Справа № 22-1153/2008
Головуючий суддя 1 інстанції: Гладюк Г.Л.
Суддя-доповідач : Демянчук С.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2008 року
м. Рівне

Колегія суддів судової
палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі :

Головуючого судді
: Буцяка З.І.

суддів : Демянчук
С.В., Хилевича С.В.

при секретарі :
Колесовій Л.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Рівному цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 01 липня 2008 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування  квартири та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог - ОСОБА_3,
про визнання правочину удаваним .

Заслухавши доповідача,
пояснення осіб, що з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського
міського суду Рівненської області від 01 липня 2008 року в позові ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1,
укладеного між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом
Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_3 25 червня 2004 року,
зареєстрованого за      р. № 2081,
відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог - ОСОБА_3,
про визнання правочину удаваним задоволено.

Визнано удаваним правочин,
укладений між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 щодо відчуження квартири АДРЕСА_1,
посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу
ОСОБА_3 25 червня 2004 року, зареєстрований за р. № 2081, як договір дарування.

Визнано, що 25 червня 2004
року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 укладений договір купівлі-продажу, за
яким ОСОБА_4 і ОСОБА_5 передали, а ОСОБА_2 прийняла у власність квартиру
АДРЕСА_1, оплативши ЇЇ вартість.

Не погодившись з рішенням
суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Вважає, що рішення суду першої інстанції
постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права, є
незаконним та необґрунтованим.

Вказує, що суд в порушення вимог ст.ст. 202,
203 ЦК України не врахував, що оспорюваний правочин не відповідав волевиявленню
ОСОБА_5 та ОСОБА_4, оскільки при його укладенні вони не були присутні, договір
не підписували.

Окрім того зазначає, що
ОСОБА_2 також оспорюваного договору не підписувала.

Зазначає, що суд
безпідставно не взяв до уваги надані нею докази, не спростувавши їх, поклав в
обґрунтування докази надані іншою стороною, які є неправдивими.

Просила оскаржуване  рішення скасувати і постановити нове рішення
по суті позовних вимог.

В судовому засіданні
ОСОБА_1, її представник ОСОБА_15 підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі.

Представники відповідача
апеляційну скаргу не визнали, вважають висновки суду першої
інстанції правильними. Просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду
залишити без змін.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, а також вимог, заявлених в суді першої інстанції, правильність
застосування судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів
вважає, що  апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Задовольняючи позовні
вимоги ОСОБА_2 про визнання правочину удаваним, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що сукупністю об'єктивних доказів у справі
підтверджується обґрунтованість вказаних вимог, зокрема показаннями свідків
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, письмовими
документами - розпискою ОСОБА_6 про одержання грошей від ОСОБА_2 в сумі 22 500
доларів США за продаж квартири; довіреностями, виданими на ім'я ОСОБА_6 на
право одержувати гроші від продажу належних ОСОБА_5 та ОСОБА_4 частин квартири
АДРЕСА_1; доведено, що укладаючи договір, з приводу якого виник спір, дійсне
волевиявлення сторін було направлене на укладення договору купівлі - продажу
вказаної квартири і ОСОБА_2 оплатила вартість придбаної квартири. Доводи
ОСОБА_2 та її представників ОСОБА_13, ОСОБА_14 знайшли своє підтвердження в
судовому засіданні, тому підстави для задоволення позовних вимог про визнання
правочину удаваним наявні.

Таким чином, враховуючи
зазначені докази, суд обґрунтовано дійшов висновку про те, що договір дарування
спірної квартири є удаваною угодою, оскільки приховує іншу угоду - договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_2

На підтвердження такого
висновку в рішенні наведені відповідні мотиви та докази з якими погоджується
апеляційний суд, оскільки такий висновок суду узгоджується з положеннями  ст. 235 ЦК України, відповідно до якої
удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину,
який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами
для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін
регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Відповідно до норм  процесуального права передбачається, що
обставини цивільних справ з'ясовуються судом
на засадах змагальності; в межах заявлених вимог і на підставі  наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку
доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак,  будь-яких доказів заслуговуючих  на увагу і спростовуючих висновки суду
позивачка суду не надала.

Так, в порушення зазначених
вимог ОСОБА_1 належних доказів на підтвердження своїх доводів про відсутність
сторін ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 при укладенні оспорюваного правочину, та про
те, що договір підписаний не ними, а іншими особами, не надала. При укладенні
правочину вона особисто присутня не була, її покликання на те, що ОСОБА_5 і
ОСОБА_4 не могли бути присутніми при укладенні договору відчуження квартири у
зв'язку з незадовільним станом здоров'я та віддаленістю місця проживання, є
лише припущенням, яке повністю спростовується вищенаведеними доказами,
визнаними судом об'єктивними. Тому підстав для задоволення її позовних вимог не
має.

Таким чином є правильним і
висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1, оскільки чинним законодавством вчинення сторонами удаваного правочину
не тягне за собою наслідки у вигляді визнання його недійсним.

Статтею 308 ЦПК України
передбачено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням
вимог матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги
не можуть вплинути на законність прийнятого судового рішення, оскільки вони не
спростовують зазначених висновків суду.

Виходячи з наведеного,
колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи спір, правильно
встановив дійсні обставини справи, з'ясував характер взаємовідносин сторін,
постановив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права,
тому підстав для його скасування не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307,
308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу
ОСОБА_1   відхилити.

Рішення Рівненського
міського суду Рівненської області від 01 липня 2008  року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили
з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею чинності.

Головуючий
суддя:
Буцяк З.І.

судді:                                                                             Демянчук
С.В.

Хилевич С.В.

Справа № 22-1153/2008
Головуючий суддя 1 інстанції: Гладюк Г.Л.

Суддя-доповідач : Демянчук С.В.

У Х В А Л А

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2008 року
м. Рівне

Колегія суддів судової
палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі :

Головуючого судді
: Буцяка З.І.

суддів : Демянчук
С.В., Хилевича С.В.

при секретарі :
Колесовій Л.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Рівному цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 01 липня 2008 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування  квартири та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог - ОСОБА_3,
про визнання правочину удаваним .

На підставі наведеного,
керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу
ОСОБА_1   відхилити.

Рішення Рівненського
міського суду Рівненської області від 01 липня 2008  року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили
з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею чинності.

Головуючий
суддя:
Буцяк З.І.

судді:
Демянчук С.В.

Хилевич С.В.