Апеляційний суд Кіровоградської області
Справа
№  22 - 1726   2008
Головуючий у 1-й інстанції - Гончар В.М.
Доповідач  - Сукач Т.О.
РІШЕННЯ

Іменем
України

30
вересня 2008 року колегія суддів судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської області в складі :

головуючої судді - Бубличенко В.П.

суддів                      Сукач
Т.О.

Фомічова С.Є.

при секретарі          Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного
підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування
моральної шкоди в зв'язку з професійним захворюванням, за  апеляційною скаргою державного підприємства
«Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Кіровоградського  районного суду Кіровоградської області від 24
липня 2008 року,

в с т а
н о в и л а :

У
березні 2008 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до державного підприємства
«Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди в
зв'язку з професійним захворюванням. Свої вимоги обґрунтовував тим, що з
20.01.1992 року по 14.10.2005 року працював на Інгульській шахті ДП «Східний
ГЗК», де отримав професійне захворювання. У 2006 році за висновком МСЕК йому
було встановлено 55% втрати працездатності та третю групу інвалідності
безстроково. Зазначивши, що він постійно хворіє, потребує лікування, страждає
морально і фізично через незабезпечення роботодавцем належних умов праці,
просив стягнути з відповідача 80 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням
Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 24 липня 2008 року
позов задоволено частково. Стягнуто  з ДП
«Східний ГЗК» на користь позивача на відшкодування моральної шкоди  60 000 грн.

В
апеляційній скарзі  ДП «Східний ГЗК»  ставить питання про скасування рішення суду,
посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та
порушення норм процесуального права і просить ухвалити нове рішення про відмову
в задоволенні позову.

Заслухавши
доповідача, пояснення представника державного підприємства «Східний
гірничо-збагачувальний комбінат», ОСОБА_2, яка підтримувала  доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи
частково позов ОСОБА_1., суд  першої
інстанції виходив з того, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди
на підставі ст.237-1 КЗпП України  та
ст.13 Закону України «Про охорону праці».

Проте
з таким висновком  погодитися не можна,
оскільки судом неправильно застосовані норми матеріального права.

Ст. 9 Закону України «Про охорону праці» передбачено,
що відшкодування шкоди, заподіяної працівникові
внаслідок ушкодження його здоров'я, здійснюється Фондом соціального
страхування від нещасних випадків відповідно до Закону України «Про  загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності» - далі Закон.

Конституційний
Суд України в п.4.2 рішення від 24 січня 2004 року у справі за конституційним
зверненням  управління дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Кіровоградській області про офіційне тлумачення
положення  ч. 3 ст.34 Закону України
«Про  загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності» зазначив, що передбачене
ст.237-1 КЗпП України і ст.1167 ЦК України
відшкодування моральної шкоди власником чи уповноваженим ним органом не
застосовується до осіб, що підлягають обов'язковому соціальному страхуванню
відповідно до Закону. Зазначені норми регламентують відшкодування моральної
шкоди всім іншим особам, які не є суб'єктами страхування від нещасного випадку
і на яких не поширюється дія Закону, у тому числі працівникам, що виконують
роботу не на основі трудового договору (контракту), а на інших підставах.

Зазначений
Закон визначає правову основу, економічний механізм та організацій структуру
загальнообов'язкового страхування громадян від нещасного випадку на виробництві
та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або
загибелі застрахованих на виробництві та поширюється на осіб, які працюють на
умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах,
організаціях незалежно від їх форм власності та господарювання, у фізичних
осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, та громадян - суб'єктів
підприємницької діяльності.

Згідно
зі ст.ст. 1, 15, 21, 28, 34 Закону, який набрав чинності з 1 квітня 2001 року,
в разі настання страхового випадку, а саме: з часу встановлення втрати
професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням, відшкодування
моральної шкоди відноситься до обов'язку Фонду, а не роботодавця.

Судом
встановлено, що 20.09. 2006 року  ОСОБА_1
за висновком МСЕК  було встановлено 55%
втрати працездатності та третю групу інвалідності безстроково.

Відповідно
до п.27 ст.77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» та п.22
ст.71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» зупинено дію абзацу 4
ст. 1, підпунктів «є» п.1 ч.1 ст.21, ч.3 ст.28 та ч.4 ст.34 Закону України
«Про  загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Згідно
з розділом ХІ Прикінцевих положень Закону України «Про  загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності» (зі змінами внесеними Законом України від
28 грудня 2007 року № 107-VI)
відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної
(немайнової) шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від часу настання
страхового випадку припиняється з 1 січня 2008 року.

Ст. 13 Закону «Про охорону праці», на яку
послався суд як на одну з підстав
задоволення позову, регулюються питання управління охороною праці та
обов'язки роботодавця щодо створення  на
робочому місці в кожному структурному підрозділі умов праці відповідно до
нормативно-правових актів, а також забезпечення додержання вимог законодавства
щодо прав працівників у галузі охорони праці.

З
урахуванням наведеного районний суд неправильно застосував норму ст.237-1 КЗпП
України та ст.13 Закону України «Про охорону праці», що призвело до
неправильного вирішення спору, у зв'язку з чим відповідно до ст.309 ЦПК України
рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1. до
державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» з підстав
необґрунтованості позову.

Керуючись
ст. ст. 307ч.1п.2, 309ч.1п.4, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів судової
палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області, -

в и р і
ш и л а :

Апеляційну
скаргу державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат»  задовольнити .

Рішення
Кіровоградського районного суду
Кіровоградської області від 24 липня 2008 року скасувати  та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні
позову ОСОБА_1 до державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний
комбінат» про відшкодування моральної шкоди в зв'язку з професійним
захворюванням відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної
сили з моменту його проголошення і протягом двох місяців може бути оскаржене у
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуюча :

Судді :