Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

20 травня 2008 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Закарпатської області
у складі:

головуючого - судді Леска В.В.

суддів - Панька В.Ф., Кеміня М.П.

при секретарі - Рогач І.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у місті Ужгороді цивільну справу за
апеляційними скаргами позивача ОСОБА_1 та відповідача закритого акціонерного
товариства «Закарпаттурист» на рішення Хустського районного суду від 24 січня
2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до туристично-оздоровчого комплексу
«Синевирське озеро»» ЗАТ «Закарпаттурист» про стягнення невиплачених сум при
звільненні, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та
моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2007 року ОСОБА_1. звернувся в суд із позовом
до туристично-оздоровчого комплексу «Синевирське озеро» про стягнення
невиплачених сум при звільненні, середнього заробітку за затримку розрахунку
при звільненні та моральної шкоди. Позовні вимоги мотивував тим, що з 2004 року
по жовтень 2006 року працював на посаді заступника директора ТОК «Синевирське
озеро». За вказаний період для забезпечення діяльності підприємства ним були
витрачені власні кошти в сумі 12325 грн. 82 коп., що підтверджується виданою
відповідачем відомістю заборгованості по підзвітним сумам станом на 14 жовтня
2006 року. Згідно з порядком розрахунків за виконану роботу вказана сума
віднесена до підзвітних коштів і відповідно до ст. 206 та ст. 623 ЦК України
підлягає поверненню. На протязі останніх дев'яти місяців він неодноразово
звертався до керівництва ТОК «Синевирське озеро» та ЗАТ «Закарпаттурист» з
вимогою про проведення розрахунку по підзвітним сумам, однак гроші не
повернуто.

Крім цього, відповідно до вимог ст. 117 та ст. 237-1 КЗпП
України відповідач повинен виплатити йому середній заробіток  за весь час затримки розрахунку при
звільненні (420 грн. х 11 міс.) = 4620 грн. та відшкодувати моральну шкоду у
розмірі 5000 грн., яка виразилася в тривалих моральних стражданнях,
неможливістю користуватися належними йому грошима та вимушеністю позичати гроші
від близьких і знайомих.

Посилаючись на вказані обставини позивач просив
задовольнити позовні вимоги.

Суд залучив до участі в справі в якості співвідповідача
ЗАТ «Закарппаттурист».

Рішенням суду позов задоволено частково. Стягнуто з ЗАТ
«Закарпаттурист» на користь ОСОБА_1. 3941 грн. 30 коп. заборгованості по
підзвітним сумам.

В позові ОСОБА_1. до ТОК «Синевирське озеро» про
стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та
відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Стягнуто з ЗАТ «Закарпаттурист» на користь ОСОБА_1. 1000
грн. витрат на правову допомогу, на користь держави судовий збір у розмірі 51
грн. та 30 грн. на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1. порушив питання про
скасування рішення суду як незаконного та необґрунтованого і ухвалення нового
рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Межі оскарження - звіти про фактичні витрати прийняті
головним бухгалтером і затверджені керівником ТОК «Синевирське озеро». Розмір
заборгованості по підзвітним сумам підтверджений відомістю першого відповідача
станом на 14 жовтня 2006 року і ніким не оспорювався. Тому суд на порушення
вимог ч. 2 ст. 131 ЦПК України прийняв до уваги як доказ акт аудиторської
перевірки ТОК «Синевирське озеро» від 28 листопада 2007 року, яка проведена
через 2.2 місяців після пред'явлення позову і через 15 місяців після звільнення
позивача з роботи. Суд першої інстанції не навів обґрунтування в рішенні чому
вважає безпідставним позов в частині стягнення середнього заробітку за затримку
розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди.

