Красногвардійський районний суд
справа 2-0098/2008
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е  М     У К Р А Ї Н И

15 вересня 2008 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого: судді
Руденко М.А.

за участю
секретаря
Сорокіної А.С.

представника позивачки
ОСОБА_1

представника відповідачів
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, який є опікуном неповнолітньої   ОСОБА_7, третя особа: Третя дніпропетровська
державна нотаріальна контора про визнання права власності на частку майна у
спільній сумісній власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_3 звернулась з позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_5,ОСОБА_6 - опікуна неповнолітньої ОСОБА_7, третя особа: Третя
дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на
частку майна у спільній сумісній власності.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказала на те, що вона на
протязі 15 років проживала однією сім&cent;єю, та підтримувала фактичні шлюбні відносини з ОСОБА_8 -
чоловіком відповідачки ОСОБА_4, батьком ОСОБА_5 та дідом  неповнолітньої ОСОБА_7, батько якої ОСОБА_9
помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Від фактичних сімейно-шлюбних стосунків з ОСОБА_8 у них
народився син - ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно якого ОСОБА_8 визнав
батьківство. За період сумісного проживання однією сім&cent;єю  ними було придбане наступне майно: автомобіль
“Ніссан-Алмера 1,5 МТ Люкс”, квартира АДРЕСА_1, не житлове приміщення № 60 за
адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Вокзальна, 8 на першому поверсі житлового
будинку А-5, та грошові кошти внесені на рахунок ОСОБА_8 НОМЕР_1 у відділенні
Державного ощадного банку України
№ 6719/0137, з залишком вкладу у сумі 16969,81 грн. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8
помер. Після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина. Спадкоємцями за законом є
жінка померлого - ОСОБА_4, його донька - ОСОБА_5, неповнолітня онука ОСОБА_7
1992 року народження, батько якої ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто раніше
спадкодавця та неповнолітній її син - ОСОБА_10 1994 року народження.
Відповідачі, що є спадкоємцями за законом, не визнають  її права на частку у вищевказаному майні.
Окрім того, її та ОСОБА_8 неповнолітній син ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає
разом з нею та знаходиться на її утриманні часто хворіє, у зв'язку з чим вона
повинна була звертатися до лікарів та проводити курс лікування сина, нести
додаткові витрати для його лікування, нормального фізичного та духовного
розвитку, оскільки його батько ОСОБА_8 помер. Однак її заробітної плати та одержуваної
на сина  пенсії недостатньо для цього.
Тому вона, вважаючи, що її частка у спільній сумісній власності  на
квартиру, нежитлове приміщення та залишок вкладу має бути збільшена,
просила визнати за нею право власності на 2/3 частини  квартири АДРЕСА_1, нежитлового приміщення №
60 за адресою: м. Дніпропетровськ,                       вул. Вокзальна, 8 на
першому поверсі житлового будинку А-5 та залишку грошових коштів внесених на
рахунок ОСОБА_8 НОМЕР_1 у відділенні Державного ощадного банку України №
6719/0137 у сумі 11 313,20 грн., 2/3 автомобіля «Нісан-Альмера 1,5 МТ Люкс» ,
державний НОМЕР_2.

За клопотанням позивачки ухвалою Красногвардійського районного суду                                       м.
Дніпропетровська позовні вимоги щодо визнання права власності на 2/3 частини
нежитлового приміщення № 60 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Вокзальна, 8
на першому поверсі житлового будинку А-5 виділене в  самостійне провадження.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі
та просила суд їх задовольнити. Пояснила, що з ОСОБА_8 проживала разом з 1991
року по день його смерті. В 1994 році у них народився син ОСОБА_10, разом
однією сім'єю вони проживали АДРЕСА_1 де й були зареєстровані з 2004 року. Вони
вели спільний бюджет, майно, що було придбане за період спільного проживання,
вважає спільпридбанним. Оскільки син ОСОБА_10 постійно хворіє вона просить
збільшити її частку в спільнопридбанному майні, тому, що вимушена нести
додаткові витрати на утримання їх з ОСОБА_8 спільного сина ОСОБА_10.

Відповідачі та їх представник за довіренністю ОСОБА_2 проти позовних вимог
заперечували, вказуючи на те, що спадкодавець ОСОБА_8 завжди до дня його смерті
проживав з своєю сім'єю, тобто з ними: дружиною ОСОБА_4  АДРЕСА_2. Про це свідчить довідка з місця
проживання від 29.09.1998 року, дані про
встановлення  у цієї квартирі
телефону та рахунків за його користування на ім'я ОСОБА_8, а також  довідка з поштового відділення  про надходження  поштової кореспонденції  на його ім'я за цією адресою.

На придбання ним нежитлового приміщення № 60 за адресою: м.
Дніпропетровськ,                   вул.
Вокзальна, 8 на першому поверсі житлового будинку А-5  вона -
ОСОБА_4  дала письмову згоду, яка
засвідчена приватним нотаріусом. Незадовго до своєї смерті ОСОБА_8  разом з дружиною ОСОБА_4 вирішили зробити
ремонт квартири, у якій вони проживали за адресою  кв. АДРЕСА_2, аванс за виконання робіт вносив
ОСОБА_8 Крім цього, про факт їхнього проживання однією сім'єю свідчать безліч
фотографій та свідків. Після смерті ОСОБА_8 вони - дружина та дочка померлого
несли усі витрати на поховання, їй - дружині ОСОБА_4 призначена пенсія за
померлого.   Тому усе майно, яке
зареєстровано на ім'я ОСОБА_8 є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4, і
позивачка не має ніякого  права на нього.
Про, те що у ОСОБА_8 був син ОСОБА_10 дізнались тільки на похоронах.

Суд, вислухавши пояснення позивачки ОСОБА_3, її представника, пояснення
відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5,ОСОБА_6 - опікуна неповнолітньої онукиОСОБА_7,
їхнього представника, показання свідків ОСОБА_11,                 ОСОБА_12,ОСОБА_13, ОСОБА_14
,ОСОБА_10, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21,ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26,  ОСОБА_27,             ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30,
дослідивши  матеріали справи,  вважає, що
позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Як  встановлено в судовому засіданні
позивачка тривалий час, а період з 1991 року по               25 квітня 2006 року, проживала
однією сім&cent;єю з ОСОБА_8 - чоловіком
відповідачки ОСОБА_4, батьком - ОСОБА_5, дідом - ОСОБА_7, батько
якої  ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Між позивачкою та ОСОБА_8 склалися
усталені відносини, що притаманні
подружжю. Від шлюбних стосунків у позивачки 19.12.1994 року народився
син - ОСОБА_10, відносно якого ОСОБА_8 встановив батьківство, що
підтверджується свідоцтвом про встановлення батьківства, виданим 12.06.1995
року Жовтневим відділом РАЦС         м.
Дніпропетровська, актовий запис № 63 (а.с.8).

Проживаючи однією сім&cent;єю  позивачка з
ОСОБА_8 мали спільний бюджет, підтримували шлюбно-сімейні відносини. За період
сумісного проживання позивачки однією сім&cent;єю з  ОСОБА_8 було
придбане наступне майно:  автомобіль
«Ніссан-Алмера 1,5 МТ Люкс», квартира АДРЕСА_1 та грошові кошти внесених на
рахунок ОСОБА_8 НОМЕР_1 у відділенні Державного ощадного банку України №
6719/0137. Залишок вкладу  у сумі  16 969,81 грн.

На момент придбання вказаного автомобілю за договором купівлі-продажу №
276/к-П від  27.09.2001 р.  позивачка проживала однією сім'єю  з ОСОБА_8 та неповнолітнім сином ОСОБА_10 у
трикімнатній квартирі АДРЕСА_3,  Ця
квартира була придбана. на ім&cent;я матері ОСОБА_8 - ОСОБА_31, яка до своєї смерті
ІНФОРМАЦІЯ_4  теж проживала з ними, що
підтверджується довідкою ЖЕК-2  про реєстрацію  їх усіх за вказаною адресою (а.с. 123). Про
те, що позивачка проживала однією сім'єю з ОСОБА_8 та неповнолітнім сином
ОСОБА_10 у 2001 році також свідчить довідки дитячого садка               № 314, який відвідував син
ОСОБА_10 з 1998 по 2001 рік та
характеристика зі СШ № 9, де він навчався у початкових класах.
(а.с.124). Крім того, це  підтверджується
свідоцтвом про реєстрацію автомобілю ТЗ, та показаннями свідків ОСОБА_32,
ОСОБА_12, ОСОБА_33,
ОСОБА_34, ОСОБА_17 , ОСОБА_35, ОСОБА_10, ОСОБА_19, що підтвердили той
факт, що Золотарьов спільно проживав з ОСОБА_3 та сином ОСОБА_10, у них був
спільний бюджет, разом відпочивали, були зареєстровані та проживали за однією
адресою, коли ОСОБА_8 помер, про смерть їх повідомила ОСОБА_3.

Проживаючи сумісно з ОСОБА_8 позивачка увесь час працювала, мала заробітну
плату, про що свідчить довідка ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська від
29.06.2006 року, яку вносила у загальний бюджет сім&cent;ї. Тому суд
вважає, що спірний автомобіль був  придбаний
внаслідок спільної праці позивачки та ОСОБА_8 як членів однієї сім&cent;ї і на
підставі ст. 17  діючого на той час
Закону "Про власність", є їх спільною сумісною власністю.
Оскільки  згідно з законом  вважається, що частки кожного  із співвласників   у праві спільної сумісної власності є
рівними, позивачка має право  власності
на 1/2 частину автомобілю.

Квартира АДРЕСА_1  придбана була
внаслідок   укладеного ОСОБА_8 договору №
97/159 від 8.11.99 р про часткову участь у будівництві жилого будинку № 3 по
пров. Верстатобудівний у м. Дніпропетровську. У 2002 році  ОСОБА_8 внесені були за вказану квартиру
кошти у сумі 126 284 грн. за
квитанціями до приходних ордерів АКБ “Прем&cent;єрбанк” від
25.03.2002 року на суму 60 000 грн., від 12.06.2002 року на суму 20 000 грн. та
від 07.11.2002 року на суму 45 699 грн. (а.с.148). 01.09.2004 року виконком
Дніпропетровської міської Ради видав на ім&cent;я ОСОБА_8
свідоцтво про право власності на нерухоме майно - кв. АДРЕСА_1 (а.с.16).

З 09.09.2004 року позивачка з неповнолітнім сином були зареєстровані за
вказаною адресою   у якості членів сім'ї
ОСОБА_8 (а.с. 128). На час укладання ОСОБА_8
договору про часткову участь у будівництві жилого будинку № 3 по пров.
Верстатобудівний, ним  було внесено
кошти  на загальну суму 126 284 грн, та
отриманно  свідоцтво про право власності
на вказану квартиру.

Позивачка проживала з ОСОБА_8 у трикімнатній квартирі АДРЕСА_3 однією
сім'єю, працювала та отримувала заробітну плату, яку вносила до спільного з ним
бюджету, що підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_10 довідками про заробітну
плату позивачки (а.с.21-24) .

З довідки ЖЕК-2 (а.с.128) вбачається,
що після отримання 06.09.2004 року свідоцтва на право власності на кв.
АДРЕСА_1,  09.09.2004 року за цією
адресою були прописані ОСОБА_8, позивачка та її
з ОСОБА_8 син у якості членів його сім'ї.

Як вбачається з п.3.2 Договору № 97/159
про часткову участь у будівництві учасник стає власником квартири на
підставі рішення міському м. Дніпропетровська, забудовником та реєстраційного
посвідчення, виданого МБТІ.

Оскільки свідоцтво про право власності на спірну квартиру на ім&cent;я ОСОБА_8
видано виконком Дніпропетровської міської Ради за № САА 120444 від 01.09.2004
року, а зареєстровано  у БТІ 06.09.2004
року реєстраційний № 7253222, правові відношення щодо цієї квартири суд
вважає  повинні регулюватися нормами  Сімейного та Цивільного кодексів України 2004
року.

Згідно ст.74  СК України у редакції,
що діяла до 22.12.06р. якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не
перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання,
належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено
письмовим договором між ними.

На майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між
собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Ст.368  ч. 4. ЦК України
встановлено,   що майно, набуте в
результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у
письмовій формі.

Згідно ч.2 ст.3  СК України  сім'ю складають  особи, які спільно проживають, пов'язані  спільним побутом, мають  взаємні
права та обов'язки.

На підставі цих норм закону вказана
квартира є спільною сумісною власністю позивачки з ОСОБА_8, бо вона, як жінка
ОСОБА_8, проживала з ним однією сім'єю, але не перебувала з ним у шлюбі, а
спірна квартира набута в результаті їхньої спільної праці та за спільні грошові
кошти, як  членів сім'ї.

Тому
суд приходить до висновку, що позивачка
на підставі ст. ст. 74,   70  СК  у
редакції,  що діяла на той час  та  на
підставі  ч.4 ст. 368, ч.2 ст.370 ЦК
України  має право  на її 1/2 частину.

Таке ж  право  на підставі ст.ст. 74,   70,
ч.2 ст.61  СК  у редакції,
що діяла до 22.12.2006р.  та  на підставі ч.4 ст. 368, ч.2 ст.370 ЦК
України  позивачка має на 1/2
частину   грошових коштів внесених   на
рахунок ОСОБА_8 НОМЕР_1 у відділенні Державного ощадного банку України №
6719/0137 з залишком вкладу  у сумі  16 969,81 грн.

Внески на рахунок ОСОБА_8 НОМЕР_1 у відділенні Державного ощадного банку
України № 6719/0137 з залишком вкладу
станом на  14.07.2006 року у сумі
16 969,81 грн., про що свідчить лист керуючого філії Правобережного ВОБ №
6719  від 18.07.2006 року № 2469 та
виписки з цього рахунку також були зроблені
у період 2005-2006 років.

Тобто вказані кошти на  рахунку
ОСОБА_8 НОМЕР_1 у відділенні Державного ощадного банку України придбані були у
період сумісного проживання позивачки  з
ОСОБА_8,  як жінки, однією сім'єю в
наслідок їхньої спільної праці та за спільні грошові кошти, як  членів сім'ї. Це стверджується не тільки
довідкою ЖЕК-2 (а.с.129), але і договорами про надання послуг кабельного
мовлення (а.ас. 130-132), укладеним ОСОБА_3 за місцем проживання - кв.
АДРЕСА_1,                         купівлі-продажу стекло
пакетів (а.с.146), які були встановлені у цієї квартирі у жовтні 2003 року,
купівлі-продажу №12 від 30.08.2005 року меблевого гарнітуру, де замовниками
вказані ОСОБА_3. та ОСОБА_8(а.с.172), ордером та накладної на поставку за
зазначеною адресою крісла, договором від 20.03.2004 року на виготовлення між
кімнатних дверей 8 шт., а  також довідкою
- характеристикою,  наданою школами № 9
та № 34 та показаннями свідків
ОСОБА_15, ОСОБА_22, ОСОБА_21, ОСОБА_34 , ОСОБА_36, що пояснила, що
померлий  ОСОБА_8 представляв знайомим
ОСОБА_3 як дружину, вони разом проживали в гуртожитку, потім на житловому
массиві Тополі, разом з матір'ю померлого ОСОБА_8, а в потім придбали квартиру
на провулку Верстатобудівельний. В вищевказаній квартирі була дитяча кімната,
ОСОБА_8 та ОСОБА_3. разом приймали гостей та жили однією сім'єю. Свідок
ОСОБА_37 пояснила також, що сусідкою ОСОБА_8 та ОСОБА_3, їх квартири
розташовані поруч за адресою пров. Верстатобудівельний, померлий ОСОБА_8 жив
однією сім'єю з ОСОБА_3 та сином ОСОБА_10, вона його бачила щодено зранку та
ввечері до теперішнього часу була впевнена, що ОСОБА_8 та ОСОБА_3. чоловік та
дружина.

Що стосується позовних вимог про визнання за позивачкою права власності на
2/3 частини вказаного майна,  то вони не
підлягають задоволенню.

Згідно ч.3 ст.70  СК за рішенням суду
частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають
діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір
аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування. У даному випадку мова йде  не про стягнення аліментів, а про одержувану
позивачкою на сина пенсію, призначену у розмірі 1545,42 грн. у зв'язку зі
смертю ОСОБА_8

Беручи до уваги вказаний розмір пенсії, суд вважає, що інтереси
неповнолітнього сина позивачки   будуть
задоволені  і без збільшення  її частки
у спільній сумісній власності на майно з ОСОБА_8, тому не знаходить
підстав для  задоволення позову у цієї
частині.

Суд критично відноситься до посилань
відповідачів на  те, що
спадкодавець ОСОБА_8 завжди до дню його смерті проживав з своєю сім'єю, тобто з
дружиною ОСОБА_4 та дочкою ОСОБА_4 за адресою
кв. АДРЕСА_2 протиречить фактично встановленим по справі  обставинам та зібраним вищевказаним доказам.
Оскільки як видно з пояснень свідків як з боку позивача та із боку відповідачів
ОСОБА_8 завжди підтримував добрі стосунки з ОСОБА_4 та донькою ОСОБА_4 та
спілкувався з онуками, матеріально допомагав ОСОБА_4. Однак як підтверджується
поясненнями свідків ОСОБА_15 ОСОБА_8 залишив ОСОБА_4 трикімнатну квартиру на
житловому массиві Тополя, постійно проживав АДРЕСА_1, разом з ОСОБА_3 та сином
ОСОБА_10. Факт постійного проживання позивачки з ОСОБА_8 також підтвердила свідки  ОСОБА_16, ОСОБА_27.

Щодо письмової згоди, яку давала
ОСОБА_4 на придбання ОСОБА_8 нежитлового приміщення № 60 за адресою: м.
Дніпропетровськ, вул. Вокзальна, 8 на першому поверсі житлового будинку А-5 то
це слід розглядати у даному випадку як формальне додержання вимог ч.3 ст.65 СК
України, бо шлюб ОСОБА_4 на той час не був припинений в встановленому ст.104
СК  України порядку.

Що стосується посилання на внесення ОСОБА_8 авансу за виконання робіт по
ремонту   квартири, у якій проживає  відповідачка
за адресою  АДРЕСА_2,  а також  на
безліч  доданих до справи  фотографій, а також на понесені витрати на
поховання ОСОБА_8 та призначена ОСОБА_4 пенсія за померлого то усі вони не
спростовують факту сумісного проживання ОСОБА_8 з позивачкою однією сім'єю у
період придбання спірного майна і тому не можуть бути підставами  для відмови їй у позові.

Згідно вимогам ст. 88 ЦПК України підлягають задоволенню вимоги позивачки
щодо стягнення з відповідачів понесених нею судових витрат  у сумі
1730 грн. , що складає судовий збір та витрати на інформаційно-технічне
забезпечення, що стосується вимог позивачки про компенсацію сплаченних витрат
на правову допомогу в, яка надавалася позивачці згідно  договору від 06.11.2006 року, укладеного з
Адвокатським об'єднанням “Адвокатська компанія “Верітас” (договір № 3374-И
)  та підтверджена квитанціями, суд
вважає за необхідне стягнути 5 000 грн.

Усього судові витрати у сумі  6730 грн. підлягають стягненню з відповідачів
у рівних частках.

Беручи до
уваги наведене та керуючись ст. 17 Закону "Про власність", ст. ст. 3,
61 ч.2, 3 ст.70, 74 СК України, ст. ст. 368 ч.4, 370 ч.2 ЦК України, ст. ст.3,
58, 59, 79, 81, 88, 114, 209, 210, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3
задовольнити частково.

Визнати за   ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку
автомобіля “Ніссан-Алмера 1,5 МТ Люкс” держ. НОМЕР_2.

Визнати за ОСОБА_3 право
власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1

Визнати за  ОСОБА_3 право власності на 1/2  частину залишку  грошових коштів, внесених на рахунок ОСОБА_8
НОМЕР_1 у відділенні Державного ощадного банку України № 6719/0137 у сумі 11
313,20 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_3 з
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках судові витрати у сумі 6 730 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі через
Красногвардійський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом двадцяти днів
апеляційної скарги з подачею її копії до апеляційного суду.

Суддя
М.А.Руденко