Справа № 2-408/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

31 березня  2008
року
місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької
області у складі:

головуючого судді Мироненко І.П.,

при секретарі Солодько Є.А.,

за участі прокурора Кунда Л.І.

розглянувши  у  відкритому судовому засіданні у місті
Маріуполі справу за позовом школи-інтернату № 1 для дітей сиріт в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_1,  до ОСОБА_2 про
позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів; третя особа: Служба у
справах неповнолітніх Орджонікідзевської районної адміністрації, суд -

В С Т А Н О В И В:

14 листопада 2007 року позивач, в особі директора школи-інтернату № 1 для
дітей сиріт Климович Л.А., діючий в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення
батьківських прав і стягнення аліментів на утримання неповнолітньої. В
обґрунтування заявлених вимог позивач вказував на те, що неповнолітня ОСОБА_1,
1992 року народження з вересня 1999 року перебуває в школі-інтернаті № 1 на
повному державному забезпеченні. Юридичного батька дитина не має, відомості про
нього внесені на підставі ст. 55 КпШС України. Мати неповнолітньої ОСОБА_2 в
березні 1996 року написала заяву про відмову від дочки. 04 березня 1996 року
спеціалістом по охороні дитинства Орджонікідзевського району міста Маріуполя
був складений акт покинутої дитини.  На
підставі рішення виконкому Орджонікідзевської райдаміністрації № 77 від 27
березня 1996 року неповнолітня ОСОБА_1 була поміщена на повне державне
забезпечення у дитячий будинок „Сонечко”, а в подальшому до школи-інтернату № 1
для дітей сиріт міста Маріуполя.

З 1996 року адміністрація дитячого будинку, а з 1999 року і адміністрація
школи-інтернату неодноразово намагалися вирішити питання про позбавлення
відповідачки батьківських прав. Однак до цього часу це питання не вирішено,
оскільки ОСОБА_2 з 1999 по 2005 роки неодноразово змінювала місце проживання.
На сьогодні відповідачка ОСОБА_2 разом із своєю дочкою ОСОБА_3, 1987 року
народження мешкають у не благоустроєному будинку, який належить пастору
ОСОБА_4. Будинок наданий для проживання сім'ї ОСОБА_2 та інших братів та сестер
по вірі.

За період з 1999 по 2005 року відповідачка інколи відвідувала дочку
ОСОБА_1, цікавилася її життям та здоров'ям, але ніякої допомоги не надавала. З
2005 року ОСОБА_2 припинила відвідувати дочку і цікавитися її життям.

Адміністрація школи-інтернату № 1 вважає, що відповідачка самоусунулася від
своїх обов'язків по вихованню неповнолітньої дочки ОСОБА_1, що дає підстави
позбавити її батьківських прав відносно цієї дитини. Вирішення цього питання
позитивно необхідно для захисту інтересів неповнолітньої ОСОБА_1 і визначення
соціального статусу, яка після закінчення школи-інтернату буде направлена до
одного із спеціалізованих училищ для продовження навчання.

Просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої
ОСОБА_1, 1992 року народження, стягнути аліменти на її утримання в розмірі ј
частини всіх видів заробітку.

В судовому засіданні представник позивача Матвієнко Т.А. підтримала
заявлені вимоги і дала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Шарая Ю.О. підтримала
позовні вимоги про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно
неповнолітньої ОСОБА_1 і стягнення аліментів на її утримання.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про причини своєї
неявки суд не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи до суду не
надходило.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, допитавши свідка,
дослідивши надані докази, висновок прокурора, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 Володимирівна народилася
ІНФОРМАЦІЯ_1, в графі батьки зазначено, батько ОСОБА_5, мати ОСОБА_2, що
підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого відділом РАЦС
Жовтневого райвиконкому міста Маріуполя (актовий запис № 963 від 20 липня 1992
року).

Згідно довідки Жовтневого відділу РАЦС відомості про батька ОСОБА_5 до
актового запису № 963 від 20 липня 1992 року внесені на підставі ст. 135 СК
України (ст. 53 КЗпШС України).

Статтею 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка діє в
Україні з 27 вересня 1991 року встановлено, що держави-учасниці зобов'язані
вживати всіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини
від усіх форм фізичного та психічного насильства, образи чи зловживань,
відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з
боку батьків чи будь-якої іншої особи.

Дані положення знайшли своє втілення в п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу
України, яким передбачено, що мати, батько можуть бути позбавленні батьківських
прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх
обов'язків по вихованню неповнолітньої дочки ОСОБА_1, 1992 року народження.

Так, 04 березня 1996 року спеціалістом по охороні дитинства
Орджонікідзевської ради народних депутатів міста Маріуполя був складений акт
про покинути дитину, згідно якого матір двох дітей ОСОБА_2 відмовилася і
покинула своїх дочок ОСОБА_3, 1987 року народження та ОСОБА_1 1992 року
народження.

Відповідачкою ОСОБА_2 на ім'я голови ради опіки та піклування 04 березня
1996 року була подана заява, в якій вона просила направити її дочку ОСОБА_1,
1992 року народження, до державної виховної установи, оскільки не має
матеріальних та побутових умов для її утримання та виховання.

На підставі рішення виконкому Орджонікідзевської районної ради народних
депутатів міста Маріуполя № 77 від 27 березня 1996 року неповнолітня ОСОБА_1
була поміщена на повне державне забезпечення у дитячий будинок „Сонечко”, а з
01 вересня 1999 року переведена  до
школи-інтернату № 1 для дітей сиріт міста Маріуполя.

