СПРАВА № 2-65/2008 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 червня 2008 року Калинівський
районний суд Вінницької області

в
складі головуючого: Копчинського В.І.

при
секретарі: Лисюк О.П.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Калинівка справу за позовом ОСОБА_1 до
ТОВ “Райагробудінвест” про зобов”язання звільнити з роботи та виплатити
компенсацію за невикористані дні відпустки та зустрічним позовом ТОВ
“Райагробудінвест” до ОСОБА_1. про стягнення зайво нарахованої та виплаченої
зарплати в сумі 4647,40 грн. та повернення бухгалтерської документації та
матеріальних цінностей,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка
в заяві вказує, що після поновлення на роботі рішенням суду директор ТОВ
“Райагробудінвест” наказом № 23 від 22.05.06 р. поновив її на посаді
бухгалтера. Вона написала заяву з 5.06.06 р. про надання чергової і додаткової
відпустки, проте вона була не прийнята директором, тому написала нову заяву про
надання відпустки з 8.06.06 р. і відправила рекомендованим листом і стала
доглядати за дитиною-інвалідом. 4.12.06 р. написала заяву про звільнення з
роботи за власним бажанням, проте відповідач не звільнив з роботи, що вважає
порушенням її тнрудових пра, тому просить зобов”язати відповідача звільнити з
роботи та виплатити грошову компенсацію за невикористану відпустку.

Відповідач
ТОВ “Райагробудінвест” звернувся з зустрічним позовом до ОСОБА_1, у якому
зазначає, що під час виконання своїх посадових обов”язків головного
бухгалтера-економіста ОСОБА_1. забрала та не повернула бухгалтерсько-фінансові
документи - головну касову книгу, книгу обліку доходів та витрат, книгу
основних засобів та інше, перелік додається до позовної заяви, тому просить
зобов'язати її передати зазначені документи. Крім того, ОСОБА_1. за період
червень-жовтень 2005 р. незаконно нарахувала та виплатила бувшому директору
товариства зарплату в сумі 4647 грн., тому просить дану суму стягнути з
ОСОБА_1.

В
судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, а також
збільшили свої позовні вимоги. Суду ОСОБА_1. пояснила, що після поновлення її судом
на роботі директор товариства тривалий час не бажав видавати наказ, про що вона
скаржилася в ДВС та прокуратуру. 2 червня 2006 року її офіційно за допомогою
держвиконавця було допущено до роботи, проте директор ОСОБА_2 сказав, що робити
вона все рівно не буде, суд поновив її незаконно, він подав апеляційну скаргу.
В цей день вона написала заяву про надання чергової та додаткової відпустки з
понеділка, тобто з 5.06.06 р., т.я. має на утриманні дочку, інваліда І групи і
має право на відпустку в зручний для неї час. ОСОБА_2. заяву викинув в мусорну
корзину, сказав, що в відпустку не піде, поли не поверне бухгалтерські
документи та незаконно виплачені гроші тестю. Поскільки її до роботи не
допускали, відпустки не давали, вона звернулася з заявою в прокуратуру, що не
дають відпустки, написала нову заяву про відпустку і відправила поштою заказним
листом разом з медичним висновком на дитину. Прокуратурою було винесено припис
про негайне усунення порушення трудового законодавства, проте ОСОБА_2 В.
оскаржив даний припис в облпрокуратуру, а потім і в суд. Відпустки так і не
надав, на роботу не допускав, тому вона написала заяву про звільнення з роботи
за власним бажанням з 5.12.2006 року, яку також відправила поштою заказним
листом. Відповідач звільнити її з роботи не бажав, тому звернулася в суд з
даним позовом. Під час розгляду справи ОСОБА_2. надає суду наказ № 32 від
14.05.07 р. про звільнення її з роботи з 10.06.06 р. за прогули. Просить даний
наказ скасувати як незаконний, т.я. порушений порядок звільнення з роботи
працівника за прогул. Просить також стягнути з відповідача грошову компенсацію
за невикористану відпустку, зобов'язати звільнити за власним бажанням.
Зустрічного позову не визнає, оскільки всі бухгалтерські документи передала
згідно листа новопризначеному бухгалтеру ОСОБА_3. Між ними, засновниками, все
майно уже розділено згідно рішення Калинівського райсуду від 1.08.07 р., яке
набрало законної сили, претензій не було, а тут звертається з даним позовом.
Щодо стягнення з неї шкоди, незаконно нарахованої та виплаченої зарплати
бувшому директору товариства, вважає надуманими, наказ про призначення нового
директора був її наданий 27.10.05 р., тому і нараховувалася зарплата,
лікарняні, матеріальна допомога. Крім того, вважає, що закінчився річний строк
по відшкодуванню підприємству завданої шкоди.

Представник
позивачки по дорученню ОСОБА_4. вимоги позивачки підтримав повністю, вважає дії
відповідача незаконними, оскільки ОСОБА_1. до роботи не допускали, вона
скористалася правом на одержання відпустки. Незважаючи на припис прокурора,
відповідач так і не надав її відпустки, тому позивачка вирішила звільнитися з
роботи за власним бажанням.

Представник
відповідача, голова товариства ОСОБА_2. позовні вимоги ОСОБА_1. не визнає,
зустрічний позов підтримує. Суду пояснив, що позивачка працювала на посаді
головного бухгалтера товариства, за неналежне виконання обов”язків була
звільнена, рішенням Калинівського райсуду від 13.04.06 р. була поновлена на
роботі, але до роботи не приступила. 2.06.06 р. ОСОБА_1. з”явилася на роботі,
але сказала, що робити в нього не буде, просила надати чергову відпустку із-за
хворої дитини, але він сказав, щоб передала всі бухгалтерські документи, а
потім піде в відпустку. Заеречую щоб ОСОБА_1. давала заяву про відпустку.
5.06.06 р. позивачка на роботу не вийшла, він через пошту одержав заяву про
надання відпустки, направив свої заперечення, не погодився з приписом
прокурора, оскаржив його в суді і відпустки ОСОБА_1. не надав. Йому відомо, що
вона має дитину-інваліда. В грудні 2006 року одержав поштою заяву ОСОБА_1. про
звільнення з роботи, але її не звільнив. Наказ про звільнення з роботи видав
14.05.07 р. у зв”язку з прогулами без поважних причин. Компенсацію за
невикористану відпустку згідний виплатити, але в меншому розмірі - 296,44 грн.
Просить стягнути з ОСОБА_1. зайво нараховану та виплачену зарплату бувшому
голові товариства ОСОБА_5. за період червень-жовтень 2005 року, так як останній
не був уже головою, на роботу не виходив, а також просить зобов'язати ОСОБА_1.
передати фінансово-бухгалтерську документацію за 2004-2006 роки згідно додатку
до позовної заяви.

Оцінивши
зібрані по справі докази в їх сукупності, вислухавши пояснення сторін та
свідків, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1. задовольнити повністю, а в
зустрічному позові ТОВ «Райагробудінвест» відмовити за безпідставністю вимог по
слідуючих підставах.

Так,
в судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_1 працювала у відповідача
на посаді головного бухгалтера-економіста з 2001 по 1.02.06 рік, а потім була
звільнена з роботи. Рішенням Калинівського райсуду від 12.04.06 р. ОСОБА_1.
була поновлена на роботі на попередній посаді. З показів позивачки та її заяви
ОСОБА_6, держвиконавцю відділу ДВС, ТОВ “Райагробудінвест”, в особі ОСОБА_2,
злісно не виконувало рішення суду, на останнього накладалися стягнення і лише
2.06.06 року ОСОБА_1. була допущена до роботи (а.с.13-17; 91; 99; 100). В той
же день позивачка звернулася до голови товариства ОСОБА_2 з заявою про надання
чергової та додаткової відпустки у зв”язку з доглядом за дитиною-інвалідом та
необхідністю її оздоровлення в санаторії з 5 червня 2006 р., проте останній у
наданні відпустки відмовив, мотивуючи тим, щоб вона передала бухгалтерські
документи (а.с.4-5).

