Справа
№ 2-117
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

„30” вересня 2008
року          Великобурлуцький районний
суд

Харківської області

в складі
головуючого   -    судді
РИКОВА М.І.

при
секретарі                       ДРИЛЬ
Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні
в залі суду в смт. Великий Бурлук справу за позовом ОСОБА_1до ПРИВАТНОГО
СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОГО ПІДПРИЄМСТВА «УКРАЇНА»,  ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ
«ЗОРЯ», за участю третіх осіб на стороні відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3та
ОСОБА_4 про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі
та компенсації за вимушений прогул,-

в с т а н о в и в:

04
квітня 2008 року ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до приватного
сільськогосподарського підприємства (далі ПСП) “Україна” Великобурлуцького
району Харківської області про поновлення на роботі на посаді директора,
стягнення компенсації за вимушений прогул за період з 12 травня 2007 року по
час поновлення на роботі та стягнення витрат по оплаті правової допомоги.

На
обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1. вказав, що він знаходився в трудових
правовідносинах з ПСП „Україна” і займав посаду директора. 12 травня 2007 року
його було звільнено з займаної посади за п.2 ст.40 КЗпП України. На час звільнення
у відповідача були відсутні документи, які підтверджували би висновки про
виявлення невідповідності його займаній посаді. Вважав, що його звільнили з
займаної посади без достатніх підстав, чим були порушені його права.

04
червня 2008 року позивач заявив клопотання про залучення до участі у справі в
якості співвідповідача товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ)
„Зоря” (а.с.37).

В судовому засіданні
позивач уточнив свої позовні вимоги, наполягав: поновити його на роботі в
якості директора ТОВ «ЗОРЯ», зобов»язати відповідача виплатити заборгованість
по заробітній платі, яка виникла в зв»язку з порушенням оплати праці за період
з 12 грудня 2006 року по 12 травня 2007 року в розмірі 6 600 грн. 00 коп.,
сплатити компенсацію за вимушений прогул з 12 травня 2006 року по час прийняття
рішення судом в розмірі 28 280 грн. 00 коп., стягнути моральну шкоду в розмірі
28 200 грн. 00 коп. та стягнути з відповідача 4 500 грн. 00 коп. - витрат по
наданню юридичної допомоги.

Представник відповідача
Посохов В.Л. позов не визнав в повному обсязі, прохав суд відмовити в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1., оскільки останнім пропущений термін
подання позовної заяви до суду, а також вважав дії адміністрації підприємства
законними, які відповідали чинному законодавству. Крім того, керівництво в день
звільнення виплатило позивачеві всі гроші, що належали йому від підприємства, а
також видали йому трудову книжку.

Треті особи на стороні відповідача - ОСОБА_2., ОСОБА_3. та ОСОБА_4.
про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, про що
свідчать розписки про одержання судових повісток (а.с.82-83, 88-90), від даних
осіб на адресу суду не надійшли повідомлення про їх згоду на участь у справі.
Суд вважає можливим розглянути справу без третіх осіб.

Суд, заслухавши
пояснення сторін, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи та дослідивши
надані сторонами докази, прийшов до наступного.

Судом
встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Із копії трудової книжки
серіїНОМЕР_1вбачається, що 02 лютого 2001 року позивача було обрано директором
ПСП „Україна” Великобурлуцького району Харківської області (а.с.3 обр.).

Відповідно до п.п.1.1
Статуту ПСП „Україна”, дане підприємство є приватним сільськогосподарським
підприємством, заснованим на приватній власності громадянина України з правом
найму робочої сили. Засновником і власником даного підприємства був громадянин
ОСОБА_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.04-09).

12 грудня 2006 року
відбулося засідання засновників ПСП „Україна”. Дана обставина підтверджується
протоколом засідання засновників приватного сільськогосподарського підприємства
„Україна” від 12 грудня 2006 року. Позивач ОСОБА_1. відповідно до власного
волевиявлення, заявив про свій вихід зі складу учасників (засновників) ПСП „Україна”,
та передав повноваження засновника та власника ПСП „Україна”: ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 . На цьому засіданні позивача було обрано директором ПСП „Україна”  (а.с.23-24). Вказані зміни були внесені до
Статуту (а.с.130) та зареєстровані Державник реєстратором при Великобурлуцькій
районній державній адміністрації Кравченко Іриною Миколаївною 07 лютого 2007
року за номером 1000195 (а.с.10).

