Справа
№2- 45608
25 вересня 2008 року.                                                                                   м.Тячів
Тячівський районний суд
Закарпатської області в складі головуючого судді Розман М.М., при секретарі Цех
Г.М. , розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Грушевської сільської
ради , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення
Грушевської сільської ради,
звернувся в суд з позовом до Грушевської сільської ради , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про
визнання незаконним та скасування рішення Грушевської сільської ради. В
позовній заяві зазначив , що рішенням виконкому Грушевської сільської ради від
02.06.1991 року рекомендовано сесії затвердити рішення депутатської комісії про
виділення йому земельної ділянку площею 0.07 га. АДРЕСА_1 ( на даний час
АДРЕСА_2) під будівництво житлового будинку. Не маючи юридичної освіти він
вважав , що йому виділено земельну ділянку для будівництва житлового будинку.
На вказаній земельній ділянці ним з допомогою сестри ОСОБА_4 упродовж 1999 -
2000 років побудовано житловий будинок , ступінь готовності якого становить
92%. Батьки відповідача ОСОБА_2надали для зведення першого поверху будинку
піноблоки. Відповідачці ОСОБА_3 на час будівництва виповнилося 18 років , а її
чоловікові відповідачеві ОСОБА_2 21 рік і він ніде не працював,  грошей на будівництво не надавав та не брав
участі своєю працею у будівництві , однак на даний час намагається визнати за
собою право власності на цей будинок.
земельну ділянку упродовж 1991-2007 років він використовував для вирощування
сільськогосподарських культур , доручав сестрі платити податок за землю. А 4
травня 2007 року подав до Грушевської сільської ради заяву про передачу йому
цієї земельної ділянки у власність. Однак рішенням Грушевської сільської ради
від 04.07.2008 року йому відмовлено у передачі земельної ділянки у власність з
тих підстав , що там вже збудовано будинок , хоча на сесію сільської ради для
дачі пояснень про те , що хто збудував будинок його не запрошували.
червня 2007 року ОСОБА_2 разом із своєю колишньою дружиною ОСОБА_3 подали до
сільської ради заяву про виділення їм у власність земельної ділянки , на якій
він збудував будинок. ОСОБА_3 цю заяву не підписувала і передати їй землю у
власність не просила. На час подання заявки ОСОБА_3 після розірвання шлюбу
прізвище змінила на ОСОБА_3. Однак рішенням Грушевської сільської ради від
04.07.2007 року надано дозвіл ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на збір матеріалів щодо
передачі у власність земельної ділянки.
17 листопада 2005 року зареєстрував шлюб з іншою жінкою. Незважаючи на це
Грушевська сільська рада прийняла рішення №165 від 26 листопада 2007 року про
передачу цієї земельної ділянки , що розташована АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3.
що відповідачем Грушевською сільською радою допущено грубе порушення його
конституційних прав на власність , житло і землю , так як за давністю
користування він набув право власності на цю земельну ділянку.
на підставі ст..ст. 116 , 119 , 152 , 158 ЗК України просить скасувати
рішення  Грушевської сільської ради від
26 листопада 2007 року за №165 про передачу у власність земельної ділянки в
АДРЕСА_2 , ОСОБА_2та ОСОБА_3. та скасувати рішення Грушевської сільської ради
від 04.07.2007 року №128 про відмову у виділенні йому земельної ділянки площею
0.07 га., що розташована в с. Грушево АДРЕСА_2. Зобов'язати Грушевську сільську
раду повторно його заяву і виділити йому цю землю у власність.

В
судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позов підтримав посилаючись на
викладені в письмовій позовній заяві обставини і додатково пояснив , що позивач
користував дану земельну ділянку на підставі рішення виконкому Грушевської
сільської ради від 02.06.1991 року , за яким рекомендовано сесії затвердити
рішення депутатської комісії про виділення йому земельної ділянку площею 0.07
га. АДРЕСА_1 під будівництво житлового будинку , так як будучи необізнаним з
порядком виділення земельних ділянок вважав , що йому цим рішенням виділено
земельну ділянку для будівництва житлового будинку. Не заперечив , що батьки
відповідача надали для будівництва будівельні блоки. Вважає , що крім цього при
винесенні оскаржуваного рішення Грушевською сільською радою порушено процедуру
прийняття заяви від відповідача ОСОБА_2 , так як цю заяву ОСОБА_3 не
підписувала і земельну ділянку фактично виділено особі , яка цього не просила.
Також неналежно погоджено межі земельної ділянки з суміжними
землекористувачами. Просить позов задовольнити.

Представник
Грушевської сільської ради в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що у
позивача наявне тільки рішення депутатської комісії , яке на сесію не
виносилося і має тільки рекомендаційний характер , а тому йому земельна ділянка
не виділялася. В подальшому , до виникнення спору , позивач з заявою про
виділення йому земельної ділянки не звертався і рішення про виділення йому
спірної земельної ділянки відсутнє. За усною угодою позивач передав земельну
ділянку своїй сестрі ОСОБА_3 , а та своїм дітям та молода сім'я побудувала там житловий
будинок , про що відомо депутатам сільської ради , а тому позивачу відмовлено у
виділенні земельної ділянки. Просить в задоволенні позову відмовити.

Відповідач
ОСОБА_2в судовому засіданні позов не визнав і пояснив , що в 1999 році після
одруження вони з дружиною ОСОБА_3 на вказаній земельній ділянці розпочали
будівництво житлового будинку. Кому виділялася ця земельна ділянка не знав.
Усний дозвіл на це дала мати дружини. Земельний податок сплачувала мати
дружини. Державний акт на землю не виготовлявся. Будівництво проводили з
допомогою його батьків та батьків дружини. Будівельні роботи проводила бригада
найманих робітників , з якими він розраховувався. Позивач не допомагав. За час
будівництва позивач жодного разу не приходив , не просив припинити будівельні
роботи. В 2005 році вони з ОСОБА_3 розлучилися і тоді виник спір.  Заяву про передачу земельної ділянки подавав
він особисто також і від імені ОСОБА_3 , оскільки будівництво велося в період
шлюбу , допомагали і її батьки , а тому їй повинна належати частина майна.
Оскаржувані рішення вважає законними і просить в задоволенні позову відмовити.

Представник
відповідачки ОСОБА_3- ОСОБА_6 в судовому засіданні позов визнала і пояснила ,
що в 1999 році її донька одружилася з ОСОБА_2. Грошей на будівництво житлового
будинку молоде подружжя не мало. Будинок побудував її брат ОСОБА_1 , так як він
залишився проживати в батьківському будинку і між ними була домовленість , що
він взамін побудує їй будинок. Сім'я ОСОБА_3 надала тільки будівельні блоки.
Просить позов задовольнити.

Заслухавши
пояснення сторін , дослідивши всі обставини справи , суд дійшов наступного
висновку.

Згідно
до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх
порушених , невизнаних або оспорюваних прав , свобод чи інтересів.

Суд , відповідно до ст.. 11 ЦПК України ,
розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних  чи юридичних осіб , в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі.

Згідно
до ст.60 цього Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В
судовому засіданні встановлено, згідно рішення виконкому Грушевської сільської
ради від 20.06.1991 року , рекомендовано сесії затвердити рішення депутатської
комісії про виділення земельної ділянки ОСОБА_1 в АДРЕСА_1.

Рішенням
Грушевської сільської ради від 04.07.2007 року №116 надано дозвіл на збір
матеріалів щодо передачі у власність вказаної земельної ділянки ОСОБА_2і
ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку.

За
змістом рішення цієї ж ради від 04.07.2007 року № 128 заяву позивача ОСОБА_1
про передачу йому у приватну власність даної земельної ділянки не задоволено ,
так як на ній побудовано житловий будинок
, а рішення сесії про виділення земельної ділянки ОСОБА_1 відсутнє.

В
подальшому , згідно рішення Грушевської сільської ради від 26.11.2007 року за №
165 спірну земельну ділянку передано у приватну власність ОСОБА_2і ОСОБА_3 для
будівництва та обслуговування житлового будинку.