Згідно
з вимогами ст.10 Закону України “Про відпустки” ОСОБА_1., як мати, яка має на
утриманні дитину-інваліда, має право в зручний для неї час отримати відпустку
за її бажанням, щоб оздоровити дитину. Також згідно ст.182-1 КЗпП України
ОСОБА_1. з тих же підстав має право на додаткову відпустку тривалістю 7
календарних днів без урахування вихідних з обов”язковим нарахуванням та
виплатою коштів. Надання відпустки являється обов”язком власника.

В
порушення зазначених вимог ТОВ “Райагробудінвест” в особі ОСОБА_2 безпідставно
відмовив ОСОБА_1. у наданні відпустки.

Посилання
ОСОБА_2, що ОСОБА_1. до нього не зверталася з заявою про надання відпустки і
взагалі у відпустку не просилася, суд визнає неправдивими, такими, що не
заслуговують на увагу, оскільки пояснення його є непослідовні, на початку
судового засідання визнавав факт звернення ОСОБА_1. про надання відпустки, а в
послідуючому такий факт заперечує. Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_3 та ОСОБА_8.
підтвердили суду факт, що 2.06.06 р. ОСОБА_1 в розмові з ОСОБА_2. просила
надати її відпустку, але він відмовив.

З
метою захисту своїх прав ОСОБА_1. звернулася до прокурора Калинівського району,
який 8.06.06 року виніс припис про усунення порушення, проте голова товариства
оскаржив припис у облпрокуратуру Вінницької області, а в послідуючому і в
Калинівський райсуд, який позов залишив без розгляду (а.с.48-51).

Враховуючи,
що заяву про надання відпустки не прийняли та крайню необхідність надання
сторонньої допомоги дитині, ОСОБА_1. направила заяву про відпустку поштою
заказним листом з 8 червня 2006 року, яку (з пояснення відповідача) яка ним була
одержана (а.с.6-8), проте відпустки так і не надав.

Викладені
обставини свідчать про грубі порушення трудового законодавства, гарантованого
права працівника на відпочинок, тому вимоги про стягнення грошової компенсації
за невикористані дні чергової та додаткової відпустки підлягають повному
задоволенню, згідно наданого розрахунку (а.с.41) в сумі 575,10 грн., що
відповідає вимогам ст.83 КЗпП.

Таким
чином, судом встановлено, що голова товариства ОСОБА_2. позивачці ОСОБА_1.
відпустки не надав, до роботи (після поновлення судом) на посаді головного
бухгалтера не допускав, тому вона, з її показів, вирішила звільнитися з роботи
за власним бажанням. Заяву про звільнення з роботи направила поштою заказним
листом (а.с.9-11), одержання якої не заперечує відповідач (а.с.25).

Відповідно
до вимог ст.38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір,
укладений на невизначений строк, попередивши про це власника письмово за 2
тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним
бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце
проживання..., догляд за дитиною-інвалідом) власник або уповноважений ним орган
повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Позивачка
ОСОБА_1. просила звільнити з роботи за власним бажанням у зв”язку з доглядом за
дитиною-інвалідом, тому відповідач ТОВ “Райагробудінвест” зобов'язаний був
звільнити ОСОБА_1. з роботи у строк, який вона просила, тобто з 5.12.2006 року,
таким чином вимоги її в цій частині також підлягають до задоволення. Відповідно
наказ № 32 від 14.05.07 р. ТОВ “Райагробудінвест” про звільнення ОСОБА_1. з
роботи за ст.40 п.4 КЗпП України, прогул без поважних причин, слід визнати
незаконним і скасувати, оскільки виданий з порушенням чинного трудового законодавства,
а саме: невихід на роботу працівника через потребу надання догляду
дитині-інваліду, а також прохання надати у зв”язку з цим гарантовану відпустку
(про наявність у позивачки дитини-інваліда відповідачу відомо) не може бути
підставою для звільнення працівника згідно п.4 ст.40 КЗпП України, а також
виданий з порушенням строків накладення дисциплінарного стягнення, передбачених
ст.148 КзпП України, без відібрання пояснення від працівника, без погодження з
профспілковою організацією.

Відмовляючи
в задоволенні зустрічного позову, суд виходить з наступного.

Виходячи
з принципів змагальності, диспозитивності та обов”язків доказування і подання
доказів, визначених ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Фактів
незаконного нарахування бувшому голові товариства ОСОБА_5. заробітної плати за
червень-жовтень 2005 р. в сумі 4647 грн. та фактів незаконного утримання
бухгалтерських документів за 2004-2006 р. зі сторони відповідачки ОСОБА_1., від
яких залежить наявність підстав для задоволення позову, позивач ТОВ
“Райагробудінвест” не довів. Так, з представлених сторонами довідки-розрахунку
(а.с.24, 92) та наданих ОСОБА_1. копії лікарняних листів (а.с.93-94) та наказу
№ 10 від 23.11.05 р. про звільнення ОСОБА_9. з роботи за п.4 ст.40 КЗпП України
(а.с.95) вбачається, що останній знаходився на лікуванні, в відпустці, йому
виплачувалася матеріальна допомога і був звільнений з роботи лише 23.11.05 р.,
що спростовує доводи відповідача (позивача) ТОВ “Райагробудінвест” про
незаконність дії ОСОБА_1.

Крім
цього, ТОВ “Райагробудінвест” пропустило річний строк для звернення в суд з
вимогою стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству,
встановлений ст.233 КЗпП України, і не зверталося про його поновлення.

З
представленого ОСОБА_1. рішення Калинівського райсуду від 1 серпня 2007 року,
яке набрало законної сили, вбачається, що сторони, як засновники, за взаємною
згодою розділилися майном і претензій не мають (а.с.105-107).

З
довідки архівного відділу Калинівської райдержадміністрації вбачається, що ТОВ
“Райагробудінвест” здало документи на зберігання за 1972-2004 в архівний відділ
в повному об”ємі (а.с.110).

Таким
чином, вимоги ТОВ “Райагробудінвест” до ОСОБА_1. про стягнення завданої шкоди
та обов”язку передати бухгалтерську документацію і матеріальні цінності є
безпідставні і в задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

На
підставі викладеного, керуючись ст.38, 74, 83, 182-1, 233, 234, 235 КЗпП
України, ст.10 Закону України «Про відпустки», ст.ст.10, 11, 60, 212-215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 до ТОВ “Райагробудінвест” задовольнити.

Зобов”язати
ТОВ ВПБП “Райагробудінвест” видати наказ про звільнення ОСОБА_1. з роботи за
власним бажанням згідно ч.1 ст.38 КЗпП України з 5 грудня 2006 року, видати її
копію даного наказу та здійснити даний запис про звільнення з роботи в її
трудову книжку.

Стягнути
з ТОВ ВПБП “Райагробудінвест” на користь ОСОБА_1 575,10 грн. грошової
компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпустки за 2005-2006
р.

Наказ
ТОВ ВПБП “Райагробудінвест” № 32 від 14.05.2007 р. про звільнення головного
бухгалтера-економіста ОСОБА_1. з роботи на підставі п.4 ст.40 КЗпП України з 10
червня 2006 року скасувати, як незаконний.

Зустрічний
позов ТОВ ВПБП “Райагробудінвест” до ОСОБА_1 про стягнення зайво нарахованої та
виплаченої зарплати в розмірі 4647,40 грн. та зобов”язанні її передати
фінансово-бухгалтерську документацію та матеріальні цінності не задовольнити.

Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі
протягом 10 діб після ухвалення рішення суду заяви про апеляційне оскарження та
подачі протягом 20 днів після такої заяви самої апеляційної скарги або в
порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

СУДДЯ: