Справа №22ц-72 /2008 року                     Головуючий
Категорія : рядок 30 статзвіту                                   - Коваль А.Б.
Доповідач в апеляційній інстанції   - Демченко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22"
січня 2008 року. м.Черкаси

Колегія суддів Судової палата в цивільних справах апеляційного суду
Черкаської області в складі:

головуючого    Захарової А.Ф.

суддів    Демченка В.А.,  Скіця М.І.

при секретарі   Авласовій М.Л.

за участю
адвоката      ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на заочне рішення Уманського
міськрайонного суду від 13 серпня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 про виселення ,  -

встановила:

У липні 2006 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1.

В послідуючому ,  5 грудня 2006 року
,  позовні вимоги було змінено на вимогу
про виселення ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 та інших
осіб без надання їм житла з квартири АДРЕСА_1 без надання їм іншого житла.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_4 посилалась
на те ,  що відповідно до договору
купівлі-продажу від 28 грудня 2005 року ,
який був посвідчений державним нотаріусом Уманської міської державної
нотаріальної контори ,  вона придбала
квартиру АДРЕСА_1 державного та зареєструвала право власності на неї
встановленим порядком . В період з 10.07.2006 року по 13.07.2006 року
відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
скориставшись її відсутністю ,
самоправно здійснили проникнення до належної їй квартири ,  змінили двері ,  почали проводити

ремонтні роботи
,  чим створили перешкоди у користуванні
квартирою та позбавили права на реалізацію її житлових прав .

У зв'язку з чим ,  позивач просила
виселити відповідачів ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3
та інших осіб з квартири АДРЕСА_1 без надання їм житла.

Заочним рішенням Уманського міськрайонного суду від 13 серпня 2007 року
позов ОСОБА_4 задоволено та виселено ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 та інших осіб ,  без
надання їм жилого приміщення ,  з
квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду від 23 жовтня 2007 року ,  за заявою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про перегляд
заочного рішення суду ,  заяву залишено
без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ,  відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали
апеляційну скаргу ,  в якій вказали на
неправильне застосування норм матеріального та процесуального права при
ухваленні судом заочного рішення та ухвали про перегляд заочного рішення ,  невідповідність висновків суду обставинам
справи ,  не залучення до справи всіх
відповідачів ,  відносно яких воно
винесено ,  і просили скасувати рішення
суду першої інстанції та повернути справу на новий розгляд ,  а також ухвалу суду від 23 жовтня 2007 року
про перегляд заочного рішення .

Заслухавши суддю-доповідача ,
апелянта та його представника ,
вивчивши матеріали справи ,
перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог в суді першої інстанції
,  колегія суддів вважає ,  що апеляційна скарга підлягає до задоволення
з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України ,
рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим ,  ухваленим на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин ,  на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень ,  підтверджених тими доказами ,  які були досліджені в судовому засіданні.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.1 постанови від 29 грудня
1976 року №11 «Про судове рішення» ,  -
рішення є законним тоді ,  коли суд ,  виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини ,  вирішив справу у відповідності з нормами
матеріального права ,  що підлягають
застосуванню до даних правовідносин ,  а
при їх відсутності - на підставі закону ,
що регулює подібні відносини ,
або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України .
обґрунтованим визнається рішення ,  в
якому повно відображені обставини ,  які
мають значення для даної справи ,
висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними
,  відповідають дійсності і
підтверджуються доказами ,  дослідженими
в судовому засіданні.

Проте ,  судом не було враховано
вимоги ст. ст. 213 ,  215 ,  216 ЦПК України ,  у зв'язку з чим ухвалення рішення судом не
можна визнати правильним із-за порушення норм процесуального права ,  а тому ,
посилання апелянтів на порушення норм процесуального права при ухваленні
рішення суду є такими ,  що заслуговують
на увагу .

Так ,  в
резолютивній частині рішення судом було вказано про виселення ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 та інших осіб ,  що не ґрунтується на доказах досліджених в
судовому засіданні ,  оскільки ніяких
інших осіб на стороні відповідачів не було встановлено ,  не було залучено до справи цих « інших осіб»
,  і невідомо на підставі яких доказів
суд прийшов до висновку про виселення інших осіб ,  а тому посилання апелянтів про не залучення
до справи членів їх родини ,  в тому
числі і неповнолітніх дітей ,  є
суттєвими ,  - оскільки наявність інших
членів родини та неповнолітніх дітей тягне обов'язкове залучення їх до справи в
якості відповідачів ,  і залучення до
справи в обов'язковому порядку органу опіки і піклування ,  з метою захисту прав неповнолітніх .

Проте ,  дані
обставини судом не були досліджені і не враховані при ухваленні рішення ,  що спричинило ухвалення передчасного та не
конкретного висновку суду по суті позовних вимог ,  і такого рішення,  яке не вирішує спірні правовідносини .

За таких обставин ,  колегія суддів
приходить до висновку ,  що рішення суду
є необгрунтованим із-за неповного з'ясування обставин ,  що мають значення для справи ,  невідповідності висновків суду обставинам
справи ,  а ,  також ,
суд вирішив питання про права та обов'язки осіб ,  які не брали участі у справі,  що відповідно до положень п.4 ч. 1 ст. 311
ЦПК України ,  є підставою для скасування
рішення суду і передачі справи на новий розгляд до суду першої інстанції в
іншому складі суду .

Посилання апелянтів у скарзі на скасування ухвали суду від 23 жовтня 2007
року про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення ,  на думку колегії суддів є зайвим ,  оскільки відповідно до положень ст. 231-232
ЦПК України ,  у разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку .

На підставі викладеного та керуючись ст. 303 ,  307 ,
311, 313, 314, 317, 319 ЦПК України ,
колегія суддів,  -

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Уманського міськрайонного суду від 13 серпня 2007
року - скасувати ,  а справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 про
виселення направити до суду першої інстанції на новий розгляд в іншому складі
суду .

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та
може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців з моменту проголошення.