Справа № 22ц-8370/07 р.                                         Головуючий
- 18                                                                 Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2008 року Апеляційний
суд Донецької області в складі:

головуючого
судді:                                   Бугрим Л.М

суддів:                                                       Рецебуринського
Ю.Й. Зінов'євої А.Г.

при
секретарі:                                          Бєжині
В.Ю.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Новогродівського міського суду від 3 вересня 2007
року по справі за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства
„Державний ощадний банк України" (далі Банк) про стягнення грошового
вкладу, компенсації по облігаціям займу та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Новогродівського міського суду від 3
вересня 2007 року у
задоволенні позову ОСОБА_1,
пред'явленого до Банку було відмовлено.

Не
погодившись з рішенням суду, позивач приніс апеляційну скаргу, в якій просив
рішення суду скасувати як таке, що не відповідає вимогам діючого законодавства
та фактичним обставинам справи, яким суд дав неправильну правову оцінку. Просив
ухвалити нове рішення, яким задовольнити його вимоги у повному обсязі.

В
обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилався на те, що суд першої
інстанції допустив протиріччя оскільки, фактично визнавши за ним право на отримання
вкладу, у задоволенні позову відмовив. Крім того, з приводу стягнення
компенсації за облігації суд не зробив правових висновків. Вважає, що у суду
було достатньо підстав для задоволення його вимог, якщо прийняти до уваги
міжнародне право.

До
судового засідання позивач та його представник не прибули, про день, час та
місце слухання справи повідомлені належним чином.

Представник
відповідача проти апеляційної скарги заперечував, просив її відхилити, а
рішення суду залишити без зміни.

Заслухавши
доповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга
задоволенню не підлягає.

Як
вбачається з матеріалів справи, суд правильно встановив правовідносини, які
виникли між сторонами, дав їм належну оцінку і обгрунтовано відмовив ОСОБА_1 у
задоволенні позову.

При
розгляді справи судом було встановлено, що позивач 03.02.1978 р. в ТОБО №5484/017 м.
Новогродівка відкрив рахунок НОМЕР_1,
на який вніс вклад у розмірі 1200
радянських карбованців. На підставі діючого законодавства України, на
вказаний рахунок була нарахована компенсація на суму 1817  грн.  95 коп.1 виписаний
компенсаційний рахунок НОМЕР_2,
у зв'язку з чим на основному рахунку НОМЕР_1
за станом на 21 серпня 2007 р. залишок складає
00  грн.  66 коп. Крім того,
в 1982 р.
позивачем було придбано 6
штук облігацій державного внутрішнього виграшного займу номіналом - 50 російських
карбованців, за якими він до тепер грошей не отримав.

2

Згідно ст. 1 Закону України
„Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України" від 21.11.1996 p., встановлюються
зобов'язання держави перед громадянами України, які внаслідок знецінення
втратили грошові заощадження, поміщені в період до 2 січня 1992 року в установи
Ощадного банку СРСР та державного страхування СРСР, що діяли на території
України, а також у державні цінні папери: облігації Державної цільової
безпроцентної позики 1990
року, облігації Державної внутрішньої виграшної позики 1982 року, державні
казначейські зобов'язання СРСР, сертифікати Ощадного банку СРСР.

Відповідно
до вказаного Закону, було встановлено, що заощадження громадян, зазначені у
частині першій статті 1 цього
Закону, відновлюються у співвідношенні 1
карбованець заощаджень на 1,
05 гривні за станом на 1
жовтня 1996 року.

Оскільки
за станом на 1 жовтня 1996 р. розмір вкладу
позивача на рахунку НОМЕР_1
складав 1799 радянських
карбованців 93 коп., то
компенсаційний вклад, розрахований за вищевказаним законом становить 1867  грн.

Подальша
компенсаційна індексація заощаджень громадян здійснюється при видачі вкладів,
страхових внесків, погашенні цінних паперів відповідно до індексу інфляції.

Згідно
ст. 6 Закону,
компенсація громадянам України втрат від знецінення грошових заощаджень
проводиться виключно в грошовій формі за рахунок Державного бюджету України
починаючи з 1997 року.
Кошти для компенсації заощаджень громадян визначаються в Державному бюджеті
України окремою статтею. При цьому, погашення відновлених заощаджень громадян,
поміщених у цінні папери, здійснюється на загальних підставах відповідно до
сум, визначених у Державному бюджеті України.

Незважаючи
на те, що законами України „Про Державний бюджет України", починаючи з 1997 р. щорічно кошти
на погашення заборгованості держави по знецінених грошових заощадженнях
громадян в установах Ощадного банку та викуп облігацій Державної цільової
безпроцентної позики 1990
року були заплановані, фактично такі кошти надходили не в достатній
кількості і сплачувалися у розмірі встановленому відповідними нормативними
актами.

Враховуючи
вказані обставини, позивачу за компенсаційним рахунком фактично було виплачено 14.08.2002 р. 50  грн. , оскільки більше коштів на погашення
заборгованості з Державного бюджету на спеціальний рахунок, передбачений для
проведення таких виплат, не надходило.

Виходячи
з наведеного суд обґрунтовано відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позову про
стягнення грошового вкладу та компенсації по облігаціям Державного внутрішнього
виграшного займу 1982 р.

Оскільки
вини відповідача у невиконання зобов'язань Держави перед позивачем не
встановлено, то не було підстав і для задоволення позову про відшкодування
шкоди.

Таким
чином, рішення суду відповідає вимогам діючого законодавства і підстав для його
скасування немає. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На
підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303-304,
307 ч.1 п. 1-308, 313,
314 ч.1 п.1, 315 ЦПК
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Новогродівського міського суду від 3
вересня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в

касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня

набрання
чинності.