Справа 2-83408 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

(
резолютивна частина)

03 жовтня 2008
року
м. Снігурівка

Снігурівський
районний суд Миколаївської області у складі головуючого

судді - Яворської
Н. І.

при секретарі - Себестьянській І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
м. Снігурівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

16 липня
2008 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення  матеріальної шкоди в розмірі 3055 грн.61 коп.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є приватним підприємцем і з 02 квітня 2008
року по 09 червня 2008 року перебувала в трудових відносинах з відповідачкою,
що підтверджується  трудовим
договором  № 4 від 02.04.2008 року, за
яким ОСОБА_2 була прийнята продавцем магазина в с. Садове Снігурівського району
Миколаївської області з покладенням на неї повної матеріальної відповідальності
відповідно до 135-1 КЗпП України.

05
червня 2008 року була проведена інвентаризація товарно-матеріальних цінностей
внаслідок якої була виявлена недостача таких на суму 2617.88 грн. За період
роботи з 05.06.08 р. по 09.06.2008 року
відповідачка знову допустила недостачу товарно-матеріальних
цінносей  на суму 437.73 грн.

09
червня 2008 року  трудовий договір між
сторонами розірвано  на підставі ст..38
КЗпП України, тобто за власним бажанням, але суму  допущеної недостачі в розмірі 3055.61 грн.,
яка склала за весь період роботи відповідачки остання не погасила до цього
часу.

Позивачка
просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь суму матеріальної шкоди в
розмірі  3055.61 грн.

30 липня
2008 року відповідачка ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом про
стягнення з ОСОБА_1 належну їй заборгованість по заробітній платі в розмірі
1433.80 грн.

У
судовому засіданні представник позивача позов позивача ОСОБА_1 підтримала. При
цьому пояснила, що відповідачка працюючи продавцем у ПП ОСОБА_1 допустила
недостачу товарно-матеріальних цінностей і в добровільному порядку не
відшкодовує тому просила стягнути з першої на користь другої 3055.61 грн.
Просила суд відмовити в задоволенні зустрічного позову заявленого ОСОБА_2
оскільки на день розгляду справи в суді розрахунок з нею проведений повністю.

Відповідачка  від зустрічного позову відмовилася, а
позов  ОСОБА_1   визнала частково у розмірі 2752 грн. Суду
пояснила, що дійсно працювала продавцем в магазині с. Садове Снігурівського
району Миколаївської області, згідно договору несла повну матеріальну
відповідальність за ввірені їй товарно -матеріальні цінності. Сума недостачі
виникла у зв'язку з тим, що частину товару з дозволу позивачки давала в борг
жителям села, а частина внаслідок порчі була не придатна для реалізації і
повернута нею на склад. Згідна відшкодувати 2752 грн.

Дослідивши
матеріали справи та зібрані в судовому засіданні докази суд прийшов наступного.

Як
свідчить свідоцтво про державну реєстрацію (а.с.6) ОСОБА_1 є фізичною
особою-підприємцем.

Згідно трудового
договору від 02 квітня 2008 року між
працедавцем ОСОБА_1 та працівником
ОСОБА_2 укладено безстроковий договір, відповідно до якого ОСОБА_2
зобов'язалася виконувати обов'язки продавця магазину в с.Садове, Снігурівського
району Миколаївської області(а.с.8,9).

05
червня 2008 року  при проведенні
інвентаризації товарів, тари, грошових коштів в магазині, де в якості продавця
працювала ОСОБА_2 було виявлено недостачу товарно - матеріальних цінностей на
суму  2617.88 грн., що
підтверджується  порівняльною відомістю
(а.с.10), крім того при проведенні інвентаризації товарно-матеріальних
цінностей 09 червня 2008 року знову було виявлено допущену недостачу
відповідачкою на суму 437.73 грн., що підтверджується порівняльною відомістю
(а.с.17).

09
червня 2008 року трудовий договір між позивачкою та відповідачкою було
розірвано за ст..38 КЗпП України за власним бажанням.

Сума
недостачі товарно-матеріальних цінностей у розмірі  3055.61 грн. до цього часу не погашена.

Відповідно
до ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оспорюючи факт
відсутності вини в заподіянні матеріальної шкоди позивачеві, відповідачка
послалася на те, що недостача товару виникла внаслідок його порчі, але будь -
яких доказів про це суду не надала.

Суд вважає, що
заява ОСОБА_1 є обґрунтованою і підлягає задоволенню на підставі
ст..ст.130,п.1ст.134,ст..135-1 КЗпП України у зв'язку з тим, що сума недостачі
заподіяна відповідачкою при виконанні нею трудових обов'язків і з її вини, так
як вона не забезпечила цілості майна та інших цінностей ввірених їй для
реалізації.

Щодо судових
витрат, представник позивача не ставила питання про стягнення їх з відповідача,
тому в цій частині суд залишає позов без розгляду.

Керуючись ст..ст.57,60,208,209,213-215,218 ЦПК України,
суд ,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовільнити.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3055 грн.61 коп.( три тисячі п'ятдесят п'ять гривень
шістдесят одну копійку) матеріальної шкоди внаслідок допущеної недостачі
товаро-матеріальних цінностей при виконанні трудових обов'язків.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом 10-ти днів з
дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, через місцевий суд.

Суддя