Справа №2-959/2008
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2008 року  Роздільнянський районний суд Одеської області
у складі головуючого судді Ільяшук А.В.,

При секретарі
Войнікової Л.Ф.,

За участю
представників відповідача адвоката ОСОБА_1, ОСОБА_2,

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про стягнення пені за не своєчасну виплату аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася з вказаним позовом до
відповідача мотивуючи свої вимоги тим, що з ОСОБА_4 перебувала в шлюбі з
06.05.2006 року, актовий запис №10, місце реєстрації Лиманська селищна рада,
Роздільнянського району Одеської області. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої записаний і є відповідач. Рішенням Роздільнянського
районного суду Одеської області шлюб розірвано і 18.03.2008 року отримано
свідоцтво про розірвання шлюбу у органах РАЦС. Згідно рішення суду з 2006 року
з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання доньки у
розмірі 200 гривен щомісячно до досягнення донькою повноліття. Після набрання
чинності вказаного рішення суду, були виписані виконавчі листи і направлені на
виконання в ВДВС Роздільнянського РУЮ Одеської області. З 17.04.2007 року
відповідач аліменти не сплачує, хоча є працездатним, здоровим і в змозі
сплачувати аліменти. Позивач неодноразово зверталася до ВДВС з питань виплати
їй відповідачем аліментів, однак всі її звернення не досягли мети. З 17.04.2007
року по 01.05.2008 року заборгованість складає 2505,79 гривен. Оскільки, на
думку позивача, ця заборгованість виникла з вини відповідача, бо від умисно
ухиляється від сплати аліментів, то він повинен виплатити їй пеню за
несвоєчасну виплату аліментів, що по розрахунку позивача складає - 760,84
гривни за вказаний період. Просить суд стягнути з відповідача пеню за
несвоєчасну виплату аліментів у сумі 760,84 гривен і 250 гривен - витрати на
правову допомогу.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_3
позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 та його представники -
ОСОБА_1, ОСОБА_2, позов не визнали, надали суду заперечення, у яких зазначають,
що аліменти з відповідача стягнуто рішенням суду лише 16.03.2007 року і він
вказане рішення оскаржив. Апеляційний суд Одеської області розглянув апеляційну
скаргу ОСОБА_4 05.07.2007 року і залишив рішення без змін. Виконавчі листи
надійшли на виконання 08.10.2007 року і з того часу ОСОБА_4 регулярно сплачує
аліменти, про що надав докази. Заборгованість виникла не з його вини, а тому що
аліменти стягнуто з 10.11.2006 року і на момент набрання рішенням законної сили
вона вже існувала. Відповідач ніде не працює, проживає з батьками і знаходиться
фактично на їх утриманні і намагається сплачувати аліменти, коли виникає така
можливість. Відповідач не визнає своєї вини у виникненні заборгованості по
аліментам, вважає, що вона вирахувана неправильно і не підлягає стягненню.
Просить у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши
пояснення позивача, представників відповідача, допитавши у якості свідка
державного виконавця ОСОБА_6, дослідивши всі докази по справі у їх сукупності,
суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню.

Судом встановлено наступне. Сторони перебували
в шлюбі, зареєстрованому 06 травня 2006 року Лиманською селищною радою
Роздільнянського району Одеської області, актовий запис №10. Свідоцтво про
розірвання шлюбу отримано 18.03.2008 року, актовий запис №59, місце реєстрації
Відділ РАЦС Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області.
Мають доньку ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої записаний відповідач. Дитина
проживає з позивачем. Згідно рішення Роздільнянського районного суду Одеської
області від 16.03.2007 року (а.с.27-29) з ОСОБА_4 стягнуто аліменти на користь
позивача на утримання доньки у розмірі 200 гривен щомісячно з 10.11.2006 року
по ІНФОРМАЦІЯ_2, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного
віку. Рішення відповідно до ст..367 ч.1 п.1 ЦПК України підлягало негайному
виконанню у частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.
Відповідач оскаржив вказане рішення суду. Апеляційний суд Одеської області
розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_4 05.07.2007 року, відхилив скаргу, а рішення
Роздільнянського районного суду Одеської області від 16 березня 2007 року
залишив без змін. Як вбачається з пояснень державного виконавця ОСОБА_6, у
провадженні якої знаходиться виконання вказаного рішення суду, виконавчі листи
надійшли до ВДВС Роздільнянського РУЮ Одеської області 08.10.2007 року.
Виконавче провадження відкрито 10.10.2007 року і з цього часу розпочато
примусове стягнення аліментів з ОСОБА_4 У виконавчому листі, виданому
Роздільнянським районний судом Одеської області, вказано, що стягнення
визначено з 10.11.2006 року, тобто з дня подачі позову ОСОБА_3 до суду, тобто
на день пред'явлення виконавчого документу до стягнення у ОСОБА_4 вже була
заборгованість, яку він на сьогоднішній день всю не погасив. Після відкриття
провадження ОСОБА_4 аліменти сплачує, останній платіж був у жовтні 2008 року.
Державний виконавець ОСОБА_6, оглянувши довідку про розмір заборгованості
(а.с.3), вказала, що розрахунок за 2008 рік зроблено не правильно, не
враховано, що аліменти стягнуто у твердій грошовій сумі і не правильно вирахувано
30% мінімум для дитини відповідного віку на 2008 рік, тобто вказана довідка не
відповідає дійсності. Позивач наполягала саме на цьому розрахунку, іншого суду
не надала.

Згідно ст.180 СК України - батьки повинні
утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 184 СК України
передбачає можливість визначення аліментів у твердій грошовій сумі, якщо
платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в
натурі, в також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Суд
стягнув аліменти з ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі 200 гривен щомісячно,
враховуючи його матеріальний стан та відсутність постійного регулярного
заробітку. З дня відкриття провадження у справі відповідач сплачує аліменти
щомісячно (а.с.31). Стаття 196 СК України передбачає відповідальність за
прострочення сплати аліментів та вказує, що стягнення неустойки (пені) у
розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день
прострочення можливо при виникненні заборгованості з вини особи, яка
зобов'язана сплачувати аліменти. З матеріалів, долучених до позовної заяви, і
досліджених у судовому засіданні, не вбачається наявність вини ОСОБА_4 у
виникненні заборгованості по аліментах. З постанов про відмову у порушенні
кримінальної справи - від 31.10.2007 року, від 21.01.2008 року, від 03.04.2008
року (а.с.39-41), вбачається, що в діях ОСОБА_4 відсутній склад злочину,
передбачений ст..164 КК України, від сплати аліментів ОСОБА_4 не ухиляється.

Позовні вимоги не доведені матеріалами
справи, надумані і не підлягають задоволенню.

Керуючись
ст..ст.10,11,60,209,212,214,215,217,218 ЦПК України, на підставі ст..180,
ст..194, ст..195,ст..196 СК України, СУД -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про стягнення пені за несвоєчасну виплату аліментів - відмовити у
повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного
суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області
шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня його
проголошення та поданням протягом 20 днів після цього апеляційної скарги або в
порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

СУДДЯ: /підпис/

З оригіналом згідно.
Суддя:
А.А.Ільяшук.