Справа № 2-68 2008р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ

У
КРАЇН Й

10.09.2008р.

м. Снятин

Снятинський районний суд
Івано-Франківської області в складі :

головуючий-суддя    - Потятинник Ю.Р.,

секретар-       Липко О.В.,

з участю представників - ОСОБА_3., ОСОБА_4.,ОСОБА_5,ОСОБА_6.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про зобов'язання повернення самовільно захопленої земельної ділянки та
знесення самовільно збудованої прибудови ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом,
який мотивує тим, що відповідачка, господарство якої межує з його господарством, з порушенням існуючої межі
самовільно без його дозволу збудувала
дерев"яну прибудову шириною 1,95 м. на всю довжину господарської будівлі, яка межує з
його господарством. Неодноразово звертався з цього приводу до сільської Ради. Через
відсутність належної реакції звернувся до районного відділу земельних ресурсів ,який дав
відповідь, що відповідачка захопила належну йому частину земельної ділянки
побудувавши дерев"яну прибудову. Звертався до відділу архітектури і містобудування , який
встановив , що відповідачка не має жодних документів на прибудову яка розташована на його земельній ділянці.
Тому, просить зобов'язати відповідачку повернути самовільно захоплену земельну
ділянку та знести самовільно збудовану
прибудову.

В судовому засіданні представники позивача позов
підтримали. Пояснили, що захоплення
земельної ділянки відбулось в 1972р., а саме відповідач добудувала
дерев"яну прибудову до існуючої
господарської будови по довжині 40м. без дозволу органів архітектури.
Першою побудувала житловий будинок відповідачка. Наявна межа існує з 1972р. Дах з шиферу самовільно добудованої
дерев"яної прибудови заходить на територію позивача біля 30 см за межу. Раніше позивачка не зверталась в суд,
оскільки відповідач їй погрожувала.
На даний час позивач встановлює новий паркан. Державного акту на право приватної власності не має. Від проведення
повторної землельно-технічної експертизи відмовились.

Представники відповідачів проти позову заперечили.
Пояснили, що відповідачка встановила дерев"яну прибудову в 1975-76р.р. Дана прибудова є
продовженням даху від господарських
будов -стайні та стодоли по довжині 19м., а не 40 м. Захоплення земельної ділянки позивача не має, прибудова
йде в межу і передбачена планом забудови та

паспортом
під літерою"Є". Факт нависання даху біля 30 см. над земельною
ділянкою позивача не заперечили,
але пояснили , що встановлена ринва , яка відводить воду на присадибну ділянку. Комісією
сільської Ради було встановлено , що самовільного захоплення земельної ділянки позивача не має. Згідно
рішень сільської Ради про передачу земельних
ділянок у приватну власність ширина земельної ділянки позивача становить 32 м 20 см., а земельної ділянки відповідачки 31 м.
Державного акту на право приватної власності на землю не має. До
недавнього часу будь-яких спірних питань не виникало, з позивачем не конфліктували і нікому не погрожували. Під час
розгляду справи в суді представники позивача
,які проживають з позивачем встановили нову огорожу. Представлений ними акт
заміру від 20.08.2008р. носить незрозумілий характер з прив"язкою до нової
огорожі.

Суд, вислухавши сторони, аналізуючи
обставини встановлені під час судового розгляду та дослідивши зібрані докази, вважає що позов
безпідставний і в його задоволенні слід відмовити з таких мотивів.

Як встановлено в судовому засіданні з пояснень сторін
межа між їх господарствами з урахуванням
дерев"яної прибудови до господарських споруд існує з 70-их років. Згідно свідоцтва та плану забудову земельної ділянки
позивача від 1973р. позначено господарську будову відповідача, яка знаходиться в межу з виділеною під забудову
позивачу земельною ділянкою. Також,
згідно технічного паспорта господарства відповідачки передбачено спірну прибудову в межу із земельною
ділянкою позивача під літерою "Є".

У відповідності до висновку судової
земельно-технічної експертизи , яка проведена з урахуванням вищевказаних
документів та планів земельних ділянок сторін згідно рішень про передачу їм земельних ділянок у
приватну власність від 24.09.1993р., межі між господарствами сторін існують
кільканадцять років і порушень в користуванні земельними ділянками між ними не встановлено,
ширина земельної ділянки позивача з урахуванням ширини сусідньої земельної ділянки
його дочки Маланчук О.І. становить згідно плану 32,20 +23 = 55,20м, а фактично є 31,90 +
24,10 = 56м., ширина земельної ділянки відповідача згідно плану - 31м , а фактично є 30,90 м., всі
будівлі і споруди наявні на земельній ділянці відповідача , зокрема навіс "Є" вказані в
технічному паспорті , самовільного будівництва зі сторони відповідача не встановлено. Згідно акту встановлення межі між
господарствами сторін від
30.04.2007р. комісією сільської Ради переміряно земельні ділянки сторін і
порушень з боку обох сторін та захвату землі не встановлено. Допитаний в
судовому засіданні в якості свідка - голова Рудниківської сільської Ради
ОСОБА_7 пояснив, що спірний навіс існує
більше 30 років і лише в 2007р. представник позивача ОСОБА_8 почала звертатись з приводу порушення межі.
Проведеними обмірами було встановлено, що 1,9 м. спірної землі вздовж
господарських споруд належить відповідачу згідно рішень про передачу земельних ділянок у приватну власність
від 24.09.1993р., захоплення земельної ділянки позивача не має.

Суд вважає неналежними доказами по
справі лист Снятинського райвідділу земельних ресурсів на ім"я представника позивача та відповідь
начальника відділу архітектури та
містобудування згідно яких спірна добудова знаходиться на земельній ділянці позивача, оскільки дані документи видані без
врахування рішень про передачу сторонам земельних ділянок у приватну власність від 24.09.1993р. з відповідними
планами та техпаспорта відповідачки.
Дані листи заперечуються встановленими обставинами справи та зібраними
вищевказаними доказами. Також, суд вважає неналежним доказом по справі поданий
представниками позивача акт встановлення меж від 13.08.2008р., оскільки даний
акт неконкретизований, складений в
незрозумілій формі з участю лише сторони позивача, суперечить встановленим обставинам справи та
зібраним доказами.

Таким чином, в судовому засіданні не
встановлено фактів самовільного захоплення земельної ділянки позивача зі сторони
відповідача, спірна прибудова розташована на земельній ділянці останнього. При цьому, суд бере до
уваги відсутність у сторін Державних актів на
право власності на земельні ділянки та актів відводу в натурі наданих земельних

ділянок згідно рішень сільської Ради від 24.09.1993р.
Тому, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог.

В той же час , в судовому засіданні з пояснень
представників сторін встановлено , що біля 30
см шиферного даху спірної прибудови заходить на земельну ділянку позивача, який має право звернутись до суду з позовом про
усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою , якщо вважає, що
цим порушено його права.

На
підставі викладеного та ст. 22, 23 ЗК України в редакції 1992р., ст. 125,
126,152 ЗК України, ст. 376 ЦК України,
керуючись ст. 213-215 ЦПК України,-

РІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов'язання повернення
самовільно захопленої земельної ділянки та знесення самовільно збудованої прибудови - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подання заяви про апеляційне
оскарження протягом 10 днів з дня його проголошення
, з подальшим поданням апеляційної скарги протягом 20 днів з дня подання заяви
про апеляційне оскарження через Снятинський райсуд. Апеляційна скарга може бути
подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження у строк встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного
суду
Ю.Р.Потятинник