Відповідно
до рішення Тячівського районного суду від 10 грудня 2007 року , яке набрало
законної сили , в задоволенні  позову
ОСОБА_1 до Грушевської сільської ради , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання
незаконним та скасування рішення Грушевської сільської ради від 04.07.2007 року
№116 , за яким надано дозвіл на збір матеріалів щодо передачі у власність
вказаної земельної ділянки ОСОБА_2і ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування
житлового будинку , відмовлено , так як судом було встановлено , що воно
прийнято Грушевською сільською радою  в
межах компетенції , визначеної ст.. 26 ч.1 п.34 Закону України « Про місцеве
самоврядування в Україні « , ст.. 12 ЗК України та з дотриманням вимог ст..ст.
116 , 118 , 121 , 125 , 126 ЗК України. При цьому судом також було встановлено
, що позивач з 1991 року не скористався правом на отримання спірної земельної
ділянки у власність або в користування . Його посилання на рішення виконкому
Грушевської сільської ради від 20.06.1991 року , яким рекомендовано сесії
затвердити рішення депутатської комісії про виділення йому земельної ділянки є
безпідставним , оскільки надання земельних ділянок у користування на той час
належало до відання місцевих Рад народних депутатів , а таке рішення органу
місцевого самоврядування в установленому порядку не приймалося. Його заява про
передачу у приватну власність спірної земельної ділянки не задоволена , так як
на цій земельній ділянці вже побудовано житловий будинок.

Також
при постановленні вказаного рішення суду було встановлено , що фактичне
використання позивачем спірної земельної ділянки з 1999 року є заперечливим.

У
відповідності до ст.. 61 ч.3 ЦПК України обставини , судовим рішенням у
цивільній справі , що набрало законної сили , не доказуються при розгляді інших
справ , у яких беруть участь ті самі особи або особа , щодо якої встановлені ці
обставини.

Оскільки
у цивільній справі №2-117907 брали участь ті ж самі особи , що і в даній
справі , суд вважає , що наведені обставини є встановленими і повторному
доказуванню не підлягають.

За
змістом ст.. 116 ЗК України набуття права власності та права користування
земельними ділянками здійснюється в порядку , визначеному цим Кодексом.

Статтями
12 , 116 , 118 , 119 , 125 ЗК України встановлено підстави і порядок набуття
права на землю.

Із зазначених норм випливає , що
отримання земельної ділянки у власність або в користування супроводжується
різними діями зацікавленої особи , прийняттям відповідних рішень органу
місцевого самоврядування ( щодо дачі згоди на розроблення проекту відведення
земельної ділянки , про затвердження проекту відведення та про передачу
земельної ділянки).

Згідно до ст.152 ЗК України власник
земельної ділянки або користувач може вимагати будь-яких порушень його прав на
землю.

Захист
прав на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом визнання недійсними
рішень органів місцевого самоврядування.

Підставами
для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного
законодавства та визначеній законом компетенції органу , який видав цей акт.
Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з
прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів особи.

Оцінивши зібрані по справі наведені
докази , суд вважає , що позивачем в судовому засіданні не доведено факт набуття
ним в установленому порядку права власності або користування на спірну земельну
, а тому його доводи про порушення у зв'язку з прийняттям оскаржуваного акта
його права на цю земельну ділянку є безпідставними та в судовому засіданні
належними і допустимими доказами не доведені.

Позивачем також не наведено доказів
про порушення його будь-яких прав у зв'язку з не підписанням заяви про передачу
земельної ділянки у власність відповідачкою ОСОБА_3  О.М. та процедурою погодження меж земельної
ділянки з суміжними землекористувачами.

Оспорювані рішення відповідача суд
вважає такими, що прийняті в межах компетенції , визначеної ст.. 26 ч.1 п.34
Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні « , ст. 12 ЗК України та
з дотриманням вимог ст. ст. 116 , 118 , 119 , 121 , 125 , 126 ЗК України і
підстав для визнання їх недійсними в межах заявленого позову немає.

Враховуючи наведене , суд вважає ,
що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Судові витрати в частині сплати
судового збору і витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
цивільної справи покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 3 , 4 , 10 , 11 ,
60 , 61 , 209-215 ЦПК України , на підставі
ст.. 26 ч.1 п.34 Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні «
, ст. ст. 12 , 116 , 118 , 119 , 121 , 125 , 126, 152 , 158 ЗК України ,

Р  І  Ш
И  В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Грушевської сільської ради , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконним та
скасування рішення Грушевської сільської ради за № 128 від 04.07.2007 року «
Про розгляд заяви ОСОБА_1» , за №165 від 26.11.2007 року « Про передачу
земельної ділянки у приватну власність « і про зобов'язання Грушевської
сільської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та передати йому земельну
ділянку , що розташована в с. Грушево АДРЕСА_2 , у приватну власність
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд шляхом
подання заяви про його апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня його
проголошення , з наступним поданням апеляційної скарги протягом 20 днів.

Головуючий:
М.М.Розман