19 листопада  2008 року
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:
суддів:                Жайворонок Т.Є.,                  Перепічая В.С.,
Мазурка В.А.,               Прокопчука Ю.В.,
розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
припинення права власності на половину квартири та визнання права власності
на  половину квартиру, за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області
від 22 січня               2008 року та
ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 1 квітня              2008 року,
У жовтні 2007 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про
припинення права власності на половину квартири та визнання права власності
на  половину квартири, посилаючись на те,
що             17 червня 2003 року,
перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, вони купили трикімнатну
квартиру АДРЕСА_1Договір купівлі-продажу було оформлено на ОСОБА_2, 11
листопада 2004 року шлюб між ними розірвано. Оскільки квартира була придбана
під час подружнього життя, просила визнати за нею право власності на половину
Рішенням
Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 22 січня 2008 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 1 квітня
2008 року, у задоволенні позову відмовлено.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування судових рішень із
підстав неправильного застосування судами норм матеріального та процесуального
права, направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним  і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно
відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про
встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності
та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився і
апеляційний суд, виходив з того, що
відповідач довів факт придбання спірної квартири у період фактичного
припинення шлюбних відносин та за власні кошти.

Проте цей висновок суперечить вимогам закону й матеріалам справи.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку
(доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності
подружжя. Згідно зі ст. ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на
поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної
власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не
визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як убачається з матеріалів справи позивач і відповідачка перебували в
зареєстрованому шлюбі з 4 вересня 1988 року до 11 листопада 2004 року.             У період шлюбу, 17 червня 2003
року, ними було придбано квартиру АДРЕСА_1.

Виходячи з наведеного, погодитись з висновком суду першої інстанції про те,
що відповідачем доведено факт придбання спірної квартири під час  роздільного проживання при фактично
припиненому шлюбі  не можна.

Суд апеляційної інстанції на вказані обставини уваги не звернув, не
перевірив доводи апеляційної скарги і залишив рішення суду першої інстанції без
змін.

За таких обставин, ухвалені у справі судові рішення вважати обґрунтованими
немає підстав. Такі рішення підлягають скасуванню з направленням  справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу   ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від           22 січня 2008 року та ухвалу
апеляційного суду Вінницької області від                 1 квітня 2008 року скасувати,
а справу передати на  новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Н.П. Лященко

Судді:

Т.Є. Жайворонок  В.А. Мазурок  В.С. Перепічай  Ю.В. Прокопчук