Згідно протоколу
засідання зборів засновників ПСП „Україна” від 11 травня 2007 року, засновники
ПСП „Україна”  ОСОБА_2., ОСОБА_3. та
ОСОБА_4. 11 травня 2007 року розглянули роботу директора ПСП „Україна” ОСОБА_1.
за 1 квартал 2007 року та визнали його роботу незадовільною. Постановили
звільнити позивача з займаної посади на підставі п.2 ст.40 КЗпП Україна -
виявлена невідповідність працівника займаній посаді внаслідок недостатньої
кваліфікації. Доручено ОСОБА_2. довести до відома працівників рішення
засновників (а.с.63). Позивач суду поясняв, що він не був присутнім на цьому
засіданні, звіт про його роботу вищевказані особи не вивчали, самого його не
заслуховували.

Відповідно до наказу №
31к від 12 травня 2007 року, підписаного засновником ПСП „Україна” ОСОБА_2.,
„згідно рішення зборів засновників звільнити директора ПСП „Україна” ОСОБА_1з
займаної посади по ст.40 п.2 - невідповідність працівника займаній посаді”
(а.с.64).

Свідок ОСОБА_5. суду
пояснила, що вона працювала в ПСП „Україна” та відповідала за ведення трудових
книжок. 12 травня 2007 року було видано наказ про звільнення ОСОБА_1. з
займаної посади на підставі п.2 ст.40 КЗпП України. Вона оформила трудову
книжку і в той же день видала її ОСОБА_1.

Аналогічні пояснення в
суді дала і свідок ОСОБА_6. про те, що позивач дійсно трудову книжку отримав 12
травня 2007 року і в цей же день йому були виплачені всі грошові суми, що
належали від підприємства. ОСОБА_1. був не згоден з підставами його звільнення
і відмовився підписувати даний наказ.

Згідно ч.1 ст.233 КЗпП
України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору
безпосередньо до районного суду у справах про звільнення - в місячний строк з
дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

В судовому засіданні
було встановлено, що позивача звільнено 12 травня 2007 року за п.2 ст.40 КЗпП
України, в цей же день в відділі кадрів ПСП „Україна” він отримав трудову
книжку, про що ОСОБА_1. особисто підтвердив в суді, а також підтвердили і
свідки ОСОБА_5., ОСОБА_6.. Однак, відповідачем не надано до суду доказів
про те, що ОСОБА_1. дійсно не міг належним чином виконувати покладених на нього
трудових обов'язків та не здатен забезпечувати належну дисципліну праці у
відповідній структурі, тобто на підставі чого засновники підприємства дійшли
висновку, що позивач на час звільнення не відповідав займаній посаді внаслідок
недостатньої кваліфікації. За захистом свого порушеного трудового права
позивачеві необхідно було звернутися до суду з позовною заявою про вирішення
трудового спору в частині його звільнення в місячний срок, але цього він не
зробив. Звернувся ОСОБА_1. з таким позовом лише 04 квітня 2008 року, вхід. №
1472 (а.с.01). Поважність пропуску процесуальних строків для звернення до суду
за захистом трудових прав позивач не обґрунтував і у суда немає підстав
поновлювати ці строки.

Крім того, за рішенням
засновників, ПСП „Україна” реорганізовано шляхом приєднання до ТОВ „Зоря” і ПСП
„Україна” припинило свою діяльність, що зареєстровано Державним реєстратором
при Великобурлуцькій районній державній адміністрації Кравченко Іриною
Миколаївною 17 серпня 2007 року за номером 3000195 (а.с. 28) Із
витягу в Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців
вбачається, що дійсно ПСП „Україна” припинило свою діяльність. Правонаступником
цього підприємства є ТОВ „Зоря” (а.с.35-36) і це записано в п.1.1 статуту ТОВ
„Зоря” (а.с.148).

Таким
чином, суд приходить до висновку, що в позові ОСОБА_1. до приватного
сільськогосподарського підприємства «Україна» та товариства з обмеженою
відповідальністю «Зоря» про поновлення на роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу слід відмовити за пропуском строку.

Що
стосується вимог позивача в частині виплати заборгованості по заробітній платі,
то в силу ст.233 КЗпП України, строки позовної давності в цьому випадку не
поширюються, а тому суд перевіряє вимоги ОСОБА_1. в частині виплати йому
заробітної плати по суті.

Так, згідно трудової
книжки серіїНОМЕР_102 лютого 2001 року ОСОБА_1. обрано директором ПСП „Україна”
Великобурлуцького району Харківської області (а.с.3 обр.).

Згідно штатного розкладу,
керівних працівників, спеціалістів та обслуговуючого персоналу ПСП „Україна”,
якого було затверджено самим позивачем (а.с.96-98), посадовий оклад директора
ПСП „Україна” складав 900 грн. 00 коп.

Відповідно до ст.116
КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від
підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо
працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені
не пізніше наступного дня після пред”явлення звільненим працівником вимоги про
розрахунок.

Позивач просить в судовому
порядку сплатити йому заборгованість по заробітній платі, яка виникла в зв»язку
з порушенням оплати праці за період з 12 грудня 2006 року по 12 травня 2007
року в розмірі 6 600 грн. 00 коп.

Із довідки, виданої ТОВ
„Зоря” витікає, що з 12 грудня 2006 року по 12 травня 2007 року позивачеві була
нарахована заробітна плата в розмірі 5 544 грн. 54 коп.(а.с.99-100).

Допитана в якості свідка
ОСОБА_6. суду пояснила, що на той час вона працювала головним бухгалтером ПСП
„Україна”.  Заробітна плата
нараховувалась директорові ПСП „Україна”, згідно штатного розкладу, який він
сам затверджував. Заробітна плата була більше мінімальної заробітної плати. 12
травня 2007 року позивача було звільнено і в той же день з ним було проведено
кінцевий розрахунок.

Згідно видаткових
касових ордерів № 102 та № 103 (а.с.103-104), ОСОБА_1. 12 травня 2007 року
отримав 3 445 грн. 00 коп. Позивач в суді підтвердив, що це було проведено
кінцевий розрахунок з ним і він отримував ці кошти.

Суд приходить до
висновку, що згідно ст.ст. 95, 97, 115, 116 КЗпП України не було порушено право
ОСОБА_1. на отримання заробітної плати, з ним проведено кінцевий розрахунок, як
цього вимагає закон.

На підставі досліджених
доказів, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в частині
стягнення заборгованості з заробітної плати в сумі 6 600 грн. 00 коп., позивачем
не надано доказів, чому слід стягнути саме таку суму коштів, відповідачем
надані докази, що з позивачем повністю проведено розрахунок по заробітній платі
в день звільнення, а тому в цій частині позовних вимог ОСОБА_1. слід відмовити.

Оскільки позивачеві
відмовлено в задоволені позову в частині
поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі та
компенсації за вимушений прогул, то не підлягає відшкодуванню і моральна шкода
в розмірі 28 200 грн. 00 коп., а також стягнення витрат по оплаті правової
допомоги в сумі 4 500 грн. 00 коп..

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215
ЦПК України,   районний суд,-

В И Р І Ш И В:

В
позові ОСОБА_1до приватного сільськогосподарського підприємства «Україна» та товариства
з обмеженою відповідальністю «Зоря» про поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити за пропуском
строку.

В
позові ОСОБА_1 до приватного сільськогосподарського підприємства «Україна» та
товариства з обмеженою відповідальністю «Зоря» про стягнення заборгованості з
заробітної плати в сумі 6 600 грн. 00 коп., відшкодування моральної шкоди в
розмірі 28 200 грн. 00 коп. та стягнення витрат по оплаті правової допомоги в
сумі 4 500 грн. 00 коп. - відмовити.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в
порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Повний текст виготовлено
та підписано 03 жовтня 2008 року.

Головуючий
- Суддя Великобурлуцького районного суду

Харківської області:                                   М.І.РИКОВ

Рішення виготовлено за допомогою комп'ютерної техніки в нарадчій кімнаті.