Справа
Рішення

Іменем Украіни

19  листопада   2008
року Крюківський райсуд м.Кременчука,Полтавськоі області, в складі:

Судді- Усенко
Т.І.

При секретарі- Герасименко Л.М.

Адвоката - ОСОБА_1.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Кременчуці цивільну справу за позовом юридичної особи Приватного підприємства «
Добродій» в особі власника  ОСОБА_2 до
фізичних  осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя
особа - ОСОБА_5 про  визнання
недійсним  договору купівлі-продажу  і
визнання права власності

Встановив:

18 січня 2008
року до суду з позовною заявою
звернулася позивачка, згідно якої прохала  визнати договір купівлі-продажу  від 29 травня 2000 року між приватним
підприємством « Добродій» в особі власника ОСОБА_6.  і ОСОБА_7. недійсним  та
визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1.  Крім того стягнути з ОСОБА_3. моральну шкоду
в розмірі 30000 грн. і збитки в подвійному розмірі 374 грн. Витребувати у
ОСОБА_3. боргову розписку в якості доказу та зняти арешт з квартири АДРЕСА_1.

12 березня 2008
року позивачка подала додаткову позовну заяву про уточнення позовних вимог,
згідно якої прохала договір купівлі-продажу від 29 травня 2000 року між  ПП. « Добродій» та ОСОБА_7. визнати недійсним
та визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1 і за ПП «Добродій».

18 вересня 2008 року позивачка подала додаток
до позовної заяви від 18 січня 2008 року, згідно якого вказала, що слід вважати
строк позовної давності з 22 травня 2002 року і що строки позовної давності нею
не порушені.

В своїх заявах
позивачка вказала, що  згідно свідоцтва
про право власника №357 в  книзі №3
Кременчуцького інвентарбюро являлася
власником квартири АДРЕСА_1. У 2000 році у неї  склалися дуже тяжкі умови із - за відсутності
коштів для виплати заробітної плати працівникам підприємства  та інших причин і тому  вона вирішила позичити кошти у знайомого  ОСОБА_3. Останній надав кошти, але на вкрай
невигідних для неї умовах -   вимагав
оформити договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 в якості гарантії  повернення коштів на ім.»я його батька
ОСОБА_7.
і
вона погодилася, не усвідомлюючи дійсного значення цього правочину і його
майбутнього продовження, так як відповідач пояснив, що ця квартира як застава.,
тобто вона повертає кошти, а він переоформляє на неї  договір. Тобто з самого початку договір
купівлі-продажу був фіктивним. По договору купівлі-продажу гроші від ОСОБА_7.
вона не отримувала. На момент оформлення договору ОСОБА_7. не мав коштів для
придбання цієї квартири, до того ж у нього
на той час було 2 квартири та будинок,
він не мав необхідності  в
придбанні спірної квартири, тому  цей
правочин підлягає визнанню недійсним. При оформленні договору купівлі-продажу
відповідач  змовчав  про тяжку хворобу батька, таким чином
навмисно ввів її в оману щодо обставин, які мають істотне значення. ОСОБА_7.
склав 4 серпня 2001 року заповіт на ОСОБА_4.
в тому числі і на її квартиру і ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, але про цю обставину
їй стало відомо лише в червні 2004 року. Після оформлення договору
купівлі-продажу вона залишилася проживати в квартирі протягом року, а потім
вимушена була залишити квартиру, так як
її безпідставно виганяли,  і
перейти жити  в село , де поселилася у
глинобитному будинку без належних умов проживання, але її речі до цього часу
залишаються в спірній  квартирі.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2. та її
представник ОСОБА_8. позов підтримали і прохала задовільнити його в повному
обсязі. Вказали, що ОСОБА_2. взяла в борг у відповідача ОСОБА_3.  14800 грн. 1 квітня 2000 року, а потім усно
домовилися  з ним оформити  купівлю-продаж спірної квартири  на ім.»я батька відповідача, як гарантію
повернення боргу, а  за умови повернення
нею  боргу  на неї буде переоформлена знову ж ця
квартира, але  батько відповідача  помер і вони не змогли остаточно вирішити це
питання. Частково борг вона повернула, а іншу частину - 4800 грн. не повернула,
так як тривожиться, що не буде мати ні квартири, ні  грошей. Розписку від відповідача на повернену
суму боргу не брала. З позовом до суду вперше звернулася  24 жовтня 2004 року, а повторно 18 січня 2008
року. Вказала, що всі витрати по оформленню
договору купівлі-продажу  несла
сама, так як надіялась на порядність відповідача ОСОБА_3. Не заперечує, що в
спірній квартирі проживала до весни 2001 року, а потім стала жити за різними
адресами, також до травня 2001 року сплачувала квартирну плату. Наполягає, що в
спірній квартирі залишилися її речі -стільці,
дзеркало,  носильні речі. Інших
речей в квартиру не завозила, так як квартира на той час   не була облаштована , навіть не було
штукатурки. Від стягнення моральної шкоди та збитків відмовилася.

