АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ
Справа №22-260                                                                       Головуючий
О.І. Суддя-доповідач: Бондар В.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня
2008 року                                                                                          м.  Запоріжжя

Колегія
суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого
:  Бон дара В.О.

Суддів:                                 Маловічко С. В.

Прокопенка О.Л.

При секретарі:
Бабенко Т.І.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
судді Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 30 листопада 2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та відшкодування моральної шкоди,  -

ВСТАНОВИЛА:

24
жовтня 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою
судді Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 02 листопада 2007 року позовна заява залишена без руху та
надано строк для усунення недоліків до 23 листопада 2007 року.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.  Запоріжжя від 30 листопада 2007

року позовна заява визнана неподаною та повернута позивачеві.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм процесуального
права просить ухвалу скасувати та повернути справу для розгляду по суті позову.

Заслухавши
у засіданні апеляційного суду доповідача,
перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної
скарги,  колегія суддів вважає,  що апеляційна скарга задоволенню не підлягає
з наступних підстав.

Згідно
до п. 1 ч. 1  ст.  312 ЦПК України,  розглянувши скаргу на ухвалу суду першої
інстанції,  апеляційний суд відхиляє
скаргу і залишає ухвалу без змін,  якщо
судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Постановляючи
ухвалу про залишення позовної заяви без руху,
місцевий суд обґрунтовано вказав на необхідність сплати судових витрат
та виконання вимог  ст.   ст.
119,  120 ЦПК України і оскільки
недоліки позовної заяви не було усунено,
позовна заява визнана неподаною та повернута позивачу.

Доводи
апеляційної скарги,  що правовідносини
позивача з відповідачкою,  які обумовлені
трудовими контрактами є трудовими правовідносинами,  тому позов щодо них

звільняється від
сплати судових витрат згідно п. 1
ст.  4 Декрету Кабінету Міністрів
України „Про державне мито" і ч.3
ст.  81 ЦПК України,  неспроможні,
оскільки суду не надано доказів,
що контракти,  які укладали між
собою сторони (а. с.  8-10) відповідають
вимогам  ст.  21, 24, 24-1 КЗпП України.

Також
неспроможні посилання апелянта на ч. 2 ст,
120 ЦПК України і оскільки трудові відносини між сторонами
відсутні,  позивач повинен додати до
позовної заяви її копії та копії всіх документів,  що додаються до неї,  відповідно до кількості відповідачів.

Також
неспроможні посилання апелянта на непередбаченість законом визначення позивачем
розміру стягнення моральної шкоди. Згідно ч. 4 Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 4 від 31 березня 1995 року із наступними змінами,  відповідно до
ст.  137 ЦПК у позовній заяві про
відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено,  в чому полягає ця шкода,  якими неправомірними діями чи бездіяльністю
її заподіяно позивачеві,  з яких
міркувань він виходив,  визначаючи розмір
шкоди,  та якими доказами це
підтверджується. При недотриманні позивачем зазначених вимог настають
наслідки,  передбачені  ст.
139 ЦПК.

Таким
чином,  колегія суддів вважає,  що ухвала суду першої інстанції відповідає
вимогам закону,  тому підстави для її
скасування не вбачаються.

Керуючись  ст.
ст.  307,  312,
313,  315,  317 ЦПК України,  колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу
судді Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 30 листопада 2007 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,  проте може бути оскаржена шляхом подачі
касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.