Справа № 22ц-1638/2008 р.
Головуючий у I інстанції - Білий В.М.
Категорія - цивільна
Доповідач - Євстафіїв О.К.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2008 року

Апеляційний суд Чернігівської
області

у складі:

головуючого - судді

Литвиненко І.В.,

суддів:

Євстафіїва О.К., Заболотного
В.М.,

при
секретарі

Штупун О.М.,

за участю:

позивача та його представника
ОСОБА_1, відповідача та його представників - ОСОБА_2, адвоката адвокатського
об'єднання „Чернігівська обласна колегія адвокатів” Гаврилової С.Е.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 липня 2008 року по
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про реальний розділ садиби,

в с т а н о в и в:

У серпні 2007 р. ОСОБА_4 пред'явив позов
до ОСОБА_3, у якому просив провести реальний розділ 2/3 частин
садиби АДРЕСА_1, що належить їм на праві спільної часткової власності,
виділивши йому у натурі кімнату 1-2, площею 7,3 м2, кімнату 1-3,
площею 8,0 м2, кімнату 1-6, площею 8,4 м2, коридор 1-7,
площею 4,4 м2, вбиральню, а ОСОБА_4 - коридор 1-1, площею 3,3 м2,
кухню 1-8, площею 13,0 м2, санвузол 1-9, площею 2,7 м2,
веранду, площею 2,8 м2, літню кухню Б1, площею 16,4 м2,
сіни б1, площею 2,8 м2, гараж В, площею 19,0 м2,
сарай Б, площею 15,8 м2, льох б, площею 14,0 м2, а також
стягнути з останнього на його користь 1638 грн. компенсації переотриманої
частки у домоволодінні й судові витрати. Свої вимоги позивач обгрунтовував тим,
що між ним та відповідачем відсутня домовленість щодо порядку користування
належною їм частиною садиби. Крім того, останній без його згоди здійснив
перепланування кімнат 1-8 і 1-9 у будинку.

Оскаржуваним рішенням позов частково
задоволено: в спірному домоволодінні виділено ОСОБА_4 у натурі кімнату 1-2,
площею 7,3 м2, кімнату 1-3, площею 8,0 м2, коридор 1-1,
площею 3,3 м2, коридор 1-7, площею 4,4 м2, веранду а1
(сіни 1), площею 2,8 м2, сарай Б, площею 15,8 м2, льох б,
площею 14,0 м2, літню кухню Б1, площею 16,4 м2,
сіни б1, площею 2,8 м2, і вбиральню г, та в користування
166,5 м2 присадибної земельної ділянки, в тому числі під житловою
забудовою - 30,4 м2, під господарськими спорудами - 39,6 м2,
під двором та городом - 74,0 м2 і під двором загального користування
- 22,5 м2, а ОСОБА_3 - кімнату 1-6, площею 8,4 м2,
кухню 1-8, площею 13,0 м2, санвузол 1-9, площею 2,7 м2,
гараж В, площею 19,0 м2, і у користування 166,5 м2
присадибної земельної ділянки, в тому числі під житловою забудовою - 30,4 м2,
під гаражем - 19,0 м2, під двором та городом - 94,6 м2 і
під двором загального користування - 22,5 м2; ОСОБА_3 зобов'язано
сплатити ОСОБА_4 1104 грн. 50 коп. компенсації вартості переотриманої частки
власності у домоволодінні; з останнього на користь ОСОБА_3 стягнуто на
відшкодування судових витрат 797 грн. 64 коп., 25 грн. 50 коп. і 3 грн. 75 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати дане рішення і постановити рішення про виділення йому у спірному
домоволодінні кімнати 1-6, площею 8,4 м2, кухні 1-8, площею 13,0 м2,
санвузла 1-9, площею 2,7 м2, гаражу В, площею 19,0 м2, а
ОСОБА_3 - кімнати 1-2, площею 7,3 м2, кімнати 1-3, площею 8,0 м2,
коридору 1-1, площею 3,3 м2, коридору 1-7, площею 4,4 м2,
веранди а1 (сіни 1), площею 2,8 м2, сараю Б, площею 15,8
м2, льоху б, площею 14,0 м2, літної кухні Б1,
площею 16,4 м2, сіней б1, площею 2,8 м2, і
вбиральні г, провести відповідний розподіл присадибної земельної ділянки і
відшкодувати понесені ним судові витрати. Сенс доводів скарги зводиться до
того, що, вирішуючи справу по суті, суд мав обрати такий варіант розподілу
належної їм частини садиби, який якомога повніше задовольняє інтереси обох
сторін. Але обраний судом варіант не є таким. Так, апелююча сторона зазначає,
що судом І інстанції:

-
некоректно визначено варіант розділу садиби - не вказано, які її частини
виділено у власність кожній стороні,

- не
враховано його доводи про те, що він зареєстрований у спірній садибі і має
намір у ній проживати, що він улаштував у ній систему водопостачання,
відремонтував гараж і постійно ним користується, що він постійно користувався
кімнатою 1-6 і не має іншого житла, а позивач має інше житло і не має наміру
проживати у цій садибі, а має намір її продати, що останній відхилив його
пропозицію продати йому - відповідачеві належну йому - позивачеві частку
садиби,

- не
враховано, що до виділеної йому частини домоволодіння він не зможе прибудувати
кухню, ванну кімнату та санвузол.

У судовому засіданні ОСОБА_4 та його
представники підтримали апеляційну скаргу.

Позивач та його представник апеляційну
скаргу не визнали. Сенс їхніх заперечень зводиться до того, що оскаржуване
рішення є законним та обґрунтованим; вони також просили відшкодувати судові
витрати.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд І
інстанції послався на те, що кожній стороні належить по 1/3 частині
спірної садиби. Тому, з урахуванням тих обставин, що ОСОБА_4 має намір продати
належну йому частину садиби, а ОСОБА_3 має намір проживати у ній, що у частині,
якою бажає володіти останній, знаходиться більша частина комунікацій, а інша
частина має більшу жилу площу, він провів реальний розділ належної їм частини
садиби у вищевказаний спосіб (згідно з варіантом № 1 розподілу домоволодіння,
що запропонований у висновку судової будівельно-технічної експертизи №
1682-1684 ц, який складено Чернігівським відділенням Київського
науково-дослідного інституту судових експертиз). Але дане рішення не у повній
мірі відповідає нормам матеріального й процесуального права, що регламентують
спірні правовідносини.

Так, по справі встановлено, що:

-
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності у рівних частках
належить 2/3 садиби АДРЕСА_1,

- ні
ОСОБА_4, ні ОСОБА_3 у даній садибі не проживають і між ними мається спір з
приводу користування нею,

-
згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи № 1682-1684 ц, який
складено Чернігівським відділенням Київського науково-дослідного інституту
судових експертиз, загальна вартість спірної садиби становить 61650 грн.;
мається лише два варіанти її розділу між сторонами.

За першим варіантом її розділу одному з її
власників пропонується виділити у жилому будинку дві жилі кімнати 1-2 і 1-3,
два коридори 1-1 і 1-7, веранду а1 (сіни 1), а також частину
господарських будівель, а саме: сарай Б, льох б, літню кухню Б1,
сіни б1 та вбиральню г, загальна вартість яких становить 19444 грн.,
тобто 32/100 частин садиби (19444 грн. : 61650 грн. х
100% = 32/100), а також пропонується виділити у
користування 144 м2 присадибної земельної ділянки, в тому числі під
житловою забудовою - 30,4 м2, під гаражем - 19,0 м2, під
двором та городом - 94,6 м2, а іншому співвласникові - у
жилому будинку одну жилу кімнату 1-6, кухню 1-8 і санвузол 1-9, а також гараж
В, загальна вартість яких становить 21653 грн., тобто 35/100
частин садиби (21653 грн. : 61650 грн. х 100% = 35/100),
і пропонується виділити у користування 144 м2 присадибної земельної
ділянки, в тому числі під житловою забудовою - 30,4 м2, під
господарськими спорудами - 39,6 м2, під двором та городом - 74,0 м2,
а земельну ділянку площею 45 м2 під двором загального користування пропонується
залишити у спільному користуванні обох власників; вартість переотриманої
частини домоволодіння у сумі 1104 грн. 50 коп. пропонується стягнути з того
власника (на користь іншого), кому її буде виділено.

За другим варіантом її розділу одному з її
власників пропонується виділити у жилому будинку дві жилі кімнати 1-6, 1-3 і
один коридор 1-7, та гараж В, загальна вартість яких становить 21537 грн., а
також пропонується виділити у користування 137,4 м2 присадибної
земельної ділянки, в тому числі під житловою забудовою - 25,4 м2,
під гаражем - 19,0 м2, під двором та городом - 93,0 м2,
а іншому співвласникові - у жилому будинку одну жилу кімнату 1-2, кухню
1-8, санвузол 1-9, коридор 1-1 і веранду а1 (сіни 1), а також
частину господарських будівель - сарай Б, льох б, літню кухню Б1,
сіни б1 та вбиральню г, загальна вартість яких становить 19560 грн.,
а також пропонується виділити у користування 137,4 м2 присадибної
земельної ділянки, в тому числі під житловою забудовою - 35,4 м2,
під господарськими спорудами - 39,6 м2, під двором та городом - 62,4
м2, а земельну ділянку площею 58,2 м2 під двором
загального користування пропонується залишити у спільному користуванні обох
власників; вартість переотриманої частини домоволодіння у сумі 988 грн. 50 коп.
пропонується стягнути з того власника (на користь іншого), кому її буде
виділено.

Також експертом вказано, які роботи мають
виконати сторони для забезпечення ізольованого користування частками
домоволодіння, що їм пропонується виділити по кожному з вищенаведених
варіантів.

Викладене підтверджується поясненнями
сторін, копіями рішень Деснянського районного суду м. Чернігова від 22.02.2006
р. і від 10.04.2007 р. (а.с. 6, 7-8), зазначеним вище висновком експертизи
(а.с. 27-47).

Місцевим судом не було витребувано дозвіл
Деснянської районної у м. Чернігові ради на переобладнання будинку (в порядку
ст. 152 ЖК України) у способи, що їх визначила експертиза, у зв'язку з чим
апеляційний суд відповідно до ст. 304 ЦПК України його витребував. За змістом листа
Деснянської районної у м. Чернігові ради від 16.10.2008 р., вона не заперечує
проти переобладнання спірної частини жилого будинку у вказані у висновку
експерта способи, але вона звертає увагу суду на те, що найбільш оптимальним є
перший варіант, оскільки при другому варіанті приміщення 1-6 не матиме
природного освітлення. Крім того, у разі поділу садиби за першим варіантом,
вказаний у цьому варіанті перший співвласник не матиме можливості поліпшити
умови проживання.

Доказів, що спростовували б висновок
експерта, у справі нема; обидві сторони не бажають розділу садиби за визначеним
у ньому варіантом № 2.

Таким чином, висновок суду про
необхідність розділу спірної садиби за варіантом № 1, що запропонований у
даному висновку, є вірним.

Всі мотиви, з яких ОСОБА_4 вважає, що суд
має виділити йому у власність ту частину садиби, яка виділена ОСОБА_3, не
свідчать про те, що місцевим судом невірно вирішено дане спірне питання. До
того ж, ОСОБА_4 стверджує, що виділену ОСОБА_4 судом частину садиби останній
привів у непридатний для проживання стан шляхом неналежного виконання у ній
незавершених ремонтних робіт.

Проте доводи апеляційної скарги щодо того,
що рішення місцевого суду є юридично некоректним, є вірними. Так, Пленум
Верховного Суду України у своїй постанові від 04.10.1991 р. № 7 (з наступними
змінами й доповненнями) орієнтує суди нижчих ланок на те, що при поділі жилого
будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована
після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в
будинку вона складає, а також які підсобні будівлі передаються власнику. Але
всупереч цьому суд І інстанції у оскаржуваному рішенні не вказав, яку частку
спірної садиби у грошовому й дробовому виразі він виділив у власність кожній
стороні, які дії й переобладнання мають виконати сторони для забезпечення
ізольованого користування виділеними їм у власність частинами садиби. Крім
того, частину присадибної земельної ділянки площею 45 м2 під двором
загального користування слід залишити у спільному користуванні позивача й
відповідача, а не виділяти половину її кожному з них, як то вирішив місцевий
суд.

Для забезпечення ізольованого користування
виділеними сторонам частками садиби суд вважає за необхідне зобов'язати ОСОБА_3
закласти дверні прорізи між коридором 1-7 і кімнатою 1-6, між коридором 1-1 і
кухнею 1-8, улаштувати дверні прорізи в стіні прибудови А1 та з
кухні 1-8 до кімнати 1-6, а також прибудувати тамбур для входу до виділеної
йому частини - у тих місцях, що вказані на плані-схемі у додатку № 1 до
висновку експертизи по справі, а також зобов'язати кожну сторону улаштувати
автономні системи опалення, газопостачання, вентиляції та електропостачання,
для чого кожній з них необхідно замовити та узгодити у встановленому порядку
відповідну проектну документацію.

Отож оскаржуване рішення підлягає зміні
шляхом викладення його у юридично коректній формі - згідно з вимогами
нормативних актів, що регламентують спірні правовідносини.

У порядку ч. 5 ст. 88 ЦПК України апеляційний
суд має перерозподілити судові витрати. Так, позивачем належним чином
документально підтверджено факт понесення судових витрат у загальній сумі 1653
грн. 50 коп. (квитанції на а.с. 1, 2, 59). Копія квитанції про сплату ОСОБА_3
60 грн. за складання позовної заяви та квитанція про сплату ним 517 грн. 00
коп. за представництво і надання правової допомоги не є підставою для
відшкодування цих витрат, оскільки в силу ст.ст. 64 ч. 2, 138 ЦПК України
документи про сплату судових витрат мають бути подані суду у оригіналі і, крім
того, суду не надано документів про те, які види правової допомоги надано
ОСОБА_3 та скільки робочих годин витрачено на надання йому кожного виду
допомоги.

ОСОБА_4 у зв'язку з частковим задоволенням
його апеляційної скарги належить відшкодувати судові витрати за її подання у
загальній сумі 132 грн. 50 коп. (а.с. 85, 86).

Таким чином, шляхом взаємозаліку, ОСОБА_4
має відшкодувати ОСОБА_3 судові витрати у загальній сумі 7 грн. 50 коп. + 51
грн. + 1595 грн. 28 коп. - 132 грн. 50 коп. = 1521 грн. 28 коп.

Також з ОСОБА_3, у зв'язку з частковим
задоволенням позову, належить стягнути на користь держави недоплачені ОСОБА_3
при зверненні до суду витрати з інформаційно-технічного розгляду справи у сумі
30 грн. - 7 грн. 50 коп. = 22 грн. 50 коп. і державне мито (пропорційно до
задоволеної частини вимог) у сумі 21653 грн. (розмір задоволених вимог) х 1 % -
51 грн. (розмір сплаченого позивачем державного мита) = 165 грн. 53 коп. -
виходячи з ставок витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справ
і державного мита, що встановлені п. 1 Розмірів витрат з
інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов'язаних з розглядом
цивільних та господарських справ, що затверджені постановою Кабміну України від
21.12.2005 р. № 1258 (з наступними змінами) і п/п „а” п. 1 ст. 3 Декрету
Кабміну України „Про державне мито” відповідно.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ч. 1 п. 4, 316
ЦПК України, ст. ст. 16, 358 ч. 3, 367 ч. 2 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 липня 2008
року змінити; позов задовольнити частково.

Провести реальний розділ садиби АДРЕСА_1 у
наступний спосіб.

Виділити у натурі ОСОБА_3: у жилому
будинку А-1 - кімнату 1-6, площею 8,4 м2, вартістю 5881 грн., у
прибудові А1 - кухню 1-8, площею 13,0 м2, вартістю 7285
грн., санвузол 1-9, площею 2,7 м2, вартістю 1513 грн., в
господарських будівлях - гараж В, площею 19,0 м2, вартістю 6974
грн., а всього на суму 21653 грн., що становить 35/100
частин садиби, і визнати за ним право власності на цю її частину.

Виділити у натурі ОСОБА_4: у жилому
будинку А-1 - кімнату 1-2, площею 7,3 м2, вартістю 3684 грн.,
кімнату 1-3, площею 8,0 м2, вартістю 5601 грн., коридор 1-1, площею
3,3 м2, вартістю 1411 грн., коридор 1-7, площею 4,4 м2,
вартістю 3081 грн., веранду а1 (сіни 1), площею 2,8 м2,
вартістю 1336 грн., в господарських будівлях - сарай Б, площею 15,8 м2,
вартістю 1119 грн., льох б, площею 14,0 м2, вартістю 1503 грн.,
літню кухню Б1, площею 16,4 м2, вартістю 1450 грн., сіни
б1, площею 2,8 м2, вартістю 128 грн., вбиральню г,
вартістю 131 грн., а всього на суму 19444 грн., що становить 32/100
частин садиби, і визнати за ним право власності на цю її частину.

Зобов'язати ОСОБА_3 закласти дверні
прорізи між коридором 1-7 і кімнатою 1-6, між коридором 1-1 і кухнею 1-8,
улаштувати дверні прорізи в стіні прибудови А1 та з кухні 1-8 до
кімнати 1-6, а також прибудувати тамбур для входу до виділеної йому частини - у
тих місцях, що вказані на плані-схемі у додатку № 1 до висновку судової
будівельно-технічної експертизи від 26.03.2008 р. № 1682-1684, який виконано
Чернігівським відділенням Київського науково-дослідного інституту судових
експертиз.

Виділити ОСОБА_4 у користування 144 м2
присадибної земельної ділянки даної садиби, в тому числі під житловою забудовою
- 30,4 м2, під гаражем - 19,0 м2, під двором та городом -
94,6 м2.

Виділити ОСОБА_4 у користування 144 м2
присадибної земельної ділянки цієї садиби, в тому числі під житловою забудовою
- 30,4 м2, під господарськими спорудами - 39,6 м2, під
двором та городом - 74,0 м2.

Присадибну земельну ділянку площею 45 м2
під двором загального користування залишити у спільному користуванні ОСОБА_3 і
ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 1104
(одну тисячу сто чотири) грн. 50 коп. компенсації вартості переотриманої частки
власності у садибі.

Лінії розподілу присадибної земельної
ділянки прокласти у спосіб, що визначений на плані-схемі у додатку № 3 до
висновку судової будівельно-технічної експертизи від 26.03.2008 р. № 1682-1684,
який виконано Чернігівським відділенням Київського науково-дослідного інституту
судових експертиз.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 1521
(одну тисячу п'ятсот двадцять одну) грн. 28 коп. на відшкодування судових
витрат.

Стягнути з ОСОБА_3 165 (сто шістдесят
п'ять) грн. 53 коп. мита на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_3 22 (двадцять дві) грн.
50 коп. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи до державного
бюджету м. Чернігова на розрахунковий рахунок № 0002, , банк ГУДКУ у Чернігівській області, МФО 853592, код бюджетної
класифікації 22050000.

Рішення набирає законної сили з моменту
його проголошення, але воно може бути оскаржене до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:                                         Судді: