Справа № 2-849/2007 рік.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2008 року Новоселицький районний суд Чернівецької
області

в складі головуючого судді Вівчар Г.А.

при секретарі Раца Н.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні
суду в м. Новоселиця справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя сторона сільська рада АДРЕСА_1,

-     про повернення самовільно зайнятої
земельної ділянки і зобов'язання усунути перешкоди в користуванні земельної
ділянки, суд,

встановив:

Враховуючи складність мотивувальній частині рішення суд
відповідно до ст..209 ЦПК України, вважає можливим проголосити вступну та
резолютивну частину рішення.

Сторони можуть ознайомитись з повним рішенням суду після
22.10.2008 року.

Керуючись ст..10,59,60,61,88, 208-218,222 ЦПК
України,  суд, -

вирішив:

Позов
задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_3 повернути ОСОБА_2 самовільно зайняту
земельну ділянку розміром у 0.25 га землі яка розташована на території с/ради
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до
Апеляційного суду Чернівецької області через Новоселицкий районний суд шляхом
подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження
і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії
до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя:

Справа № 2-849/2007 рік.

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2008 року Новоселицький районний суд Чернівецької
області

в складі головуючого судді Вівчар Г.А.

при секретарі Раца Н.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні
суду в м. Новоселиця справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя сторона сільська рада АДРЕСА_1,

-     про повернення самовільно зайнятої
земельної ділянки і зобов'язання усунути перешкоди в користуванні земельної
ділянки, суд,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що
він з 80-х років користується земельною ділянкою 0.49 га землі на території
с/ради АДРЕСА_1.

В 2004 році у зв'язку з тим, що він виїжджав до Російської
Федерації його син ОСОБА_5 домовився з ОСОБА_3 про передачу останньому у
тимчасове користування земельної ділянки.

В 2006 році повернувшись з Російської Федерації,
запропонував відповідачу повернути земельну ділянку, однак відповідач
відмовився від її повернення.

Позивач вважає, що відповідач незаконно користується
земельною ділянкою, що суперечить ст..125, 152,212 ЗК України.

Позивач просить суд усунути перешкоди у користуванні
земельною ділянкою і зобов'язати відповідача повернути її йому як законному
землекористувачу.

В судовому засіданні позивач позов підтримав і пояснив,
що в 2004 році він разом з дружиною виїхали до дітей у Російську Федерацію.
Його син ОСОБА_5 та дружина ОСОБА_6 домовились з відповідачем про передачу йому
у користуванні земельної ділянки за що отримали 1400 доларів США.

На при кінець 2004 року вони повернулись і стали вимагати
повернення земельної ділянки. Відповідач вважає, що він купив земельну ділянку,
але він земельну ділянку не продавав, про що домовився син з відповідачем йому
не відомо.

Відповідач позов не визнав і пояснив, що в 2004 році
позивач разом з дружиною виїжджали на постійне місце проживання до своїх дітей
в Російську Федерацію і запропонували йому купити земельну ділянку розміром
0.25 га землі якою вони користувались як город неподалік його земельної
ділянки. Погодившись з цим він за вимогою дружини позивача ОСОБА_6 та його сина
ОСОБА_5 сплатив їм 1400 доларів США. Вони в свою чергу подали заяву до с/ради
про відмову від даної земельної ділянки на користь с/ради.

З 2004 року він користується спірною земельною ділянкою і
посадив на неї сад, вважає, що позов є необґрунтованим а тому просить суд
відмовити в його задоволені.

Представник с/ради суду пояснив, що по даним с/ради за
позивачем рахується земельна ділянка розміром в 0.49 га землі яка складається з
0.24 га землі для індивідуального житлового будівництва і обслуговування
житлового будинку і 0.25 га землі для ведення індивідуального підсобного
господарства. Спірна земельна ділянка знаходиться по АДРЕСА_1.

СРада з 2004 року по теперішній час не приймала будь
яких рішень про вилучення спірної земельної ділянки від позивача та передачі її
в користуванні ОСОБА_3.

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 суду показали, що в 2004
році позивач разом з дружиною виїжджали на постійне місце проживання до
Російської Федерації і вони продали відповідачу земельну ділянку розміром 0.25
га землі за 1400 доларів США.

Свідок ОСОБА_6 суду показала, що дійсно вони отримали
1400 доларів за земельну ділянку але про це домовився син разом з відповідачем.
Повернулись на Україну 31.07.2004 року і зразу почали вимагати повернення
земельної ділянки.

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 суду показали, що в 2004 році
до с/ради звернулась ОСОБА_6 разом з сином, що вони виїжджають до Росії і
хочуть продати город. Про що вони домовились з відповідачем не відомо, але в
присутності землевпорядника ОСОБА_11 була написана заява про відмову від городу
на користь с/ради. Про подальшій рух заяви їм нічого не відомо. Зразу після
повернення з Російської Федерації ОСОБА_6 стала вимагати повернення земельної
ділянки.

З довідки см/ради АДРЕСА_1 від 03.03.2008 року за №385 та
листа за № 326 від 18.08.2008 року вбачається, що в користуванні ОСОБА_2
перебуває земельна ділянка 0.49 га землі.

Суд оцінюючи у сукупності пояснення сторін і наведені
докази вважає, що ОСОБА_2 є законним землекористувачем земельної ділянки
загальним розміром у 0.49 землі, яка складається з 0.24 га землі для
будівництва та обслуговування житлового будинку і 0.25 га землі для ведення
індивідуального підсобного господарства яка розташована в АДРЕСА_1.

Згідно із ч.2 ст..92 ЗК України, право постійного
користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною
ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановленого
строку.

Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в
порядку, встановленому законом ( ч.2ст..95 ЗК України).

Суд вважає, що дії відповідача по відношенню до  прав позивача в вільному володінні і
користуванні земельної ділянки суперечать ч. 2 ст.92 ЗК України, тому суд
дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному
обсязі.

Суд вважає можливим зобов'язати ОСОБА_3 повернути ОСОБА_2
самовільно зайняту земельну ділянку розміром у 0.25 га землі яка розташована на
території с/ради АДРЕСА_1.

Суд вважає, що укладена угода між ОСОБА_6 та її сина
ОСОБА_5 про продаж земельної ділянки з ОСОБА_3 суперечить встановленому законом
порядку купівлі -продажу земельної ділянки а тому відповідно до ст.. 210 ЗК
України та ст..657 ЦК України, дана угода є недійсною.

Суд вважає, що вимоги відповідача відмовити у задоволені
позову за пропуском строку позовній давності суперечить ст..119 ЗК України.

Керуючись ст..10,59,60,61,88, 208-218,222 ЦПК
України,  ст..92,95,119,131,152,210 ЗК
України, ст..657 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов
задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_3 повернути ОСОБА_2 самовільно зайняту
земельну ділянку розміром у 0.25 га землі яка розташована на території с/ради
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного
суду Чернівецької області через Новоселицкий районний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя: