується, що 1/3
частка житлового будинку за АДРЕСА_1 зареєстрована заОСОБА_2, 1/3 - за
ОСОБА_1., а на 1/3 частку даного будинку право власності не зареєстровано.

В
судовому засіданні встановлено, що не зареєстрована на праві власності частка
спірного житлового будинку належала покійному ОСОБА_5.

І
про це пояснила в судовому засіданні позивачка по справі.

Це підтверджується довідкою з Лосинівської селищної ради Ніжинського району
Чернігівської області за №78 від 16.04.2008 року про те, що будинок за
АДРЕСА_1, станом на 15.04.1991 року мав статус колгоспного двору, членами якого
були:

ОСОБА_5- голова двору, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1,

ОСОБА_1- дружина голови двору,

ОСОБА_2, дочка голови двору.

А відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про власність", який
вступив в закону силу з 15.04.1991 року, майно придбане внаслідок спільної
праці членів сім"ї колгоспного двору, є спільною сумісною власністю цих
членів.

Також
довідкою з Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області
за №78 від 16.04.2008 року підтверджується, що на день смерті ОСОБА_5.,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з ним були зареєстровані та постійно проживали в
будинку по АДРЕСА_1 дві особи: його дружина - ОСОБА_1 і дочка - ОСОБА_2, які
проживали в будинку і на протязі шести місяців з дня смерті ОСОБА_5.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не
заявив про відмову від неї.

А
оскільки позивачі постійно проживали разом із спадкодавцем в будинку АДРЕСА_1
до дня його смерті, тобто на час відкриття спадщини, то вони вважаються такими,
що прийняли спадщину, оскільки протягом строку встановленого ст. 1270 ЦК
України, вони не заявили про відмову від неї.

А
оскільки позивачі не можуть отримати в нотаріальній конторі свідоцтва про право
власності на спадкове майно через відсутність первинної реєстрації права
власності на дане майно за покійним, то за ними слід визнати право власності на
дане майно.

Керуючись
ст.213-215 ЦПК України, ст. 1216, 1217, 1223, 1261, 1268 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні
вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити і визнати за ними право власності на 1/3
частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого
по АДРЕСА_1, що залишилась після померлого, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, в рівних
частках за кожною, тобто по 1/6 частці за кожною.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду
Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку передбаченому
ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя
:                                   Кобилецький
І.Ф.