ЗАТ «Закарпаттурист» в апеляційній скарзі просить змінити
рішення суду в частині стягнення на користь позивача 1000 грн. понесених ним
витрат на надання правової допомоги адвокатом і відповідно до вимог ч. 1 ст. 88
ЦПК України визначити розмір таких на суму 179 грн. 59 коп.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача та його
представника адвокатаОСОБА_2 пояснення представника відповідача
ОСОБА_3дослідивши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія
суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає
задоволенню частково, а в задоволенні апеляційної скарги відповідача слід
відмовити, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 4 січня 2005 року
ОСОБА_1. прийнятий на роботу за сумісництвом на ТОК «Синевирське Озеро» на
посаду заступника директора з загальних питань з посадовим окладом згідно
штатного розпису, а згідно наказу філії ТОК «Синевирське озеро» № 8к від 1
липня 2005 року позивач призначений заступником директора.

Наказом № 8к від 14 жовтня 2006 року позивача звільнено з
роботи на підставі ст.. 38 КЗпП України.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 про стягнення
підзвітних сум суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до акту
аудиторської перевірки від 28 листопада 2007 року із суми заборгованості ТОК
«Синевирське озеро» перед позивачем до погашення підлягає сума 3941 грн. 30
коп.

Проте зазначеного висновку суд дійшов без належної
перевірки обставин справи, з'ясування прав та обов'язків сторін.

Згідно довідки № 1501 з єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України ТОК «Синевирське озеро» є філією ЗАТ
«Закарпаттурист».

Встановлено, що позивач використовував для виробничих
потреб автомобіль ВАЗ-2121 НОМЕР_1 який є власністю ЗАТ «Закарпаттурист».

Згідно відомості заборгованості по підзвітним сумах
ОСОБА_1. станом на 14 жовтня 2006 року, яка підписана директором та головним
бухгалтером ТОК «Синевирське озеро» позивач поніс витрати пов'язані з
виробництвом на придбання бензину, оплатив РЕМ за електроенергію, ПП ОСОБА_4.
за харчування та за довідку про оцінку землі, а всього на загальну суму 12325 грн. 82
коп.

В судовому засіданні ОСОБА_5, який працював директором
ТОК «Синевирське озеро», підтвердив зазначену у відомості заборгованість ТОК
перед позивачем по підзвітним сумам.

З огляду на викладене колегія суддів не погоджується з
актом аудиторської перевірки від 28 листопада 2007 року, якою встановлено, що
погашенню може бути прийнята сума 3941 грн. 30 коп.

Висновок суду першої інстанції про відмову позивачу в
задоволенні позову про стягнення середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільнення та відшкодування моральної шкоди відповідає вимога
ст. 116, ст. 117 та ст. 237-1 КЗпП України так як при звільненні  ОСОБА_1. виплачено належні йому суми за
винятком підзвітної, яка не визнавалась ЗАТ «Закарпаттурист» і була спірною та
не наведено правових підстав для відшкодування моральної шкоди.

На підставі викладеного, відповідно до ст. 309 ЦПК
України рішення суду першої інстанції про задоволення позову ОСОБА_2  про стягнення 3941 грн. 30 коп. слід змінити,
стягнути в ЗАТ «Закарпаттурист» на користь позивача 12325 грн. 82 коп.

Доводи апеляційної скарги ЗАТ «Закарпаттурист» про
невідповідність висновків суду вимогам ст. 88 ЦПК України щодо стягнутої суми
1000 грн. витрат на правову допомогу не заслуговують на увагу з підстав зміни
рішення.

Рішенням суду першої інстанції стягнуто з ЗАТ
«Закарпаттурист» судовий збір на користь держави 51 грн. Тому до стягнення  додатково підлягає сума (123 грн. 25 коп. -
51 грн.)=72 грн. 15 коп.

В решті рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 209, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково,
а апеляційну скаргу відповідача закритого акціонерного товариства
«Закарпаттурист» відхилити.

Рішення Хустського районного суду від 24 січня 2007 року
змінити.

Стягнути з ЗАТ «Закарпаттурист» на користь ОСОБА_1 12325
грн. 82 коп. та судовий збір на користь держави у сумі 72 грн. 15 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Верховного Суду України
протягом двох місяців з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:
Судді: ___________________

___________________