Справа № 22ц-2074                                  Головуючий у
1 інстанції - БІЛИЙ В.М.
Категорія - цивільна
Доповідач - ГУБАР В.С.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2008 року

м.Чернігів

Апеляційний
суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді

позігуна
м.і.,

суддів:

губар
в.с., редька а.г.,

при секретарі:

коваленко
ю.в.,

за участю:

ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Деснянського районного
суду м. Чернігова від 09 жовтня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та матеріальної
шкоди, -

в с т а н о в и в:

В червні 2007 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просив
стягнути з ОСОБА_1 на його користь 10655 грн. 21 коп. у відшкодування
матеріальної шкоди та 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди, витрати на
правову допомогу у сумі 1200 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що 3 січня 2007 року в мікрорайоні
Олександрівка в м. Чернігові відповідач завдав навмисні механічні ушкодження
його автомобілю марки „Рено-Мідлайнер”. Позивач вказує, що з приводу
неправомірних дій відповідача  винесена
постанова про відмову в порушенні кримінальної справи на підставі того, що сума
завданих збитків пошкодження автомобіля є недостатньою для порушення
кримінальної справи за ст. 194 КК України. Зазначає, що відповідно до
рахунку-фактури від 04 січня 2007 року завдана матеріальна шкода складає 9775
грн. 21 коп. та відповідно до довідки ТОВ „Білекспомеблі” у зв'язку з тим, що
автомобіль перебував на ремонті, позивач поніс витрати в сумі 880 грн., а
всього матеріальні збитки складають 10655 грн. 21 коп.

Також позивач вказує, що внаслідок незаконних і протиправних дій
відповідача йому заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що він не мав
можливості користуватися автомобілем і вказана ДТП призвела до моральних
страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, і яку він оцінює в 5000 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 09 жовтня 2008 року
позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені частково, а саме: стягнуто з ОСОБА_1 на його
користь 9775 грн. 21 коп. у відшкодування матеріальної шкоди та 500 грн. у
відшкодування моральної шкоди, а також стягнуто судові витрати  по справі та витрати на правову допомогу.

В апеляційній скарзіОСОБА_1 просить скасувати рішення Деснянського районного
суду м. Чернігова від 09 жовтня 2008 року і ухвалити нове рішення, яким
відмовити ОСОБА_4 в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що рішення є
незаконним, необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають дійсним
обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що в матеріалах справи та
матеріалах  перевірки Чернігівського
міського відділу УМВС України в Чернігівській області відсутні докази на
підтвердження факту пошкодження автомобіля позивача внаслідок протиправної
поведінки відповідача.

Також апелянт вказує, що не проводилось автотоварознавче дослідження
автомобіля на предмет його пошкодження та встановлення розміру матеріальних
збитків;  розмір збитків позивачем був
встановлений самостійно і вважає, що рахунок-фактура не є належним доказом
вартості матеріальних збитків, і не може
бути доказом завдання позивачу шкоди неправомірними  діями відповідача, оскільки в даному рахунку
відсутнє посилання на те, що вказані в ньому роботи здійснювались щодо
транспортного засобу позивача, що цей рахунок був виписаний позивачу.

Також апелянт не погоджується з висновком суду щодо стягнення моральної
шкоди, оскільки, на його думку,  нема
доказів  причинно-наслідкового зв'язку
між діями відповідача та заподіяній автомобілю позивача шкоді. Апелянт вважає,
що висновок суду про завдану позивачу матеріальну та моральну шкоду внаслідок
неправомірних дій відповідача є безпідставним, оскільки суд дійшов до вказаного
висновку з порушенням вимог ст. 179 ЦПК України.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції порушені вимоги ст. ст. 79, 88,
121 ЦПК України щодо розміру судового збору та розподілу судових витрат. Також
вказує, що суд необґрунтовано задовольнив позовні вимоги в частині
відшкодування з відповідача витрат на правову допомогу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду,  дослідивши матеріали цивільної  справи та відмовні матеріали № 216
Чернігівського міського відділу УМВС України в Чернігівській області,  обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Оскаржуваним рішенням встановлено,
що 03 січня 2007 рокуОСОБА_1 своїми
неправомірними діями пошкодив автомобіль „Рено-Мідлайнер”
д.н.зНОМЕР_1,  належний  позивачеві ОСОБА_4, який тимчасово здавав
його в оренду ТОВ „Білекспомеблі”, директором якого є ОСОБА_5 Термін оренди
транспортного засобу закінчився 02 лютого 2008 року.

Постановою Чернігівського міського відділу УМВС України в Чернігівській
області  від 10 травня 2007 року  відмовлено в порушенні кримінальної справи по
даному факту та зазначено, щоОСОБА_1, який знаходився за кермом автомобіля
„Шеврове-Токума”, безпідставно спричинив тілесні ушкодження та пошкодив
автомобіль „Рено-Мідлайнер”, що належав фірмі „Білоруські меблі”.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 в частині відшкодування матеріальних
збитків, суд першої інстанції виходив з того, що в результаті пошкодження
відповідачем  автомобіля позивача,
останньому  спричинена матеріальна шкода
в сумі 9775 грн. 21 коп., що підтверджується постановою про відмову в порушенні
кримінальної справи від 09 липня 2007 року
та рахунокм-фактурою ТОВ „Автомобільне підприємство С.Т.Р. України” №
00026 від 04 січня 2007 року.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись
апеляційний суд, виходячи з наступного.

Згідно п.2  Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27.03.1992 р. № 6 "Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди",  розглядаючи позови про відшкодування шкоди,
суди повинні мати на увазі, що  шкода,
заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи,
підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що
дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний
зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у
зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Проте. позивачем не
надано суду безспірних і достовірних доказів на підтвердження того факту, що на
ремонт автомобіля ним дійсно були витрачені кошти у сумі 9775 грн.21 коп.

Так, в рахунку-фактурі № 00026 від 04 січня 2007 року зазначені матеріали
для ремонту автомобіля на суму 9775,21 грн., проте в  цьому документі не вказано,  для ремонту
якого конкретно автомобіля ці деталі були придбані і використані, а висновок
суду першої інстанції про  використанння
цих деталей саме  для автомобіля,
належного позивачеві - є припущенням, що суперечить  ч.4 ст.60 ЦПК України.

Відповідно до Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” розрахунковим
документом  є касовий чек, товарний чек,
розрахункова квитанція, що підтверджують виконання  розрахункових операцій. Проте, в зазначеному
рахунку - фактурі не вказано,  ким він
оплачений, а з прізвища, наявного у рахунку - Литвиненко, не можна зробити  безспірний висновок про те, що платником
рахунку є позивач  ОСОБА_4, який не надав
суду  жодного документа, який би
достовірно і безсумнівно підтверди оплату ним послуги, оскільки належний
йому  автомобіль перебував в оренді у
підприємстві, директором якого єОСОБА_4, яка також,  припустимо,
могла здійснити зазначену оплату. Отже висновок суду про оплату
зазначеного рахунку-фактури позивачем - також грунтується на припущеннях,
всупереч вимогам процесуального закону.

В оскаржуваному рішенні суд зазначає, що
вина ОСОБА_1 у пошкодженні
належного ОСОБА_4 автомобіля
підтверджується, окрім зазначеного рахунку-фактури, постановою про
відмову в порушенні кримінальної справи. Проте такий висновок суду першої
інстанції є хибним і не відповідає
дійсним обставинам справи. Так, у постанові про відмову в порушенні
кримінальної справи чітко і конкретно не вказано, що самеОСОБА_1 пошкодив
автомобіль ОСОБА_4, а зазначається, що ”... між ОСОБА_1 і ОСОБА_5 виник
конфлікт та ОСОБА_5отримав легкі тілесні ушкодження а також було пошкоджено
автомобіль”. А рахунок-фактура, на який посилається суд, взагалі не містить
ніяких даних про вину ОСОБА_1 у спричиненні шкоди автомобілю позивача.

Апеляційний суд не погоджується з оскаржуваним рішенням  суду щодо визнання  ОСОБА_1 винним у спричиненні позивачеві
матеріальної та моральної шкоди, оскільки
ці обставини справи  належним
чином не доведені. Зокрема, судом  не
було взято до уваги, що докази вини відповідача у матеріалах справи відсутні і
не містяться у відмовному матеріалі. Так, всупереч  вимог ст.ст.50, 57-64 ЦПК України суд не дав
належної оцінки тим обставинам, що у відмовному матеріалі наявні пояснення  ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 ОСОБА_8, ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,  ОСОБА_13 стосовно подій, які  вказані
у позовній заяві, проте ці
пояснення не можуть бути доказами у даній цивільній справі, оскільки
заначені особи при дачі пояснень органу дізнання   не
були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві
показання або за відмову від давання показань з непередбачених законом підстав
і в якості свідків ці особи судом першої інстанції допитані не були.    Допитати їх в якості свідків  апеляційний
суд позбавлений можливості, оскільки
клопотання  про допит вказаних
осіб в якості свідків  апелянтом   не ставилось.

За таких обставин, суд першої інстанції безпідставно, всупереч вимог
ст.1166 ЦК України,  стягнув з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_4 9775 грн. 21 коп. на відшкодування матеріальних збитків.

Висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позову  в частині стягнення моральної шкоди не
відповідає матеріалам справи та не ґрунтується на нормах закону.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі
неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності вини.

Як вбачається з  матеріалів справи та
матеріалів перевірки Чернігівського міського відділу  УМВС України в Чернігівській області, вина
відповідача у спричиненні  ОСОБА_4 матеріальної
шкоди  не доведена. Оскільки  саме
наявністю матеріальної  шкоди
позивач обгрунтовував завдану йому моральну шкоду, то за недоведеністю вини
відповідача, підстави для стягнення з нього відшкодування моральної шкоди
відсутні.

Зважаючи на викладене, та відповідно
до ст.ст.79,88 ЦПК України підстави для повернення позивачеві витрат на правову
допомогу, судового збору та коштів на оплату витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи - відсутні і в задоволенні цих вимог позивачеві
слід відмовити.

Враховуючи викладене апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1
підлягає частковому  задоволенню, а
рішення суду скасуванню в частині задоволення вимог ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди у сумі 9775 грн. 21 коп., моральної
шкоди у сумі 500 грн., судового збору у сумі 115 грн. 05 коп., витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн., витрат на
правову допомогу в сумі 1200 грн. і в задоволенні цих вімог позивачеві слід
відмовити за безпідставністю. Зважаючи на обставини справи, в решті вимог
позивачеві суд відмовив правильно і в цій частині оскаржуване рішення підлягає
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313,
314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова
від 09 жовтня 2008 року в частині задоволених позовних вимог про стягнення
матеріальної шкоди у сумі 9775 грн. 21 коп., моральної шкоди у сумі 500 грн.,
судового збору у сумі 115 грн. 05 коп., витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн., витрат на правову допомогу в сумі
1200 грн. - скасувати, відмовивши в задоволенні цих вимог.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:
Судді :