Справа № 2-975/2008р.
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е  м   У к р а ї н и

10 липня 2008р. Самарський
районний  суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючої судді
Маймур Г.Я.

при секретарі
Матвєєвій Г.П.

розглянувши  у відкритому судовому засіданні в м.
Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської
міської Ради, третя особа -   Восьма
Дніпропетровська державна нотаріальна контора,
про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за
законом, суд -

в с т а н о в и в:

20 березня 2008р. ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до
Дніпропетровської міської Ради, третя особа -
Восьма Дніпропетровська державна нотаріальна контора,  про визнання права власності на квартиру в
порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що на підставі свідоцтва про
право власності на житло її батьку належала &frac12;
частина двокімнатної квартири, розташованої
АДРЕСА_1.

30 листопада 2006р. ОСОБА_2 зробив на неї заповіт, яким на випадок його
смерті усе належне йому майно де б воно не знаходилось та з чого б воно не
складалось заповідав їй - ОСОБА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 її батько ОСОБА_2 - помер, після чого відкрилась спадщина на
частину спірної квартири.

14 листопада 2007р. позивачка отримала у нотаріуса
свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті її батька на грошові
внески з відповідними відсотками та компенсаціями, що знаходяться в ВАТ
«Державний ощадний банк України».

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати - ОСОБА_3. Після її смерті відкрилась спадщина
на &frac12; частини двокімнатної
квартири, розташованої АДРЕСА_1, що належала померлій на підставі свідоцтва про
право власності на житло.

Спадщину після смерта ОСОБА_3 прийняла вона, звернувшись
з відповідною заявою до нотаріуса.20 лютого 2008р, але нотаріус відмовив їй у
видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну частину квартири,
мотивуючи це тим, що нотаріус може видати свідоцтво лише після виділення частки
померлого у спільному майні.

Посилаючись на те, що вона користується та володіє
спадковим майном, але не може розпорядитися, позивачка просила визнати за нею
право власності у порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов
підтримали і стверджували, що частки у праві власності на квартиру батьків
позивачки були рівними - по 12.

Позивачка пояснила, що уже чотири роки проживає в спірній
квартирі. Інших спадкоємців немає і це підтвердять свідки.

Представник
позивачки пояснив, що позивачка прийняла спадщину, т.я. зареэстрована у
квартирі, користується нею, сплачує комунальні платежі. Матір та батька
провідувала і доглядала за ними до останнього дня.  Інших спадкоємців не має.

Представник відповідача не заперечував проти задоволення позову і пояснив,
що квартира належала померлим по 12 частині на підставі Свідоцтва про право
власності на житло. Інших спадкоємців не має.

Вислухавши пояснення сторін, свідків
та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за
таких підстав.

Згідно ч.1 ст.372 ЦК України частки співвласників у спільній сумісній
власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або
законом.

У судовому засіданні встановлено, що
спірна квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по &frac12;

частині на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 24.06.1994р.
Їх частки є рівними.

Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи,
визначені в заповіті.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом
мають діти  спадкодавця та той з
подружжя, який його пережив.

30 листопада 2006р. ОСОБА_2 заповів
позивачці все належне йому майно.

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивачки
ОСОБА_2 - помер, після чого відкрилась спадщина на 1/2 частину двокімнатної
квартири, розташованої  АДРЕСА_1.

Позивачка прийняла спадщину за заповітом на належну її батьку &frac12; частину двокімнатної квартири і 14
листопада 2007р. отримала у нотаріуса Восьмої Дніпропетровської державної
нотаріальної контори Свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

ІНФОРМАЦІЯ_2померла мати позивачки - ОСОБА_3. Після її смерті відкрилась
спадщина на  &frac12;
частини двокімнатної квартири, розташованої
АДРЕСА_1, що належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на
житло

Єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є її дочка - позивачка ОСОБА_1

Згідно ч.1ст.1269ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але
на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до
нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_1
дочка спадкодавиці після смерті матері
прийняла спадщину, звернувшись 13 листопада 2007р. до нотаріуса Восьмої
Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття
спадщини після померлої матері.

Ці обставини підтверджені
поясненнями сторін, свідків та письмовими доказами: копіями свідоцтва про
смерть спадкодавців, про народження спадкоємиці, Свідоцтва про право  на спадщину, паспорта, письмовими поясненнями
нотаріуса та спадковою справою(а.с.6-35).

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пояснили,
що частки у праві власності на спірну квартиру у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були
рівними і інших спадкоємців у них  не
має.

Свідок ОСОБА_6 підтвердив, що батько та матір позивачки мали право
власності на квартиру АДРЕСА_1 в рівних долях, тобто по &frac12;
частині.

За таких підстав суд вважає за необхідне задовольнити позов ОСОБА_1 та
визнати за нею право власності у порядку спадкування за заповітом та за законом
на квартиру АДРЕСА_1.

Керуючись  ч.1 ст. 372, ч.1 ст.1223,
ст. 1261, ч.1ст.1269 ЦК України,
ст.3, 10, 11, 57-64, 209, 214, 215
ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Визнати за ОСОБА_1  право власності у
порядку спадкування  на квартиру
АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської обл. через суд першої інстанції шляхом подачі у
10-денний строк  з дня проголошення
рішення, заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Головуюча суддя:                                                                       Г.Я. Маймур