Відповідач
ОСОБА_3. позов не визнав і пояснив суду, що дійсно спірну квартиру батько
купляв за пропозицією самої позивачки і
останній була сплачена сума грошей вказана в договорі. Дійсно позивачка
брала  у нього в борг невелику суму і
повернула, розписку він втратив, ніяких інших боргів, розписок  і домовленостей з нею не було. Вказав, що
борг не мав ніякого відношення до
вищевказаного договору. Заперечував факт боргу згідно розписки від 1
квітня 2000 року.

Відповідачка
ОСОБА_4. позов не визнала і пояснила суду, що всі обставини які вказані
позивачкою в позові та  ті пояснення які
вона дала в суді, не відповідають
дійсності. Вона в свій час  являлася
співмешканкою ОСОБА_7. і проживала з ним однією сім»єю до дня його смерті, тому
її відомо про обставини справи. Після продажу спірної квартири позивачка в ній
не проживала і не оплачувала її, також в квартирі не було її речей.

Третя особа ОСОБА_5. прохав суд відмовити в
позові ОСОБА_2., так як дійсно батько купляв спірну квартиру у позивачки ,
після  оформлення договору   в квартирі робили ремонт і тому там ніхто не
жив, потім деякий час  батько проживав.

Третя особа  ОСОБА_9.
вказав, що  договір
купівлі-продажу від 29 травня 2000 року відповідає вимогам закону, а в п.2 договору
допущена описка, так як вказана сума грошей отримана продавцем в особі
власника, тобто позивачкою по справі, а помилково вказано, що покупцем.

На підставі
вищевикладеного, матеріалів справи , пояснень сторін , наданих доказів, судом
встановлено, що   дійсно 29 травня 2000
року приватне підприємство «Добродій» в особі власника ОСОБА_6., в даний час
остання має прізвище  ОСОБА_2., діючи на
підставі статуту, зареєстрованого у Кременчуцькій міській  Раді народних депутатів за розпорядженням
№1304-Р від 29 жовтня 1996 року та ОСОБА_7., що проживав в АДРЕСА_2 уклали
договір купівлі -продажу, згідно якого приватне підприємство  « Добродій» продало , а ОСОБА_7. купив
квартиру АДРЕСА_1 та складається в цілому з: коридору 1- пл. 11,5 кв. м., кухні
2 - пл.10,8 кв. м., кімнати 3 пл. 16,1 кв. м., кімнати 4 - пл.10,1кв.м., ванної
5 - пл. 2,8 кв. м., вбиральні 6 пл. 1,5 кв. м., кімнати 7 пл.11,6 кв. м.,
комірки 8 - пл. 0,3 кв. м., балкону - пл. 0,9 кв. м., лоджії - пл. 1,5 кв. м.,
житловою площею 37,8 кв. м. Ця квартира належала продавцю, приватному
підприємству « Добродій» на підставі свідоцтва про право власності на житло,
виданого Кременчуцьким УЖКГ міської ради Полтавської області, на підставі
рішення виконавчого комітету Крюківської районної ради м. Кременчука, Полтавської
області  №486 від 24 вересня 1998 року,
зареєстрованого в Кременчуцькому інвентарбюро в книзі №3 за реєстровим № 357.
Продаж вчинено за 18700 грн. і балансова вартість квартири також складала 18700
грн. Цей договір  посвідчений приватним
нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу  Прокопом О.Є і зареєстрований в реєстрі за №
1917.

В даний час одна
із сторін договору - ОСОБА_7. помер -ІНФОРМАЦІЯ_1.

За життя  ОСОБА_7. , 4 серпня 2001 року склав заповіт,
яким все своє майно заповів співмешканці ОСОБА_4. і заповіт посвідчений
приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою
О.В. за зареєстровано  в реєстрі за №6997
р.

Відповідач
ОСОБА_3. та ОСОБА_5. являються дітьми покійного ОСОБА_7.

Сторони по
справі  підтвердили факт укладання
вищевказаного договору, але позивачка пояснює,
що даний договір фіктивний, укладали
фактично договір застави та
причиною укладення  його став її
борг в сумі 14800 грн. на користь відповідача по справі ОСОБА_3. як
забезпечення виконання  нею зобов'язання
перед останнім, але за пропозицією
ОСОБА_3. договір купівлі-продажу був укладений між нею та батьком
відповідача - ОСОБА_7. і вона з цим вимушена була погодитися, так як на той час
не мала коштів  розрахуватися з цим
боргом.

Позивачка
вважає, що даний правочин вчинений  нею
під  впливом обману , так як вона була
навмисно введена другою стороною в оману щодо обставин, які мають істотне
значення - ОСОБА_7. не сплатив грошей ні їй, ні підприємству і  цей факт підтверджений офіційною довідкою,
під впливом тяжких обставин -  вкрай
необхідні були кошти, хворіла дочка  та
малолітній онук, тому  вважає, що вищевказаний
договір купівлі-продажу недійсний  і
прохає суд визнати його таким. Крім того вважає, що даний договір   вчинила в той час, коли не усвідомлювала
значення своїх дій, під впливом тяжких обставин.

На підтвердження свої доводів позивачка
вказала, що  мається один  екземпляр боргової  розписки
від 1 квітня 2000 року на суму 14800 грн., яка в неї збереглася, під яку
на вимогу ОСОБА_3., як гарантію повернення боргу, був  складений договір купівлі-продажу
спірної  квартири. Розрахунки по боргу
проводилися до травня 2002 року і тому потреби в заявлені позову раніше  не було, так як між ОСОБА_3. і нею
виконувалися зобов»язання по позиці 14800 грн. і на час 22 травня 2002 року нею
була повернута сума 10000 грн. і лише після 22 травня 2002 року, з моменту
заяви позову ОСОБА_5. про визнання заповіту недійсним, їй стало відомо, що квартиру
ОСОБА_7. заповів ОСОБА_4. і вона знаходиться під арештом, тому зрозуміла, що її
права на квартиру порушені.

Згідно ст. 60
ЦПК України  кожна сторона зобов»язана
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень і доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення
рішення у справі  і щодо яких у сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно  договору
купівлі продажу продавець зобов»язаний
передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов»язується прийняти
майно і сплатити за нього певну грошову суму.

В даному випадку  на підставі договору купівлі-продажу спірної
квартири від  29 травня 2000року
дійсно  сплачені гроші в сумі 18700 грн.,
як вказано в договорі  і позивачка
залишила дану квартиру.

