У Х В А Л А

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

25 квітня  2008 року                                                                                      м.Ужгород.

Судова колегія судової
палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області   в складі:

головуючого -   судді  Власова С.0.,

суддів
колегії -  Павліченка С.В., Готра
Т.Ю.,

при секретарі -Рогач І.І.,

розглянувши у  відкритому  судовому засіданні   справу за апеляційною   скаргою

ОСОБА_1  на рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 19 червня 2007 року
по справі за позовом  ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, Ужгородської міської ради, виконкому Ужгородської міської ради  про визнання недійсним рішення виконкому
Ужгородської міської ради, визнання недійсним державного акту на право
приватної власності на землю та визнання недійсним та скасування
реєстрації  державного акту на право
приватної власності на землю ,-

В С Т А Н О В И Л А :

У
серпні 2003 року ОСОБА_2. звернулася
до суду із  позовною заявою в якій
просила  визнати недійсним  пункт 406 рішення Ужгородської  міської Ради народних депутатів від  14.12.1977 р. № 526, яким  оформлено
право власності   на будинок  в ціломуАДРЕСА_1 за   її колишнім чоловіком ОСОБА_1. з чим вона не
згідна, оскільки  вказаний будинок  належав подружжю - ОСОБА_2. таОСОБА_1.  на праві спільної сумісної власності.

У березні  2004 року ОСОБА_2.  доповнила позов, просила  визнати
недійсним та скасувати  рішення
Ужгородської  міської Ради № 26 від
26.02.1997 р. в частині надання у приватну власність ОСОБА_1 0,10 га земельної
ділянки по АДРЕСА_1скасувати   державний
акт на право приватної власності
ОСОБА_1на землю від 23.05.2002 р.
в частині 0,10 га та зобов'язати
земельний відділ Ужгородського міськвиконкому  анулювати
реєстрацію № 3720  в Книзі записів
державних актів на право приватної власності на землю /а.с.52-53/

Ухвалою суду від  21 квітня 2004 року  до участі в справі в якості відповідача
залучено виконком Ужгородської міської ради /а.с.60/.

У жовтні 2004 року, у
лютому 2005 року, у червні 2005 року, у червні 2007 року  ОСОБА_2. та її представник  доповнювали
та уточнювали   позовні вимоги
ОСОБА_2. /а.с.81-83, 87-88, 96-97/.

-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------

Справа № 22-158/08
Номер рядка статистичного звіту: 44

Головуючий у першій інстанції: Семерак  І.О.

Доповідач: Власов С.О.

В останній своїй  заяві від 14 червня 2007 року позивачка
ОСОБА_2  уточнила свої  первісні позовні вимоги /а.с.123-125 /
та  просила суд:

1/. Постановити ухвалу
про залучення  ОСОБА_3 та ОСОБА_2  до участі в справі  в якості третіх осіб з самостійними вимогами
за її позовом до ОСОБА_1про визнання недійсним рішення виконкому Ужгородської
міської ради № 26 від 26 лютого 1997 року ''Про виділення, приватизацію та
продаж земельних ділянок'' в частині надання у приватну власність ОСОБА_1  земельної ділянки площею 0,10 га. АДРЕСА_1а
визнання  недійсним і скасування виданих
на підставі цього рішення ОСОБА_1  державного
акту  на право приватної власності на
землю та його реєстрацію.

2/. Виділити ОСОБА_3 та
ОСОБА_2. у володіння і користування для будівництва та обслуговування житлового
будинку 0,015 га (150 кв.м.) земельної ділянки розташованої в АДРЕСА_1 з правом
користування  спільним  в'їздом
разом з співвласниками  існуючого
будинку.

3/. Виділити ОСОБА_2. у
володіння і користування 1/2  частину
земельної ділянки в АДРЕСА_1 без врахування виділеної для ОСОБА_3 та ОСОБА_2.
земельної ділянки  розміром 0,015 га.

4/  Вирішити
судом питання про призначення
будівельно - технічної експертизи
для визначення можливих варіантів виділу часток зі складу спільної
земельної ділянки.

Рішенням  Ужгородського
міськрайонного суду від 19 червня 2007 року позов ОСОБА_2.  задоволено. Визнано недійсним та
скасовано  рішення виконкому Ужгородської
міської ради № 26 від 26 лютого 1997 року ''Про виділення, приватизацію та
продаж земельних ділянок'' в частині надання в приватну власність  земельної ділянки для  будівництва та обслуговування житлового
будинкуОСОБА_1. площею 0.10 га по АДРЕСА_1. Визнано недійсним та скасовано
державний акт на право приватної власності на землю виданийОСОБА_1.   23
травня 2002 року на підставі рішення
№ 26  виконкому Ужгородської
міської ради  від 26 лютого 1997 року.
Визнано недійсною та скасовано реєстрацію
№ 3720 державного акту на право приватної власності на землю в Книзі
записів державних актів на право приватної власності ОСОБА_1..

Не погодившись  з ухваленим рішенням суду відповідач  ОСОБА_1.
подав на нього  апеляційну скаргу
в якій просив  ухвалене по справі рішення
суду скасувати як незаконне. Вказує, що суд неповно з'ясував обставини справи,
допустив порушення норм матеріального і процесуального права,  розглянув справу у його відсутності.

Судова колегія, заслухавши
доповідь судді - доповідача, пояснення
сторін по справі які  з'явилися,
перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає,
що апеляційна скарга  ОСОБА_1 підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду
скасуванню з направленням справи на новий розгляд   з
наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.213
ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно  і всебічно
з'ясованих  обставин, на які
сторони посилаються як на  підставу своїх
вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно  пп.1 і 2 ч.1 ст.214 ЦПК України  під час ухвалення рішення суд вирішує
питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження.

Оскаржуване  рішення суду
вказаним вимогам закону не відповідає.

Як убачається із матеріалів
справи 19 червня 2007 року  суд  розглянув справу і ухвалив судове
рішення  за відсутності   відповідача
ОСОБА_1

Належних доказів того,
щоОСОБА_1. у відповідності до  ст. 74-76
ЦПК України був повідомлений про час і місце розгляду справи матеріали справи
не містять.

Дана обставина  відповідно до п.3 ч. 1 ст. 311 ЦПК України є
підставою для скасування рішення суду і передачі справи на  новий розгляд, оскільки справу розглянуто
за  відсутності відповідача ОСОБА_1,
який  належним чином  не був повідомлений про час і місце  судового засідання.

З позовної заяви ОСОБА_2.
вбачається, що  вона просила суд  визнати недійсним п. 406 рішення виконкому
Ужгородської міської Ради народних депутатів від 14.12.1977 р.  № 526
про оформлення права власності на домобудівлю в колишньому селі
Дравці   заОСОБА_1., оскільки таке на її
думку,  обмежує  її особисті
майнові  права та майнові  права її дітей /а.с.5-6/.

У суді  позивачка
та її представник
неодноразово  змінювали та доповнювали  позовні вимоги, однак  залишилося
нез'ясованим питання чи відмовляється
позивачка від свого первісного позову про визнання частково недійсним
рішення Ужгородської міської Ради народних
депутатів від 14.12.1977 р. № 526 п.406
щодо оформлення  за відповідачем
ОСОБА_1.  права власності на цілий  житловий будинок, яке вона просила
скасувати.

Згідно ч.2  ст.31 ЦПК України  позивач має право  протягом усього часу розгляду справи змінити
підставу або предмет позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Зі змісту  наявної в матеріалах справи заяви ОСОБА_2.
від 14.06.2007 р. вбачається, що  у суді
вона повністю  змінила   предмет і підставу   свого
первісного позову та просила суд вирішити  по суті позов про  земельний спір, який виник між нею та її
колишнім чоловікомОСОБА_1., шляхом
скасування правовстановлюючих
документів ОСОБА_1 на   земельну
ділянку, яка розташована  по АДРЕСА_1 і
виділити   їй 1/2 частину  його земельної ділянки, а  її дітям: ОСОБА_3та ОСОБА_2виділити  у володіння і користування   для
будівництва та обслуговування
житлового будинку 0,015 га. (150 кв.м.)
земельної ділянки /а.с.123-125/.

Однак,  скасовуючи правовстановлюючі документи
ОСОБА_1. на земельну ділянку площею 0,10 га, яка була  надана йому у власність для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
суд  вирішив не всі вимоги
позивача і цей недолік не міг бути усунений ухваленням додаткового  рішення судом першої інстанції.

Так, судом  не вирішене питання щодо  виділення позивачу у володіння і користування
земельної ділянки яку вона простила виділити їй та її дітям.

Окрім того з матеріалів
справи  вбачається, що  судом не було
обговорено питання  про
призначення  по справі  відповідної
експертизи  для визначення  можливих варіантів виділу часток зі складу
земельної ділянки відповідача, як це просила у заяві від 14 червня 2007 року
позивачка  ОСОБА_2./а.с.123-125/.

Усупереч вимог п.2 ст. 214
ЦПК України  суд також  не вирішував
питання щодо пропущення позивачем строку позовної давності.

Не звернув  суд
уваги і на те, що в матеріалах
цивільної справи  /а.с.40-42,
33-35/  містяться судові рішення від
17.04.2003 р. та від 23.09.2003 р. (справа № 2-55/03) з яких убачається, що
спір між ОСОБА_2. таОСОБА_1. про розподіл земельної ділянки  АДРЕСА_1 вже розглядався Ужгородським міським
судом, однак питання про подальше вирішення цього земельного  спору
судом залишилось  не
з'ясованим.

За таких обставин
справи  оскаржуване рішення суду підлягає
скасуванню з направлення справи на новий розгляд до того ж суду іншим суддею.

При новому розгляді
справи  суду слід усунути зазначені
порушення  і вирішити спір у
відповідності з вимогами закону.

Керуючись ч.3 ст.303, ст.ст.
304,307,  п. 3 і 5 ч.1 ст.
311,315,317,319 ЦПК України, судова
колегія судової палати ,-

У Х В А  Л И Л А :

Апеляційну
скаргу  ОСОБА_1  задовольнити
частково.

Рішення Ужгородського
міськрайонного суду  від 19 червня  2007 року скасувати, а справу направити на
новий розгляд до того ж суду іншим складом суду.

Ухвала апеляційного суду  набирає законної сили з моменту її проголошення,
однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців
з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді :