Справа|річ| № 2 -1112/2008 р.
РІШЕННЯ

|розв'язання,вирішення,розв'

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

14 жовтня 2008 р. Ізюмський міськрайонний суд Харківської
області

в складі:

головуючого -
ВИННИЧЕНКО П.П.,
при секретарі -
МІТІНІЙ В.В.,

за участю адвоката -           СІВАКА В.Д.,

розглянувши|розгледівши|
у відкритому|відчиненому|
судовому засіданні в місті Ізюмі|ізюмі|
справу за позовом   заявою ОСОБА_1 до
Капитолівської сільської ради Ізюмського району Харківської області про
визнання договору  довічного утримання
дійсним, зацікавлена особа ОСОБА_4,

|помешканням|

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1. звернулась
до суду з позовом до Капитолівської сільської Ради Ізюмського району
Харківської області про визнання договору
довічного утримання дійсним.

На
підтвердження своїх позовних вимог позивач вказала наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року у віці 72 років вмерла її сусідка  - ОСОБА_2, що
мешкала у приналежному  їй на
праві приватної власності житловому будинку АДРЕСА_1. Даний будинок ОСОБА_2.
одержала  у власність на підставі
договору купівлі-продажу від 27 березня 1969 року.

В 1974 році вона
зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 і проживала в цьому будинку.

В червні 2006 року ОСОБА_3.
помер. Зразу після смерті чоловіка,
ОСОБА_2. запропонувала позивачці укласти з нею договір довічного
утримання, по якому вона передає
позивачці у власність свій будинок в замін на її зобов'язання  забезпечувати   її
утриманням  та  доглядом довічно.

Вони обумовили всі істотні умови
договору, обумовили матеріальне забезпечення у вигляді права ОСОБА_2 проживати
в будинку, її харчування, догляд і надання необхідної допомоги.

ОСОБА_2. також запропонувала  позивачці нотаріально засвідчити договір
довічного утримання, але тому що в неї нещодавно помер чоловік, то позивачка з
етичних мотивів запропонувала  їй усі
формальності залагодити пізніше і дала згоду на укладання такого договору.

Тому що розмір одержуваної пенсії у ОСОБА_2
був дуже невеликим 360 грн., то
позивачка зобов'язалась робити  їй
систематичне матеріальне забезпечення - купувати для неї за свої гроші продукти
харчування, здійснювати за нею постійний догляд,  купувати необхідний одяг і ліки,  надавати іншу необхідну допомогу.

Вони прийшли до угоди, що позивачка буде
щомісяця надавати їй матеріальну допомогу в натуральній формі за свої кошти  на суму не менш ніж  100 грн.

Після  цієї розмови
позивачка, починаючи з червня 2006 року і до дня смерті сусідки,
неухильно виконувала умови їхнього договору, незважаючи на те, що нотаріально
договір довічного  утримання так і не був
засвідчений.

Позивачка
не надавала цій обставині великого значення, тому що інших родичів у  ОСОБА_2 не було, і вона вважала, що завжди
встигне це зробити.

Позивачка регулярно купувала ліки і продукти,
готувала їжу, два рази на день топила піч, бо в її будинку  пічне опалення,  прала, обробляла город, збирала врожай з
нього,  часто ночувала у неї, щоб їй було
не так важко і самотньо.

Навесні 2007 року  стан здоров'я
ОСОБА_2 різко погіршився і між ними відбулася розмова, у ході якої  ОСОБА_2. знову стала наполягати на
нотаріальному оформленні їхніх стосунків, після чого  позивачка поїхала в Ізюмське районне бюро
технічної інвентаризації і замовила технічний паспорт на будинок та довідку про
вартість будинку, без чого неможливо було нотаріально укласти договір довічного
утримання.

Технік БТІ приїздила до
неї, розмовляла, зробила необхідні
заміри та креслення і почала виготовляти технічний паспорт на будинок,
але не встигла цього зробити, боІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2. померла, а технічний
паспорт в БТІ Ізюмського району позивачка отримала 16 березня 2007 року.

Після смерті сусідки  позивачка її поховала за свій рахунок.

В зв'язку з тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року сусідка померла, а
позивачка з нею не встигли нотаріально засвідчити їх договір довічного утримання,
то вона змушена звертатись в суд  за
вирішенням цього питання. Свій будинок ОСОБА_2. нікому не заповідала.

Відповідач позов визнав, вважав,
що ОСОБА_2. отримувала від позивачки необхідний їй догляд і між ними мав місце
договір довічного утримання, який вони не встигли укласти в нотаріальній формі.

Третя особа на стороні відповідача -
ОСОБА_4. не визнала, проти визнання договору
довічного утримання дійсним
заперечувала, вважала, що, оскільки, нотаріально такий договір не був
посвідчений то його і не можна визнавати дійсним. Вказала, що догляд за ОСОБА_2
здійснювали і другі люди. Вказала, що померла залишила заповіт на все своє
майно на ім'я її батька - померлого у 2006 році ОСОБА_3. Вважала, що заповіт
ніким не скасовано і тому не позивачка, а спадкоємець має успадкувати майно
померлої у 2007 році ОСОБА_2 Вказала, що якби такого заповіту не існувало то
вона б не пред'являла ніяких вимог.

Вислухавши сторони, вивчивши
матеріали справи, документи, суд приходить до висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у
разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того закон­них підстав
ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами
справи встановлено, що  позивачка з
червня 2006 року по день смерті ОСОБА_2 -ІНФОРМАЦІЯ_1 року надавала  їй систематичне матеріальне забезпечення -
купувала для неї за свої гроші продукти харчування, здійснювала за нею
постійний догляд,  купувала необхідний
одяг і ліки,  надавала іншу необхідну
допомогу.

Все вказане вище, вона
робила на виконання їхньої усної угоди про укладання договору довічного
утримання, всі істотні умови якого вони обумовили, але  договір не встигли укласти в нотаріальній
формі через смерть ОСОБА_2

Відповідно до  вимог ст. 745 ЦК України, договір
довічного  утримання повинний бути
нотаріально засвідчений. Однак, ч. 2 ст. 220 ЦК України вказує наступне „Якщо
сторони домовилися щодо усіх істотних умов
договору,  і  відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд
може визнати такий договір дійсним. У
цьому  разі  наступне
нотаріальне  посвідчення   договору
не вимагається”.

Пленум Верховного Суду
України № 3 від 28.04.1978 року « Про судову практику по справах про визнання
угод недійсними» зі  змінами, внесеними
постановою № 13 від 25.12.1992 р. і № 15 від 25.05.1998 року в п.4 указав:

« якщо така угода виконана
цілком або частково однієї зі сторін, а інша сторона ухиляється від її
нотаріального оформлення,  суд, на
підставі ч.2 ст.47 ЦК України ( 1963 року) ( ст. 220 ЦК 2003 року) за вимогою
сторони, що виконала угоду, її правонаступників або прокурора, вправі визнати
угоду дійсною".

Таким чином, з огляду
на  ту обставину, що позивачка цілком
виконала умови їх договору і є правові підстави для постановки даного питання в
суді, позов підлягає задоволенню.

Розглядаючи питання щодо заповіту померлої
ОСОБА_2, який вона вчинила на користь свого чоловіка ОСОБА_3., суд приходить до
наступного висновку:

Оскільки ОСОБА_2. пережила
свого чоловіка ОСОБА_3., то складений раніше нею заповіт на користь її
чоловіка, після смерті ОСОБА_3., втратив чинність і посилання на нього ОСОБА_4.
є необґрунтованим. Крім того, в суді представник ОСОБА_4. чітко вказала, що
після смерті батька ОСОБА_4. згідно закону отримала спадок.

Керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, ст.ст. 744, 745,
746, 749, 750, 751, 220  ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Капитолівської сільської ради Ізюмського
району Харківської області про визнання договору  довічного                             утримання дійсним,
задовольнити.

Визнати договір довічного
утримання укладений в усній формі між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок
АДРЕСА_1.

Правоустановлюючі
документи,
на вказаний будинок, на ім'я
ОСОБА_2 визнати такими, що втратили чинність.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду
Харківської області шляхом подачі протягом 10 днів заяви про оскарження, а
потім у термін 20 днів - апеляційної скарги через Ізюмський міськрайонний суд.

Гол-чий: