Справа № 2-69/08
Рішення

Іменем України

10 листопада 2008 року                                                                                       м. Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі:
головуючого-судді Артюх К.В.

при
секретарі                 Пучиній А.Ф.

з участю позивача
ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача  Петруня В.І.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком» філія «Дирекція первинної
мережі ВАТ «Укртелеком», центр технічної експлуатації первинної мережі №
12  про стягнення доплати за надурочний
час роботи, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні, компенсації за спецодяг та відшкодування
моральної шкоди, -

встановив:

19.09.2007 року
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення доплати за надурочний час
роботи, компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні, компенсації за спецодяг та відшкодування
моральної шкоди, в якому просить стягнути з Відкритого акціонерного товариства
«Укртелеком» філія «Дирекція первинної мережі ВАТ «Укртелеком», центр технічної
експлуатації первинної мережі № 12
доплату за надурочні роботи, компенсацію за невикористану відпустку,
середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, компенсацію
за спецодяг, моральну шкоду в сумі 10000 грн. Свої вимоги мотивує тим, що він
працював сторожем в ЦТЕПМ -12 Дирекції первинної мережі ВАТ «Укртелеком» з
04.01.2000 року по 16.07.2007 року. Згідно колективного  договору ВАТ «Укртелеком» на 2001-2006
рр.  роботодавець повинен забезпечити
працюючих безкоштовним спецодягом, спецвзуттям та іншими засобами  індивідуального захисту. Зокрема сторож,
згідно інструкції з охорони праці № 60.12.06 забезпечується костюмом
віскозно-лавсановим, строком носіння на 12 місяців, брюками
віскозно-лавсановими з утепленою підкладкою, строком носіння 36 місяців,
курткою бавовняною з утепленою підкладкою
на 36 місяців. За весь час роботи позивача дана норма роботодавцем
виконана не була і позивач був змушений самостійно, без подальшої компенсації
забезпечувати себе  відповідним одягом.
Такі дії роботодавця протирічать Кодексу законів про працю України, а саме
ст.ст. 163, 164 роботодавець повинен компенсувати працівникові витрати на
придбання спецодягу та інших засобів індивідуального захисту, якщо встановлений
нормами строк видачі цих засобів порушено і працівник був змушений  придбати їх за власні кошти.

Однак
неодноразові звернення до роботодавця  з
даним питанням не давали бажаного результату, тому позивач має право на
стягнення компенсації за понесені витрати. Крім того, за весь час роботи
позивача, починаючи з 04.01.2000 року ним були перепрацьовані години, понад
установлену норму тривалості робочого часу для працівників ЦТЕПМ -12 за
облікові періоди, що підтверджується табелями обліку робочого часу за підписом
начальника ЦЛКС. На колективне звернення сторожів ЦЛКС -8 з приводу компенсації
за роботу в надурочний час, було відмовлено
на підставі, що роботи в надурочний час в ЦТЕПМ - 12 не передбачені,
оплата праці провадиться згідно графіка роботи працівників змінного
персоналу  на відповідний рік. За весь
час роботи позивача, ним було перепрацьовано
1320 надурочних годин, тому позивач вважає, що має право на отримання
доплати за роботу в надурочний час. Крім того, до звільнення з роботи позивачем
не була використана відпустка за 2006 рік і при отриманні розрахунку при
звільненні  не була виплачена її
компенсація. Також з 2003 року, крім обов'язків сторожа, позивач здійснював
нагляд за діяльністю опалювальних котлів в опалювальний сезон. Однак за
суміщення робіт доплата не проводилась. Такими діями позивачу завдано моральну,
яка проявляється в душевному хвилюванні, почутті несправедливості, так як  законні права позивача були порушені, це все
вимагає від нього додаткових зусиль для організації життя, позивач вимушений
звертатися за правовою допомогою, звертатися до суду для захисту своїх прав.

В попередньому
судовому засіданні 15.10.2007 року позивач надав суду уточнення до позовної
заяви, в якій просить стягнути з Відкритого акціонерного товариства
«Укртелеком» філія «Дирекція первинної мережі ВАТ «Укртелеком», центр технічної
експлуатації первинної мережі № 12
доплату за надурочні роботи в розмірі 28142,96 грн., компенсацію за
невикористану відпустку 2837,67 грн., середній заробіток за весь час затримки
розрахунку при звільненні в розмірі 7008 грн., компенсацію за спецодяг в
розмірі 1340 грн., моральну шкоду в сумі 10000 грн.

В судовому
засіданні позивач позовні вимоги підтримав, збільшив суму доплати за надурочні
роботи, компенсації за невикористану відпустку, суму середнього заробітку за
час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди, проте  в письмовому вигляді заяви та розрахунку не
надав, хоча для цього надавався час.

Представник
позивача позовні вимоги свого довірителя підтримала.

Представник
відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначив, що
відповідач погоджується з висновком експертизи, відповідно до якого
встановлено, що позивачу не в повній мірі виплачений розрахунок при звільненні,
а саме невірно підрахована компенсація за невикористану відпустку і сума боргу
складає 213 грн. 06 коп., який на день розгляду справи в суді не сплачений,
суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні 2711 грн.
36 коп. також визнав, в задоволенні інших вимог просив відмовити, оскільки
надурочної роботи позивач не здійснював, а згідно висновку експертизи заборгованості
компенсації за спецодяг не виявлено, моральну шкоду відповідач своїми діями не
завдав.

Вислухавши
пояснення осіб, які брали участь в судовому засіданні, дослідивши матеріали
справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог і по наданих суду доказах,
суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Згідно ст. 11
ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних
чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, форма звернення
визначена ст. 119 ЦПК України, а саме позовна заява подається в письмовій формі
і повинна містити певні данні.

Враховуючи, що
останні позовні вимоги позивача в письмовій формі зазначені в заяві від 15
жовтня 2007 року (  том 1 а. с. 34), тому
суд розглядає позовні вимоги відповідно до цієї заяви.

Як встановлено в
судовому засіданні позивач працював на посаді сторожа в ЦТЕПМ - 12 Дирекції
первинної мережі ВАТ «Укртелеком» з 04.01.2000 року по 16.07.2007 року,
звільнений у зв'язку зі скороченням штату ( п.1 ст. 40 КЗпП України) на
підставі наказу № 313-к від 13.07.2007 року з 16 липня 2007 року, що
підтверджується копією трудової книжки (а. с. 24-25).

По справі за
клопотанням позивача, згідно ухвали суду від 29 листопада 2007 року була
призначена судово-бухгалтерська експертиза ( том 1 а. с. 195-186) і наданий
висновок  № 179-1762 від 08 жовтня 2008
року ( том. 2 а. с. 3-14), згідно якого експерт зазначив, що за наданими
документами, визначити час надурочної роботи ОСОБА_1 за період з січня 2000
року по липень 2007 року, не видається за можливе та відповідно до наданих
документів, оплата роботи в надурочний час ОСОБА_1 не здійснювалася.

З наданих
відповідачем матеріалів вбачається, що колективним договором та правилами
внутрішнього трудового розпорядку ВАТ "Укртелеком" встановлено, що у
товаристві норми робочого часу розраховують відповідно до Кодексу законів про
працю та встановлюються наказом голови правління. Для працівників деяких видів
робіт, де не може бути додержана встановлена щоденна чи щотижнева тривалість
робочого часу, встановлюється підсумований облік робочого часу з обліковим
періодом один квартал, календарний рік та застосовуються графіки змінності, які
передбачають регулярні вихідні для кожного працівника. Крім того, прибуття на
робоче місце та час закінчення роботи, працівник своїм підписом відмічає в
спеціальному журналі (журнал прийому-здачі чи черговий журнал).

Наказом
начальника ВАТ "Укртелеком" філія "Дирекція первинної мережі ВАТ
"Укртелеком" ЦТЕПМ-12 "Про річний фонд робочого часу" від
14.11.2005р. №289 ( том 1 а.с.16) встановлено, що при складанні графіків
змінності для працівників із сумарним обліком робочого часу на 2006 рік
необхідно дотримуватись норм робочого часу (квартальних, річних) при збереженні
річної норми робочого часу 1995 годин (при 40-годиному робочому тижні). За
даними додатку №4 до наказу ЦТЕПМ-12 від 21.12.2006р. №255 "Графік роботи
працівників ЦТЕПМ-12 на 2007 рік шестиденний тиждень (змінний персонал)" (том 1 а.с.21) та "Норм тривалості
робочого часу на 2007 рік", затверджених начальником ЦТЕПМ №12 та
погоджено головою профспілкового комітету ЦТЕПМ №12 21.12.2006р. (том 1,
а.с.23), річна норма робочого часу в 2007 році при 6-ти денному тижні (40
годин) для змінного персоналу складає 200200 години (І квартал - 495годин, II
квартал - 469 годин). Накази про норми тривалості робочого часу на 2000-2005
роки.

У матеріалах
справи відсутні та на клопотання експерта не надано табелі обліку використання
робочого часу по ЦТЕПМ-12 (дільниця ЦЛКС-8) в розрізі працівників за період з
січня 2000 року по березень 2002 року, табелі обліку використання робочого часу
сторожів дільниці ЦЛКС-8 (ЦЛКС-808) за І квартал 2000 року, за І, ІII, ІУ
квартали 2001 року, ІІІ-ІУ квартали 2002 року, за 20003 рік, за II, ІУ квартали
2004 року, ІІ-ІУ квартали 2005 року, ІІІ-ІУ квартали 2006 року, накази про
режим роботи та графіки чергувань сторожів.

Відповідно до
наданих документів, кількість відпрацьованих годин сторожем ОСОБА_1 протягом
2006 року та І-ІІ кварталів 2007 року відповідає нормам робочого часу, що встановлені
наказами начальника ЦТЕПМ-12 від 14.11.2005р. №289 та від 21.12.2006р. №255.
Згідно довідки ВАТ "Укртєлеком" Філія "Дирекція первинної
мережі" Центр технічної експлуатації первинної мережі №12 (ЦТЕПМ-12) від
12.10.2007р. №264, підписаної від імені фахівця з кадрової роботи 1 категорії
Н.П.Марченко, накази на залучення сторожа ОСОБА_1 до понаднормативної праці під
час його роботи на ЦТЕПМ-12 не видавались.

Враховуючи, що
позивачем не надано доказів про роботу в надурочний час, тому підстав для
нарахування оплати в порядку ст. 106 КЗпП України суду не надано і відповідно
не доведені вимоги в частині стягнення з відповідача доплати за надурочний час
роботи в розмірі 28142 грн. 96 коп., в зв'язку з чим в задоволенні даних
позовних вимог слід відмовити.

Згідно статті 116 Кодексу законів про працю України
визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то
зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після
пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до
вимог статті 83 КЗпП України та статті 24 Закону України "Про оплату
праці", у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація
за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Вихідна допомога
та компенсація за невикористані відпустки розраховується відповідно до „Порядку
обчислення заробітної плати", затвердженого Постановою КМ України від
08.02.1995р. №100.

Згідно
висновку судово-економічної експертизи № 1759-1762 - ц від 08.10.2008 року (
том 2 а. с. 3 -14), вбачається, що позивачем за час роботи у відповідача не
використано 10 днів щорічної відпустки за відпрацьований рік з 04.01.2006 року
по 03.01.2007 року та 13 днів відпустки за фактично відпрацьований час з 04
січня 2007 року по 16 липня 2007 року. Сума грошової компенсації за
невикористану відпустку складає 974 грн. 40 коп., що підтверджується наданими
суду доказами та визнається відповідачем, про що зазначено у відзиві на
уточнення до позовної заяви № 1401 від 07 листопада 2008 року за підписом
начальника РЦТЕТТМ № 4, який діє на підставі доручення від 30 травня 2008 року.

10
жовтня 2007 року відповідачем на рахунок позивача було нараховано 582 грн. 05
коп. компенсації за невикористану відпустку, з чого вбачається, що у
відповідача перед позивачем наявна заборгованість по виплаті компенсації за
невикористану відпустку в сумі 213 грн. 06 коп., яка на день розгляду справи в
суді не виплачена, що також визначається відповідачем у відзиві на уточнення до
позовної заяви.

Враховуючи,
що відповідач в поряду ст. 116 КЗпП України не в повній мірі здійснив виплату
всіх сум, що належать позивачу, доказів про відсутність вини власника або
уповноваженого ним органу у невиплаті всіх належних сум, суду не надані, тому в
порядку ст. 117 КЗпП України з відповідача на користь позивача підлягає
стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку, на день розгляду
справи в суді. В порядку ст. 11 ЦПК України суд розглядає позов в межах
заявлених вимог, поданих відповідно до цього Кодексу і тому на користь позивача
з відповідача підлягає стягненню середній заробіток в сумі 7008 грн..

Згідно ст. 163 Кодексу законів про працю України та
статті 8 Закону України "Про охорону
праці" від 14.10.1992р. №2694-ХІІ визначено, що на роботах із
шкідливими і небезпечними умовами праці, а також роботах, пов'язаних із
забрудненням або здійснюваних у несприятливих температурних умовах, працівникам
видаються безоплатно за встановленими
нормами спеціальний одяг, спеціальне взуття та інші засоби індивідуального
захисту. Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний організувати
комплектування та утримання засобів індивідуального
захисту відповідно до нормативних актів про охорону праці.

Згідно колективного договору ВАТ
„Укртелеком", Інструкції з охорони праці, підприємство за рахунок власних
коштів забезпечує працівників, зокрема сторожів, при охороні приміщення
спеціальним одягом - костюмом віскозно-лавсановим, терміном носіння 1 рік.

За даними "Особової картки
обліку спецодягу, спецвзуття та запобіжних пристроїв", виписаної на ОСОБА_1
(табельний номер НОМЕР_1), прийнятого на роботу до ЦТЕПМ-12 на посаду сторожа
20.10.1999р., затвердженими нормами передбачено видача спецодягу - „костюму
х/б" в кількості 1 штука на 1 рік носіння.

Відповідно до статті 164 Кодексу законів про працю України, видача замість
спеціального одягу і спеціального взуття матеріалів для їх виготовлення або
грошових сум для їх придбання не дозволяється.

Власник або уповноважений ним орган повинен компенсувати працівникові
витрати на придбання спецодягу та інших засобів індивідуального захисту, якщо
встановлений нормами строк видачі цих засобів порушено і працівник був змушений
придбати їх за власні кошти. У разі дострокового зносу цих засобів не з вини
працівника власник або уповноважений ним орган зобов'язаний замінити їх за свій
рахунок.

Враховуючи, що позивачем не надані докази про понесені ним витрати на
придбання спецодягу та інших засобів індивідуального захисту, тому підстав для
стягнення компенсаційних виплат спеціального одягу і спеціального взуття в порядку
ст. 164 КЗпП України у суду немає і в задоволенні вимог про стягнення
компенсації за спецодяг в розмірі 1340 грн., слід відмовити.

В ході судового розгляду справи встановлено,
що відповідачем порушені права позивача, а саме право позивача на отримання
всіх належних йому сум при звільненні, які призвели до моральних страждань
позивача, які вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя,
враховуючи тривалий час порушення прав позивача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає,
що розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодування позивачу має становити
одну тисячу гривень, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню
частково.

Позивачем понесені і документально підтверджені судові витрати 1502 грн. 40
коп. витрати пов'язані з проведенням судової експертизи, які в порядку ст. 88
ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. Також з відповідача на користь
держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 80 грн. 71 коп.
та на користь головного управління Державного казначейства України в
Чернігівській області 30 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення
розгляду цивільних справ.

Керуючись ст.
ст. 10-11, 60, 63, 66, 88, 209, 213 - 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 106, 116,
117, 163, 164, 237-1 КЗпП України, Законом України
"Про охорону праці"

Вирішив:

Позов
ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком», філія «Дирекція
первинної мережі ВАТ «Укртелеком», центр технічної експлуатації первинної
мережі № 12  про стягнення доплати за
надурочний час роботи, компенсації за невикористану відпустку, середнього
заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації за спецодяг та
відшкодування моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з ВАТ
«Укртелеком» на користь ОСОБА_1 заборгованість розрахунку при звільненні в сумі
213 грн. 06 коп..

Стягнути з ВАТ
«Укртелеком» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні в сумі 7008 грн.

Стягнути з ВАТ
«Укртелеком» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000
грн..

В решті частині
позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ВАТ
«Укртелеком» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1502 грн. 40 коп..

Стягнути з ВАТ
«Укртелеком» на користь держави судовий збір в сумі 80 грн. 71 коп..

Стягнути з ВАТ
«Укртелеком» на користь головного управління Державного казначейства України в
Чернігівській області 30 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення
розгляду цивільних справ

Рішення може
бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський
районний суд міста Чернігова, шляхом подання заяви про апеляційне оскарження
рішення протягом десяти днів з дня проголошення рішення та подачі апеляційної
скарги протягом двадцяти днів, після подання заяви про апеляційне оскарження
рішення.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження.

Суддя Новозаводського

районного суду міста Чернігова
К.В. Артюх