Cправа № 2-2
Р І Ш Е Н Н Я

І М ' Я М    У К Р А Ї Н И

4 вересня 2008
року         Уманський міськрайонний суд Черкаської
області

в складі:   головуючого - судді  Очеретяного В.А.

при секретарі  Юхименко Г.В.

з участю адвоката  ОСОБА_1.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Умань справу за позовом ОСОБА_2
та ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні земельною
ділянкою, відбудову сараїв та за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про встановлення порядку землекористування,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом
доОСОБА_4. та ОСОБА_5. про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою
та відбудову сараїв, посилаючись на те, що вони та відповідачі є співвласниками
домоволодіння АДРЕСА_1. Земельна ділянка, що закріплена Уманським
міськвиконкомом за даним домоволодінням, є двором загального користування і
порядок користування нею ніколи не встановлювався. Згідно з планом технічного
паспорта на будинок на території двору знаходяться сараї для дров та вугілля,
що належать їм. Відповідачі, без згоди інших співвласників будинку, зробили
добудову до своєї частини будинку і, вважаючи, що таким чином вони стали
власниками переважної частини в будинку, самоправно перегородили двір парканом,
перекривши їм доступ до їх сараїв, а потім в зв'язку з тим, що до будинку було
підведене газопостачання, самоправно знесли їх сараї. Крім того, перегородивши
двір і не допускаючи їх до місця розташування належних їм сараїв, відповідачі
на території двору спільного користування влаштували вольєр для своєї собаки,
що також перешкоджає їм користуватись двором при підході до їх власних частин
будинку. На їх вимоги в добровільному порядку усунути перешкоди в користуванні
двором загального користування та відбудувати зруйновані сараї відповідачі не
реагують, а тому вони вимушені звернутись до суду з даним позовом.

ОСОБА_4. та ОСОБА_5. звернулись до суду з зустрічним
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про встановлення порядку
користування земельною ділянкою АДРЕСА_1, посилаючись на те, що вони та
відповідачі є співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 та користувачами земельної
ділянки даного домоволодіння. ОСОБА_2. та ОСОБА_3 звернулись до них з позовом
про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, вимагаючи при цьому
встановлення такого порядку землекористування, який передбачав би спільний двір
загального користування. Вважають збереження двору спільного користування
неправильним і недоцільним. Фактично на протязі останніх десяти років
прибудинкова територія, на якій розташований будинок, лише формально рахувалась
двором спільного користування. Частина співвласників домоволодіння, ОСОБА_7 та
ОСОБА_3, провели розмежування землі, що знаходилась у спільному користуванні і
розпоряджаються даними ділянками землі індивідуально. Вони та інші співвласники
домоволодіння не заперечують проти склавшогося порядку землекористування. Спір
з приводу землекористування виникає лише між ними (позивачами), з однієї
сторони, та відповідачами ОСОБА_3 і ОСОБА_2., з іншої сторони.

Вважають, що індивідуальний порядок використання
земельних ділянок назавжди ліквідує напруженість в стосунках між
співвласниками, буде сприяти встановленню добросусідських взаємовідносин.
Відповідно, кожний із співвласників, отримавши в індивідуальне користування
земельну ділянку, зміг би, при умові дотримання діючих будівельних норм та
правил, забудувати її відповідно до своїх потреб. Практика показала, що
наявність в загальному користуванні господарських споруд та земельної ділянки
призводить до погіршення їх стану, занедбаності, що в свою чергу унеможливлює
їх нормальне подальше використання за призначенням, веде до конфліктів, сварок,
непорозумінь. Разом з тим, існує можливість реального розподілу прибудинкової
території, який виключав би території спільного користування, що
підтверджується висновком судово-технічної експертизи, який має варіант
розподілу, що виключає існування так званих дворів спільного користування, а площі
земельних ділянок, що будуть надані в користування співвласникам, відповідають
їх ідеальним долям в домоволодінні. Оскільки, в добровільному порядку ОСОБА_2
та ОСОБА_3 вирішити спір не бажають, вони вимушені звернутись до суду з даним
зустрічним позовом.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 та представник
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_8. підтримали свій позов та просили зобов'язати
ОСОБА_4. та ОСОБА_5. не перешкоджати їм в користуванні прибудинковою земельною
ділянкою, знести паркан, що перегороджує двір, знести вольєр для собаки та
відбудувати зруйнованими ними сараї у відповідності до плану забудови.
Зустрічний позов не визнали і просили відмовити в його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_4., який за дорученням представляє і
інтереси відповідачки ОСОБА_5., в судовому засіданні позов не визнав, просив
відмовити в його задоволенні, а зустрічний позов підтримав і просив задоволити
його, розділивши прибудинкову земельну ділянку та встановивши порядок
землекористування, який би виключав наявність двору спільного користування,
зобов'язавши співвласників будинку не перешкоджати один одному в користуванні
виділеними земельними ділянками.

