Справа №   22ц-197     2008
р.                                                     Головуючий
19                                                                                  -
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"7"
лютого 2008 р. Колегія суддів
судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в
складі:

головуючого                          Магди Л.Ф.

суддів                                     Бабенка В.М., Корнієнко Н.В.

при
секретарі                         Пономаренко
Ю.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 14.11.2007 року
по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, за участі у справі третьої особи без
самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3, про
відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Вивчивши
матеріали справи, судова колегія, -

встановила:

06.06.2006
року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, за участю у справі
третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача
ОСОБА_3, в якій просив відшкодувати йому шкоду, завдану джерелом підвищеної
небезпеки, а саме: стягнути на його користь з ОСОБА_4 4059 гривень 71 копійку,
з яких: в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої транспортною
пригодою в сумі 2761 гривню 08 копійок та 1700 гривень у рахунок відшкодування
моральної шкоди.

Обґрунтовуючи
свої вимоги, позивач посилався на ті обставини, що 29.04.2006 року він на
своєму автомобілі «Мазда 626», державний номерний знак НОМЕР_1, рухався в с
Старосілля Городищенського району Черкаської області, де зіткнувся з автомобілем
ВАЗ-2102, державний номерний знак НОМЕР_2, що належить ОСОБА_4, яким керував,
згідно доручення, ОСОБА_3 Відповідно до висновку ДАІ, винним у порушенні Правил
дорожнього руху визнаний ОСОБА_3 Внаслідок зіткнення його автомобілю заподіяно
матеріальну шкоду на суму, що складає, згідно Звіту про проведення незалежної
оцінки приватним підприємцем ОСОБА_5, 2359 гривень 71 копійка. Крім вартості
пошкоджень автомобіля, він також поніс інші витрати, а саме: 10 гривень 00
копійок - кольорове фото; 42 копійки за подання телеграми; 350 гривень 00
копійки за проведення експертизи; 03 гривні 50 копійок - банківські послуги; 34
гривні 05 копійок довідка про дорожньо-транспортну пригоду; 01 гривня 00
копійок за банківські послуги та 02 гривні 40 копійок - послуги телеграфу, що
разом складає - 401 гривня 37

копійок. Отже
загальний розмір матеріальної шкоди становив 2359, 71+401, 37=2761 гривня 08
копійок. Також, в результаті дорожньо-транспортної пригоди йому було завдано
моральної шкоди, яку він оцінив в розмірі 1700 гривень 00 копійок, та яка
полягає в отриманні ним негативних емоцій та переживань, які призвели до
погіршення здоров'я, та стали в подальшому причиною звернень за медичною
допомогою до лікаря. Зважаючи на вищевикладене, просив постановити рішення, яким
стягнути на його користь з ОСОБА_4 4059 гривень 71 копійку, з яких: в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди, завданої транспортною пригодою - 2761 гривня
08 копійок та 1700 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди.

В ході
судового розгляду позивач ОСОБА_2
подав до суду додаткову позовну заяву, в якій зазначив, що йому стало
відомо про те, що відповідач ОСОБА_4 надала свій автомобіль по генеральній
довіреності жителю м. Черкаси ОСОБА_1, який в подальшому передав управління
автомобілем ОСОБА_3, без відповідних документів. Просив залучити до справи у
якості співвідповідача ОСОБА_1

В
послідуючому, позивач ОСОБА_2
звернувся до суду ще з однією додатковою позовною заявою, в якій уточнив
свої позовні вимоги, зазначивши, що оскільки дана цивільна справа знаходиться у
провадженні суду з червня місяця 2006 року по даний час, то в нього, в зв'язку
з цим, виникли додаткові витрати пов'язані з судовим розглядом, а саме: витрати
на заправку автомобіля у розмірі 777 гривень 95 копійок; витрати за надання йому
правової допомоги у сумі 500 гривень та витрати на поштові послуги у сумі 04
гривні 65 копійок, а всього додаткові витрати становлять 1282 гривні 60
копійок. Тому він збільшив розмір позовних вимог і просив стягнути на його
користь з ОСОБА_1 - 3544 гривні 01 копійку в рахунок відшкодування шкоди,
завданої дорожньо-транспортною пригодою, що складається зі: шкоди завданої
автомобілю у розмірі 2357 гривень 71 копійка; витрат в розмірі 401 гривня 37
копійок, понесених в зв'язку з проведенням експертизи; витрат на заправку
автомобіля у розмірі 777 гривень 95 копійок та витрат на поштові послуги у сумі
04 гривні 65 копійок; 1699 гривень 00 копійок в рахунок завданої моральної
шкоди; витрати за надання йому правової допомоги у сумі 500 гривень та судові
витрати у сумі 98 гривень 00 копійок, що є його остаточними позовними вимогами.
Свої претензії до відповідача ОСОБА_4, позивач ОСОБА_2, зняв.

Рішенням
Городищенського районного суду Черкаської області від 14.11.2007 року позов
задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у рахунок
відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, 2859 гривень 71
копійки, з яких: 2359 гривні 71 копійка у рахунок відшкодування матеріальної
шкоди та 500 гривень 00 копійок у рахунок відшкодування моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі: 988 гривень 03
копійки.

ОСОБА_1
подав    апеляційну скаргу на вказане
рішення суду, де просить скасувати рішення суду, та стягнути шкоду з ОСОБА_3

Дослідивши
матеріали справи, судова палата вважає, що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення.

З
матеріалів справи вбачається, що 29.04.2006 року на автодорозі між м. Городище
та с Старосілля
сталося зіткнення автомобілів «Мазда 626», держаний номерний знак НОМЕР_1, під
керуванням позивача ОСОБА_2 та автомобілем ВАЗ-2102, державний номерний знак
НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_4 Даним автомобілем керував ОСОБА_3, який в
послідуючому, згідно висновку ДАІ, був визнаний винним у порушенні Правил
дорожнього руху, в наслідок чого і сталася зазначена дорожньо-транспортна
пригода. Також в судовому засіданні встановлено, що власник автомобіля ВАЗ-2102
- ОСОБА_4 26.02.2005 року видала терміном на три роки довіреність на ім'я
відповідача ОСОБА_1, якою уповноважила останнього експлуатувати (керувати), а також
продати (за ціну та на умовах на його розсуд), належний їй на праві власності
вищезазначений автомобіль. ОСОБА_1, в свою чергу, маючи відповідні права щодо

управління
вказаним автомобілем, дозволив керувати ним, без оформлення належних
документів, які передбачені діючим законодавством, ОСОБА_3 Ю.О., по вині якого
і сталася дорожньо-транспортна пригода 29.04.2006 року на автодорозі між м.
Городище та с Старосілля.

Згідно з
ч. 2 ст. 1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким
чином положення даної статті вказують на дві ознаки володільця джерела
підвищеної небезпеки - юридичну, за якою володільцем є особа, яка має право
власності на джерело підвищеної небезпеки та матеріальну, за якою володілець -
це власник або інший володілець джерела підвищеної небезпеки, який одночасно
фактично його використовує, зберігає, утримує та експлуатує по довіреності.
Окрім зазначеного, відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України
№ 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки
розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела
підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативною
управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Згідно
довіреності, виданої 26.02.2005 року в м. Черкаси та посвідченої нотаріусом
Черкаського міського нотаріального округу Захарченко А.І., - ОСОБА_4, що мешкає
по АДРЕСА_1 уповноважила ОСОБА_6... або ОСОБА_7... або ОСОБА_1, що мешкає по
АДРЕСА_2 (кожен з яких діє окремо, незалежно один від одного) експлуатувати
(керувати), а також продати за ціну та на умовах на його (її) розсуд, належний
їй на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ (технічного паспорту) НОМЕР_3,
виданого Золотоніським МРЕВ ДАІ Черкаської області 24.02.2005 року, автомобілем
марки: ВАЗ-2102, 1977 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) НОМЕР_4,
реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрований Золотоніським МРЕВ ДАІ Черкаської
області 24.05.2005 року. Дана довіреність видана на три роки і дійсна до
26.02.2008 року, з правом передоручення повноважень третім особам за
домовленістю довірителя з повіреним.

З
вищевикладеного вбачається, що згідно довіреності, виданої ОСОБА_4, відповідачу
ОСОБА_1 надані повноваження одночасно використовувати, зберігати, утримувати та
експлуатувати автомобіль ВАЗ-2102, державний номерний знак НОМЕР_2, що свідчить
про те, що наявність довіреності, з якої випливає право управління та експлуатації
транспортного засобу, є достатньою для підтвердження того, що особа, на ім'я
якої вона видана, є володільцем даного джерела підвищеної небезпеки, незалежно
від того, який договір став підставою для видачі довіреності, тому дана особа
повинна нести обов'язок відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної
небезпеки. ОСОБА_1 та його представник не заперечують, що автомобіль ВАЗ-2102,
державний номерний знак НОМЕР_2, знаходився на його повному утриманні,
зберіганні та використанні, тому суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до
висновку, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, в даному випадку
автомобілем ВАЗ-2102, державний номерний знак НОМЕР_2, яким керував, ОСОБА_3,
повинна відшкодовуватися його фактичним володільцем - відповідачем ОСОБА_1

Пояснення
відповідача ОСОБА_1 про те, що його автомобілем ВАЗ-2102. державний номерний
знак НОМЕР_2, незаконно заволодів ОСОБА_3, суд оцінює критично та не бере до
уваги, оскільки відповідач не надав суду належних доказів про те, що він до
порушення даної справи в суді чи під час її розгляду, з зазначеного приводу
звертався до правоохоронних органів з відповідною заявою. Також представник
відповідача зазначав, що ключі від автомобіля ОСОБА_1 передавав ОСОБА_3 Ю.О.

Таким чином суд першої інстанції при розгляді справи
врахував всі обставини справи і обґрунтовано визначив розмір відшкодування
моральної та матеріальної шкоди на користь позивача, якому відповідач протягом
майже двох років шкоду не відшкодував.

Судова
палата вважає, що судове рішення ґрунтується на наявних по справі доказах і
відповідає вимогам діючого законодавства.

Доводи апелянта
викладені в апеляційній скарзі не дають підстав для її задоволення. Керуючись
ст.ст. 307, 308 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити .

Рішення
Городищенського районного суду Черкаської області від 14.11.2007 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, за участі у справі третьої особи без самостійних
вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3, про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки залишити без змін.

Ухвала
може бути оскаржена до Верховного Суду України в касаційному порядку на протязі
2 місяців з часу проголошення.