Справа № 22ц-1832/2008
Головуючий у 1-й інстанції - шаповал з.о.
Категорія - цивільна
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2008 року

м. Чернігів

Апеляційний
суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді

іваненко
л.в.,

суддів:

квача
м.о.,  шарапової о.л.,

при секретарі

сетченко
н.м.,

за участю:

ОСОБА_1, ОСОБА_2,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Щорського районного суду від 02
вересня 2008 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Щорського вищого професійного
училища лісового господарства про стягнення компенсації за 1997 - 2002 роки, -

в с т а н о в и в:

У липні 2008 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Щорського вищого
професійного училища лісового господарства, в якому просила зобов”язати
останнього нарахувати та виплатити компенсацію за період 1997-2002 роки. Свої позовні
вимоги мотивувала тим, що відповідно до постанови КМУ України від 21.02.2001
року №159 „Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати
частини грошових доходів у зв”язку з порушенням термінів її виплати” в
обов”язковому порядку при виплаті заборгованості нараховується та виплачується
працівникам компенсація втраченої частки заробітної плати в зв”язку з
порушенням термінів її виплати.

Рішенням Щорського районного суду від 02 вересня 2008 року в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, а справу
направити на новий судовий розгляд.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду прийнято з
порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не
відповідають обставинам справи. Апелянт зазначає, що на момент утворення та
повної виплати їй заборгованості з виплати надбавки до заробітної плати за
вислугу років та допомоги на оздоровлення за виконавчим листом від 27.08.2004
р. Закон України „Про реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених
ст.57 Закону України „Про освіту” педагогічним, науково-педагогічним та іншим
категоріям працівників навчальних закладів” не був прийнятий, а тому посилання
на нього суду є    необґрунтованим. На
зазначений час діяло Положення про порядок компенсації працівникам втрати
частини заробітної плати у зв”язку з порушенням
термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України
від 20. 12. 1997 року №1427, яким передбачалась виплата компенсації втрати
частини заробітку у разі затримки виплати заробітної плати на один і більше
календарних місяців.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду та
дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з ухваленням нового
рішення про відмову в задоволенні позову, через порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
виходячи з наступного.

Вирішуючи спір сторін , суд дійшов висновку, що Законом України від
19.10.2000 року №2050 „Про компенсацію громадянам частини доходів у зв”язку з
порушенням строків виплати” компенсація на виплати (надбавку за вислугу років
та допомогу на оздоровлення) відповідно до Закону України „Про реструктуризацію
заборгованості з виплат, передбачених статтею 57 Закону України „Про освіту”
педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних
закладів” на реструктуризовану заробітну плату не поширюється.

Проте, виходячи з позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення компенсації  за
1997- 2002 роки,  з такими
висновками суду погодитись не можна, оскільки
Закон України  „Про
реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених статтею 57 Закону
України „Про освіту” педагогічним, науково - педагогічним та іншим категоріям
працівників навчальних закладів” в зазначений період не діяв - був
прийнятий  9 вересня 2004 року.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 в період 1997 - 2002 роки працювала
викладачем у Щорському вищому професійному училищі лісового господарства.  У вказаний період їй виплачувалась заробітна
плата і були відсутні будь-які докази про порушення відповідачем строків
виплати заробітної плати та наявність підстав для  виплати їй компенсації відповідно до
Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у
зв”язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою КМУ №1427
від 20 грудня 1997 року, Закону України „Про компенсацію громадянам втрати
частини доходів у зв”язку з порушенням строків їх виплати”, який набрав
чинності з 1 січня 2001 року, та Порядку проведення компенсації громадянам
втрати частини грошових доходів у зв”язку з порушенням термінів їх виплати,
затвердженого постановою КМУ №159 від 21 лютого 2001 року. В зазначений період
надбавка за вислугу років та матеріальна допомога на оздоровлення не
виплачувались, оскільки вони не фінансувались державою і хоча за ст.57 Закону
України „Про освіту” ці виплати і являлись певною частиною заробітної плати
педагогічного працівника, однак враховуючи те, що наведеними нормативними
актами передбачена компенсація лише за порушення строків виплати заробітної
плати, а не її складових частин, підстави для задоволення позову ОСОБА_1
відсутні.

Вказаних  норм чинного
законодавства  місцевий суд до уваги не взяв,
а тому рішення суду не можна визнати обґрунтованим, воно підлягає скасуванню, з
відмовою в позові.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
209, 218, 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, ст. 2 Закону
України „Про оплату праці”, п. 1, 2, 5 Положення про Порядок компенсації
працівникам втрати частини заробітної плати у зв”язку з порушенням термінів її
виплати, затвердженого постановою КМУ №1427 від 20.12.1997 року, п. 3, 5
Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у
зв”язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою КМУ №159 від
21.02.2001 року, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Щорського районного суду
від 02 вересня 2008 року - скасувати.

В позові ОСОБА_1 до Щорського вищого професійного училища лісового
господарства про стягнення компенсації за 1997 - 2002 роки - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути
оскаржено до Верховного Суду України в касаційному порядку протягом двох
місяців з дня проголошення.

Головуючий:
Судді: