Справа №2-2517/08р.
Печерський районний суд м. Києва
в складі: головуючого -судді                                Цокол Л.І.
розглянувши у відкритому   судовому засіданні в приміщенні  суду в м. Києві цивільну справу за  позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частину нежитлових
приміщень, які є спільною сумісною власністю ,
Позивач ОСОБА_1 звернулась до
суду і просить поділити нежитлові приміщення з№1 по №12 (групи приміщень №81)
по вул.. Анрі Барбюса ,№16 (літера А) загальною площею 195,50кв.м., визнавши за
нею і відповідачем по Ѕ частин . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час
знаходження в шлюбі нею спільно з відповідачем було придбано вищевказане
нерухоме майно, яке відповідач оформив на своє ім'я, що в даний час позбавляє
її можливості реалізувати своє право на вказане майно.
Представник відповідача ОСОБА_3
позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення посилаючись на те,
що між ними, як подружжям була досягнута
домовленість, відповідно до якої придбані нежитлові приміщення по вул..
А. Барбюса будуть оформлені на  ім'я  відповідача як єдиного власника, а позивач
набуває права власності на квартиру АДРЕСА_1
Суд вислухавши пояснення
позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_3,
дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ст. 60 Сімейного
кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу ,належить дружині та
чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з
них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ,
набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до ст. 70 Сімейного
кодексу України  у разі поділу майна, що
є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та
чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним
Під час судового розгляду
встановлено, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2. знаходяться в зареєстрованому шлюбі
з 29 травня 1996 року.
15 травня 2004 року  ОСОБА_2 було укладено  договір про 100 відсоткове інвестування  об'єкта інвестування, а саме внесено кошти у
сумі 1 224 248гривень, що підтверджено довідкою №642 від 14 серпня 2006 року
виданою АКБ «Аркада».
01 березня 2007 року Головним
управлінням комунальної власності м. Києва було видано на ім'я ОСОБА_2
Свідоцтва про право власності на нежилі приміщення з №1 по №12 (групи приміщень
№81) по вулиці Анрі Барбюса ,№16 (літера А) загальною площею 195,50 кв. м. у
Печерському районі м. Києва, яке в подальшому 19 березня 2007 року було
зареєстровано відповідно до вимог чинного законодавства.
Вищевикладені обставини справи
свідчать про те, що  нежитлові приміщення
були придбані за час шлюбу подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а отже є їх спільною
Суд відхиляє посилання
відповідача ОСОБА_2 про те, що  між ним
та позивачем була домовленість щодо вказаного майна, оскільки такі посилання не
підтверджені відповідними доказами.
Не встановлено і під час
судового розгляду, що нежитлові приміщення були придбані за кошти , що належали
відповідачу особисто  або після
припинення шлюбних відносин.
Отже суд виходить з того , що за
час шлюбу сторонами були придбані нежитлові приміщення, частки в яких є
Судові витрати підлягають
відшкодуванню  виходячи з вартості частки
На підставі викладеного та
керуючись ст.  16 ЦК України, ст.ст. 60,
61,69-71 Сімейного кодексу України, ст. ст. 8,10,60,208,212,213,214,215 ЦПК
України, суд -
Позов задовольнити. Поділити
спільне майно подружжя наступним чином.
Визнати за  ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину
нежитлових приміщень з №1 по №12 (групи приміщень №81) по вул.. Анрі Барбюса в
м. Києві  ,№16 (літера А) загальною
Іншу Ѕ частину  нежитлових приміщень з №1 по №12 (групи
приміщень №81) по вул.. Анрі Барбюса в м. Києві
,№16 (літера А) загальною площею 195,50кв.м. залишити у власності
Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 судові витрат в розмірі 865гр.
Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження протягом десяти
діб та подальшої подачі апеляційної скарги протягом двадцяти діб.

Суддя