Згідно довідки адресного бюро відповідачка ОСОБА_2 з 13 січня 2005 року
зареєстрована АДРЕСА_1.

Актом обстеження житлово-побутових умов від 21 лютого 2007 року
встановлено, що ОСОБА_2 разом із дочкою ОСОБА_3 1987 року народження проживають
АДРЕСА_1. Будинок розташований на території дачних дільниць на значній відстані
від житлового фонду та шкіл. Будинок не благоустроєний, потребує ремонту, пічне
опалення, вугіль відсутній. Будинок складається з трьох жилих кімнат загальною
площею близько 40 кв.м. Санітарний стан будинку незадовільний. Зі слів
відповідачки будинок АДРЕСА_1 придбаний пастором ОСОБА_4 для проживання сім'ї
ОСОБА_2 та інших братів та сетер по вірі. В ньому крім ОСОБА_2, її дочки
ОСОБА_3, також проживає брат ОСОБА_6 та сестра ОСОБА_7.

Як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_2 від 19 лютого 2007 року, остання
заперечувала проти позбавлення її батьківських прав посилаючись на те, що має
роботу, постійне місце проживання, веде нормальний спосіб життя, з дочкою в неї
добрі стосунки. Вона згодна забрати дочку, але невпевнена, що дочка погодиться
залишити інтернат. При цьому, не заперечувала, що за час знаходження ОСОБА_1 в
інтернаті вона не надавала їй ніякої допомоги, не купувала одягу, взуття, не
платила аліментів, тому що їй це не пояснювали.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що ОСОБА_1 перебуває
в школі-інтернаті № 1 з 1999 року, прибула з дитячого будинку „Сонечко”. В
матеріалах її особової справи були документи про порушення питання щодо
позбавлення матері батьківських прав, але остаточно питання вирішено не було.
Адміністрація школи-інтернату також двічі порушувала питання про позбавлення
ОСОБА_2 батьківських прав. Кожного разу відповідачка з'являлася і просила
відтер мінувати вирішення цього питання, тому як готує документи, щоб забрати
дитину, а потім зникала і змінювала місце проживання.  Останні декілька років мати дівчину не
відвідувала. Із розмов з ОСОБА_1 також не вбачається, що вона спілкується з
останньою.

Об'єктивно покази даного свідка підтверджуються актами про невідвідування
від 29 грудня 2006 року та 05 жовтня 2007 року, з яких вбачається, що ОСОБА_2
не відвідувала ОСОБА_1 з 2005 року, матеріальної допомоги не надавала, аліменти
не сплачувала.

Як вбачається з висновку Приморської районної адміністрації, Служба у
справах неповнолітніх клопоче перед судом про позбавлення відповідачки
батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_1.

Прокурор, діючий на захист інтересів неповнолітньої ОСОБА_1, підтримав
заявлені вимоги, просив позбавити відповідачку батьківських прав і стягнути з
неї аліменти на утримання дитини.

Оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд
приходить до висновку, що позивач довів обставини ухилення відповідачки від
виконання свого батьківського обов'язку по вихованню та утриманню
неповнолітньої дочки.

З метою захисту інтересів неповнолітньої, суд вважає за
можливе позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_1,
передавши її Службі у справах неповнолітніх Орджонікідзевської районної
адміністрації для вирішення питання про встановлення опіки чи піклування або
направлення до державної установи.

Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язанні утримувати
своїх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні від цього обов'язку,
відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України, кошти на утримання дитини
за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів і (або) у
твердій грошовій сумі.

За таких певних обставин, враховуючи, що утримання неповнолітніх дітей є не
право, а обов'язок батьків, і позбавлення батьківських прав не звільняє їх від
виконання цього обов'язку, з відповідачки на користь особи, державної установи
під піклуванням якої буде перебувати дитина, підлягають стягненню аліменти у
розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, до досягнення  повноліття.

При зміні свого ставлення по відношенню до дочки, відповідачка ОСОБА_2 не
позбавлена можливості поновити свої батьківські права.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь держави підлягає
стягненню судовий збір (державне мито) у сумі 51 гривні та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення у сумі 30 гривень.

На підставі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20
листопада 1989 року, ст. ст. 164, 180-182 Сімейного кодексу України, керуючись
ст. ст. 10, 60,  88, 213, 215, 224-226
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов школи-інтернату № 1 для дітей сиріт в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_1,  до ОСОБА_2 про
позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів, задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючу АДРЕСА_1
батьківських прав відносно дочки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Неповнолітню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, передати Службі у
справах неповнолітніх Орджонікідзевської районної адміністрації для вирішення
питання про встановлення опіки чи піклування або направлення до державної
установи.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючої
АДРЕСА_1  на утримання неповнолітньої
дочки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів
заробітку починаючи з 14 листопада 2007
року і до її повноліття.

Аліменти сплачувати на користь особи, державної установи
під опікою якої будуть знаходиться неповнолітні.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у сумі 51 гривні  і витрати на інформаційно-технічне
забезпечення в сумі 30 гривен.

Заочне рішення може бути переглянуто Орджонікідзевським
районним судом міста Маріуполя за письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі
заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення
рішення. Апеляційна скарга має бути подана протягом двадцяти днів з дня подання
заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна
скарга подаються до Апеляційного суду Донецької області через
Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя.

Суддя ________________