Співвідповідачі за зустрічним позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_7
зустрічний позов визнали та пояснили, що вони є співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1.
Коли вони придбавали належні їм частини будинку, то попередніми власниками вже
був встановлений порядок землекористування і вони користуються своїми
земельними ділянками індивідуально, що не порушує інтересів інших співвласників
і вони не заперечують проти їх такого користування. Вони згодні на розділ
земельної ділянки у відповідності до висновку судово-технічної експертизи по
варіанту, який виключає спільне землекористування.

Вислухавши пояснення сторін, покази свідків, пояснення
спеціалістів та експерта, вивчивши матеріали справи, суд приходить до
наступного.

В судовому засіданні встановлені такі фактичні обставини
та відповідні їм правовідносини.

Сторони по справі є співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1
і мають право власності на наступні частки в будинку: ОСОБА_3 - 7/100, ОСОБА_2
- 15/100, ОСОБА_4. та ОСОБА_5. - 55/100, ОСОБА_7 - 11/100 та ОСОБА_3 - 12/100.

Рішенням Уманської міської ради № 2.7-22/5 від 11 липня
2007 року за будинкомАДРЕСА_1 закріплена прибудинкова територія площею 910
кв.м.

У відповідності з договором купівлі-продажу від 19 травня
2000 року ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_9. 3/20 частини житлового будинкуАДРЕСА_1 з
відповідною частиною надвірних споруд, що складає , в тому числі і 1/3 частину
сараю “Б”.

Згідно з рішенням Уманського міськвиконкому № 94 від 26
лютого 1998 року ОСОБА_18 належали 7/100 частин будинкуАДРЕСА_1 з відповідною
частиною надвірних споруд, в тому числі і 1/3 частина сараю “Б”. Вказану
частину будинку успадкувала позивачка ОСОБА_3

Із листа Відділу житлового господарства № 482 від 1 липня
2002 рокуОСОБА_10 вбачається, що при розгляді заяви останньої про ремонт сараю,
який належить їй на прибудинковій території АДРЕСА_1 встановлено, що всі сараї,
які належать мешканцям будинку, в аварійному стані, оскільки не експлуатуються
і не використовуються мешканцями за призначенням, так як всі квартири будинку
впорядковані, необхідності у відновленні сараїв не вбачається, а тому мешканцям
пропонується привести сараї в належний стан, або ліквідувати їх за
непридатністю та непотрібністю.

Згідно з актом Уманського РЕУ-3 від 12 лютого 2003 року
при обстеженні прибудинкової території житлового будинкуАДРЕСА_1 було
встановлено, що надвірна вбиральня і сарай прийшли в непридатний стан
(розвалилися), потреби на їх обновлення не має, так як усі квартири будинку
впорядковані і підключені до природного газу.

Позивачі за первинним позовом, як на доказ того, що
ОСОБА_4. зруйнував та розібрав належні їм сараї, посилаються на лист начальника
РЕУ-3 № 130 від 9 червня 2004 року, підготовлений майстром т/дільниці , про те,
що ОСОБА_4., проживаючий в м.Умань по вул. Свердлова м.Умані, дійсно розібрав
сараї на прибудинковій території в 2002 році, так як вони знаходились в
аварійному стані і загрожували людському життю.

Разом з тим, згідно з листом начальника РЕУ-3 без номера,
наданого на запит від 13 січня 2005 року, адміністрація РЕУ-3 повідомляє, що
акт від 12 лютого 2003 року був складений комісійно головним інженером та
майстрами РЕУ-3, який відповідав дійсності, що сараї в дворі будинку
АДРЕСА_1знаходилися в непридатному технічному стані, що виключало їх подальше
використання за призначенням, в зв'язку з чим РЕУ-3 своїм транспортом вивезло
будівельне сміття. На запит № 130 від 9 червня 2004 року була дана відповідь
майстром ОСОБА_11 зі слів членів сім'їОСОБА_3 про те, що сараї були розібрані в
2002 році. Перевірка по даному факту РЕУ-3 не проводилась і пояснення від
ОСОБА_4 не відбиралось.

В судовому засіданні майстер Уманського РЕУ-3 ОСОБА_11
пояснив, що він близько 20 років працює майстром і йому добре знайома
прибудинкова територія АДРЕСА_1. Сараїв, як таких, там не було. Там була
споруда, яка сама по собі розвалювалась, стіни розсувались. Про ремонт сараїв
чи їх яку-небудь відбудову йому нічого не відомо. Це були руїни і за скаргами
мешканців будівельне сміття від розваленого сараю вивезло РЕУ-3 своїм
транспортом та своїми силами. Лист від 12 лютого 2003 року про те, ОСОБА_4.
розібрав сараї у 2002 році писав він, але писав в приміщенні РЕУ-3 зі слів
ОСОБА_3, без відповідної перевірки. В подальшому це не знайшло свого
підтвердження.

Суд критично оцінює покази свідків ОСОБА_12.,
ОСОБА_13.,  які нібито відбудовували
сараї, та покази свідків ОСОБА_14., ОСОБА_15 про те, що нібито сараї були в
доброму стані і їх зруйнував ОСОБА_4., оскільки вони спростовуються
вищенаведеними доказами та показами свідків ОСОБА_16, ОСОБА_6, ОСОБА_17 про те,
що сараїв на подвір'ї практично не було, мали місце руїни, що загрожували
людському життю. Окрім ОСОБА_4, які займались благоустроєм подвір'я, на ньому
ніхто нічого не ремонтував і не добудовував.

Згідно з інвентарною справою спірний сарай був збудований
у 1907 році і знесений майже через 100 років.

Таким чином, в судовому засіданні не встановлено
достовірних доказів про те, що ОСОБА_4. розібрав належні позивачам сараї, а тому
суд не може зобов'язати його відбудувати сараї.

Крім того, із листа Відділу житлового господарства
Уманського міськвиконкому № 52 від 26 січня 2005 року вбачається, що відповідно
до п.п.2.9.213 п.2 ДБН 79-92 - провести відбудову сараю та туалету АДРЕСА_1 без
порушення діючих будівельних норм та правил неможливо. Що також підтверджено
висновком № 224/225- БТ судової будівельно-технічної експертизи від 18 квітня
2008 року.

Суд вважає, що для усунення в подальшому спорів та
конфліктів між сторонами земельну ділянку АДРЕСА_1 необхідно розділити між
співвласниками будинку пропорційно їх ідеальних долей по варіанту висновку №
224/225-БТ судової будівельно-технічної експертизи від 18 квітня 2008 року, що
передбачає встановлення порядку користування земельною ділянкою індивідуально
кожним із співвласників, без територій спільного користування. Такий порядок
землекористування ліквідує напруженість в стосунках між співвласниками, буде
сприяти встановленню добросусідських взаємовідносин. Відповідно, кожний із
співвласників, отримавши в індивідуальне користування земельну ділянку, зможе,
при умові дотримання діючих будівельних норм та правил, забудувати її
відповідно до своїх потреб.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, в
результаті всебічного, повного та об'єктивного їх розгляду в судовому
засіданні, суд вважає, що позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягає задоволенню
частково, а зустрічний позов ОСОБА_4. та ОСОБА_5. підлягає задоволенню.

Тому співвласників домоволодінняАДРЕСА_1 необхідно
зобов'язати не перешкоджати один одному у користуванні земельними ділянками, що
виділяються їм судом даним рішенням.

У зв'язку з задоволенням зустрічного позову на користь
позивача ОСОБА_4. необхідно стягнути судові витрати з відповідачів: з ОСОБА_3,
ОСОБА_2 по 937 грн. 75 коп. з кожного та з ОСОБА_7, ОСОБА_6 по 625 грн. 25 коп.
з кожного.

Керуючись ст.ст.
10,11,208,209,212-215 ЦПК України, на підставі ст.ст.11-14,16,22,1166 ЦК
України, ст.ст.89,92,95,96,120,125,158 ЗК України,

В
И  Р  І
Ш  И  В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 в частині відбудови сараїв АДРЕСА_1 Черкаської області.

Зустрічний позов ОСОБА_4. та ОСОБА_5. задоволити.

Виділити в користування ОСОБА_3 земельну ділянку площею
61,6 кв.м. АДРЕСА_1 Черкаської області, зазначену в додатку № 2 до висновку
судової будівельно-технічної експертизи № 224/225-БТ від 18 квітня 2008 року
червоним кольором з червоним штрихом.

Виділити в користування ОСОБА_7земельну ділянку площею
96,8 кв.м. АДРЕСА_1 Черкаської області, зазначену в додатку № 2 до висновку
судової будівельно-технічної експертизи № 224/225-БТ від 18 квітня 2008 року
синім кольором.

Виділити в користування ОСОБА_4земельну ділянку площею
483,7 кв.м. АДРЕСА_1 Черкаської області, зазначену в додатку № 2 до висновку
судової будівельно-технічної експертизи № 224/225-БТ від 18 квітня 2008 року
зеленим кольором, що складається з двох частин: земельної ділянки площею 378,4
кв.м. та земельної ділянки площею 105,3 кв.м.

Виділити в користування ОСОБА_2 земельну ділянку площею
131,9 кв.м. АДРЕСА_1 Черкаської області, зазначену в додатку № 2 до висновку
судової будівельно-технічної експертизи № 224/225-БТ від 18 квітня 2008 року
червоним кольором.

Виділити в користування ОСОБА_6 земельну ділянку площею
105,5 кв.м. АДРЕСА_1 Черкаської області, зазначену в додатку № 2 до висновку
судової будівельно-технічної експертизи № 224/225-БТ від 18 квітня 2008 року
жовтим кольором.

Зобов'язати співвласників будинкуАДРЕСА_1 не перешкоджати
один одному у користуванні земельними ділянками, виділеними даним рішенням.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4. судові
витрати по 937 грн. 75 коп. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_7, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4. судові
витрати по 625 грн. 25 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
Черкаського апеляційного суду через  суд
першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч.4 ст.295 ЦПК України.

Головуючий ______________