Посилання позивачки на той факт, що
друга сторона договору - ОСОБА_7. не платив гроші нічим не підтверджено,  сама позивачка  про цю обставину нотаріусу не повідомляла, що
підтвердила в суді, той факт що нотаріус при
оформленні договору купівлі-продажу допустив описку  в написанні -« покупцем від продавця»
натомість   «продавцем від покупця» , що
підтвердив  нотаріус Прокоп О.Е. в залі
суду   та сама позивачка, не може бути
доказом несплати  грошей за продану
квартиру. Крім того позивачка в своєму письмовому поясненні від  19 листопада 2008 року вказала, що нотаріус і
його помічник помилилися і переплутали статус продавця в договорі
купівлі-продажу.

В судовому засіданні позивачка
ОСОБА_2. не довела, що її волевиявлення при укладанні договору купівлі-продажу
не відповідало її дійсній волі, що не бажала настання правових наслідків  такого договору, так як фактично сама  залишила спірну квартиру, перевезла частину
своїх речей, інші речі не взяла, так як вони не помістилися в машині, що також
вказує позивачка в поясненні від 19 листопада 2008 року, крім того в  цьому ж поясненні вказує, що відповідач почав
робити ремонт в спірній квартирі в 2004 році,
сама ж не проживає в ній і не займає під офіс з  травня 2001 року. Крім того в наданій  позивачкою борговій розписці від 1 квітня
2000 року, в довіреності від 17 січня 2008 року на ім.»я ОСОБА_8. позивачка
вказувала своє місце помешкання -АДРЕСА_3

Доводи  ОСОБА_2. , що відповідач ОСОБА_2. змусив  в травні 2001 року залишити дану квартиру,
лише підтверджує про факт укладення договору купівлі-продажу, а не  іншого договору  і не являється  доказом для підтвердження  доводів позивачки.

Також позивачка не довела, що у
момент вчинення  правочину  перебувала у такому стані, що не
усвідомлювала значення своїх дій, так як вона сама в судовому засіданні
пояснила та письмово підтвердила, що на час
укладання договору купівлі-продажу квартири, тобто на   29 травня 2000 року, вона розрахувалася з
боргами  перед працівниками підприємства
і була спокійна з цих підстав, потреба в травні місяці  2000 року в коштах  у неї відпала.

ОСОБА_2.  пояснила суду, що вчинила правочин під
впливом обману , але не надала суду доказів, що друга сторона договору
купівлі-продажу ОСОБА_7. ввів її в оману щодо обставин, які мають істотне
значення., вона  розуміла і не
заперечувала, що це договір купівлі-продажу, розуміла свої права та обов»язки.

Позивачка також не довела, що
помилилася  при укладанні
договору-купівлі спірної квартири щодо обставин, які мають істотне
значення.

ОСОБА_2. вказала, що даний
договір  заключила під впливом тяжких
обставин, але ніяких доказів на підтвердження цього також суду  не надала.

Вирішення даного спору  на користь позивачки лише на припущеннях  законом не припустимо, тому в позові
позивачці слід повністю відмовити.

Обговорюючи питання  про
строки  позовної давності, суд
вважає, що позивачкою також пропущений строк позовної давності, так як договір
був  укладений 29 травня 2000 року і на
той час  строк позовної давності був
встановлений  законодавством  3
роки,  вперше позивачка звернулася
до суду  27 жовтня 2004 року,  а строк позовної давності закінчувався 29
травня 2003 року, але ухвалою суду від
18 грудня 2007 року позов був залишений без розгляду, в зв»язку з
повторною  неявкою до суду  позивачки, вдруге звернулася  -  18
січня 2008 року, тобто з пропуском позовної давності.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 212-215
ЦПК України, ст. 221 ЦК України  1963
року, ст. ст. 203,215,225,229,230,233, 234 ЦК України, суд -

Р І Ш И В

В
позові Приватному підприємству «Добродій» в особі власника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі -продажу від  29 травня 2000 року  квартириАДРЕСА_1 та визнання права власності  відмовити.

Заява
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана на протязі 10 днів з
дня проголошення рішення суду.

На
рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду
Полтавської області в 20 денний термін після подачі заяви про оскарження через
Крюківський райсуд м. Кременчука.

Суддя: