Справа   № ____2-2439____
«_02_» жовтня 2008 року Свердловський міський суд Луганської області у складі:
головуючого судді
при секретарі           Радченко Л.О.,
відкритому судовому засіданні в залі суду міста Свердловська Луган­ської
області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виселення із
житлового приміщення без надання іншого житлового приміщення і скасування
Позивач звернувся до
Свердловського міського суду з позовною заявою до відповідача про виселення її
та її малолітньої доньки із житлового приміщення без надання іншого житлового
приміщення і скасування їх реєстрації у займаному житловому приміщенню, в
обґрунтування своїх вимог зазначивши, що йому на праві приватної власності
належить квартира АДРЕСА_1 З 01.09.2006р. позивач є студентом денного
відділення факультету № 9 Національної юридичної академії імені Ярослава
Мудрого у м. Харківі, та з цього часу проживає у зазначеному місті.
середині восени 2006 року подружжя ОСОБА_2, його рідний брат ОСОБА_3 та його
дружина ОСОБА_4 відповідач по справі, попросили дозволу на тимчасове проживання
у квартиріАДРЕСА_1, на що позивач надав відповідний дозвіл. Подружжя ОСОБА_2
стали проживали у зазначеній квартирі з 04.11.2006 року, а з 17.05.2007 року
вони прописалися у зазначеній квартирі, про що є відмітка у будинковій книзі на
Крім того, з моменту народження, ІНФОРМАЦІЯ_1 в квартирі
проживає їх рідна донька ОСОБА_4
За весь період тимчасового проживання подружжя ОСОБА_2 у
зазначеній квартирі, позивач сплачував всі житлово-комунальні та інші послуги.
Договір найма житлового приміщення квартириАДРЕСА_1 між позивачем ОСОБА_1. та
подружжям ОСОБА_2 не укладався тому не був зареєстрований у виконкомі
Свердловської міської Ради Луганської області.
Позивач разом з подружжям ОСОБА_2 ніколи не жив однією
сім'єю та не був членом їх сім'ї.
08.08.2008 року позивач запропонував подружжю ОСОБА_2
звільнити квартиру, виселившись  з неї та
скасувавши в неї свою реєстрацію. Рідний брат позивача ОСОБА_2. погодився з
його вимогами та 24.08.2008 року припинив проживати у квартирі, а 29.08.2008
року був знятий з реєстраційного обліку у цій квартирі.
Відповідач ОСОБА_3 разом з малолітньою донькою ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1народження, по теперішній час залишаються проживати у
квартиріАДРЕСА_1 та добровільно виселятися не бажають.
Позивач просить суд
постановити рішення, яким вселити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1народження, із
житлового приміщення квартириАДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення з
наступним скасуванням їх реєстрації у зазначеній квартирі.
Представник позивача
ОСОБА_1, ОСОБА_3, яка виступає на підставі нотаріально посвідченої довіреності,
у судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала і наполягає на їх
задоволенні у повному обсязі, підтвердила обставини, викладені в заяві, вважає,
що позивач своїми діями щодо не звільнення квартири сина у повному обсязі та
скасування її реєстрації у цій квартирі, перешкоджає власнику квартири вільно
володіти, користуватися та розпоряджатися його приватним майном, оскільки цю
квартиру позивач має намір продати, але прописка відповідача та її доньки у
квартирі спричиняють труднощі щодо її продажу. Окрім того, у  судовому засіданні підтвердила факт того, що
позивач напередодні судового засідання забрала із квартири свої та дитини речі,
та залишила квартиру на невідомий їй час, зазначивши, що скасовувати реєстрацію
у квартирі її сина не бажає.
У судовому засіданні
відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала у повному обсязі та зазначила, що
вона дійсно перебувала у шлюбі із старшим сином представника позивача, та разом
із своїм чоловіком ОСОБА_3. з дозволу його молодшого брата тимчасово вселилася
у спірну квартиру, де проживали у ній разом доки не розірвали шлюбні відносини.
Після розірвання шлюбних відносин її чоловік виїхав із квартири та у подальшому
виписався із неї, вона проживала у квартирі до 28 вересня 2008р., після чого на
неодноразові вимоги позивача та його родичів забрала свої та доньки речі та
виїхала проживати до своєї матері, але скасовувати реєстрації у зазначеній
квартирі вона не бажає, оскільки їй ніде зареєструватися. Окрім того,
відповідач вважає, що позивач є дядьком для її дитини та повинен надати
можливість їй та її дитині проживати у цій квартирі. Також зазначила, що не
бажає припиняти реєстрацію у спірній квартирі доки її колишній чоловік або його
батьки не куплять їй однокімнатну квартиру. З квартири вона забрала не тільки
свої речі, але й речі, які належали її чоловіку або його батькам, оскільки
вважає, що вони повинні належати їй, між тим, частину речей, які належать їй на
праві сумісної власності подружжя - витяжка, газова колонка, вона залишила у
квартирі. Одночасно у неї залишились ключі від квартири. На теперішній час вона
тимчасово проживає у квартирі своєї хворої матері, до її повернення із
санаторію, в подальшому їй проживати ніде, та має намір або знімати квартиру,
або повернутися у спірну квартиру.
Представник третьої особи
на стороні відповідача у справі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет
спору, - відділу у справах дітей Свердловської міської ради, ОСОБА_5., позовні
вимоги визнала у повному обсязі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню,
оскільки позовними вимога інтереси дитини, яка не є дитиною позивача, не
порушені, відповідач має можливість у разі її виселення і скасування реєстрації
у приватній квартирі позивача проживати та бути зареєстрованою за адресою її
батьків, або за іншою адресою.
Представник третьої особи
на стороні відповідача у справі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет
спору, Свердловського МВ УМВС України в Луганській області, в судове засідання
не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутністю,
у зв'язку з чим відповідно до вимог ст.169 ЦПК України суд вважає за можливе
розглянути справу за його відсутністю.
Вислухавши доводи учасників
процесу, дослідивши матеріали справи, визнані судом достатніми для розгляду
справи по суті, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному
обсязі, оскільки відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності
є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Відповідно до ст.150 ЖК України
громадяни, які мають у приватній власності житловий будинок, користуються ним
для особистого проживання та проживання членів їх сімей, мають право
розпоряджатися цією власністю за своїм міркуванням.
ст.316 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею. Відповідно до ст.319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається своїм майном на свій розсуд. Відповідно
до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість
порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою
про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою
про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Окрім того,
відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
У судовому засіданні встановлено, що
квартираАДРЕСА_1 приватною та належить позивачу ОСОБА_1 на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого 23.04.2005 року приватним нотаріусом
Свердловського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрованого за реєстровим
№2216.
Відповідно до домової книги
на квартируАДРЕСА_1, на момент слухання справи у суді зареєстрованими у цій
квартирі є відповідач ОСОБА_3 з 17.05.2007 року та малолітня ОСОБА_2 з
23.07.2007 року. Проживання та реєстрація їх у зазначеній квартирі як
тимчасових жильців проведені на підставі усної угоди між власником квартири та
подружжямОСОБА_3 та ОСОБА_4 між якими шлюб розірваний 04.08.2008р. За взаємною
згодою сторін стягнення плати за користування житлом не проводилося, одночасно
за комунальні послуги також сплачувалося безпосередньо позивачем у справі. Як
зазначено відповідачем у справі у судовому засіданні, строк проживання її сім'ї
у спірній квартирі був визначений строком навчання власника житла ОСОБА_1 у
вищому навчальному закладі. Але після розірвання шлюбу подружжям ОСОБА_2
відповідач не заперечує, що від неї стали вимагати виселитися із квартири та
скасувати у цій квартирі свою та дитини реєстрацію. Окрім того, 08.09.2008р. їй
було надано попередження щодо виселення із квартири, яке вона відмовилася
Відповідно до ст. 109 ЖК
України виселення із займаного житлового приміщення допускається на підставах,
встановлених законом. Виселення проводиться у добровільному та судовому
Відповідно до ст.818 ЦК України тимчасові мешканці не
мають самостійного права користуватися житлом та повинні звільнити житло після
спливу строку проживання або не пізніше семи днів з дня пред'явлення до них
наймачем або наймодавцем вимоги про звільнення приміщення. Як убачається із
пояснень сторін у справі, визначений усною угодою сторін строк тимчасового
проживання відповідача на період навчання позивача у вищому навчальному закладі
був перерваний вимогою позивача звільнити його житлове приміщення. Із
попередження від 08.09.2008р. витікає, що відповідач ОСОБА_3 належним чином
була попереджена позивачем ОСОБА_1про необхідність виселення з
квартириАДРЕСА_1, однак відповідач не виселилася з квартири до звернення з
позовом позивача до суду, чим порушила права позивача на володіння, користування,
розпорядження його приватною власністю, тобто квартироюАДРЕСА_1. Відповідач
частково виконала умови звільнення квартири позивача, але у квартирі залишилися
частка її речей, у неї залишилися ключі від квартири позивача.
Відповідно до вимог ст.160
Сімейного кодексу України місце проживання малолітньої дитини
ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1.нарождення, визначено за згодою її батьків разом із
матір'ю дитини, з приводу чого батько дитини сплачує на підставі рішення
Свердловського міського суду Луганської області на її утримання аліменти, про
що повідомлено у суді відповідачем у справі.
У контексті вимог ст.ст.
150,180,173 Сімейного кодексу України батьки повинні виховувати дитину,
турбуватися про стан її здоров'я, забезпечити дитину всім необхідним,
матеріально утримувати її та батьки є самостійними власниками майна, яке їм
належить. Як встановлено у судовому засіданні, спірна квартира жодному з
батьків малолітньої ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1.нарождення, не належить, тому права на
користування цією квартирою малолітня ОСОБА_2 також не набула. Таким чином,
малолітня ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1.народження, повинна бути виселена із житлового
приміщення квартири АДРЕСА_1 разом зі своєю матір'ю, відповідачем по справі
Відповідно до ст.6 Закону України
«Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні»  громадянин України протягом десяти днів після
прибуття до нового місця проживання зобов'язаний зареєструвати місце
проживання. Такі вимоги відповідачем не виконані, та відповідачем надано суду
пояснення щодо відмови у скасуванні своєї та її доньки реєстрації доки у
квартирі позивача доки на ім'я її малолітньої доньки не буде придбана
однокімнатна квартира за рахунок коштів представника позивача та її сім'ї.
відповідача заважає позивачу здійснювати право власності на житлове приміщення,
та відповідач не бажає добровільно виселитися із спірної квартири, то суд
вважає необхідним виселити ОСОБА_3 та її малолітню дитину
ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1.народження, із спірної квартирі АДРЕСА_1 без надання
іншого житлового приміщення, з наступним припиненням їх реєстрації у зазначеній
На підставі ст.ст.109 ЖК
України, 815 ЦК України 150,160,173,180 СК України, керуючись ст.ст. 10-15,60,
212-215,223,292 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
виселення із житлового приміщення без надання іншого житлового приміщення і
скасування реєстрації задовольнити.
Виселити громадянку України ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, уродженку м. Рівне, та громадянку України малолітню
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1народження, уродженку м.Свердловська Луганської області, із
житлового приміщення квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення,
з наступним скасуванням реєстрації ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1
та резолютивна частини рішення ухвалені у нарадчий кімнаті та проголошені
у судовому засіданні 02.10.2008р.
Заява про апеляційне оскарження
рішення суду першої інстанції подається сторонами протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції до
Апеляційного суду Луганської області подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження через суд першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана протягом 20 днів після подання
заяви про апеляційне оскарження, рішення суду набирає законної сили після
закінчення цього строку.

Головуючий