Апеляційний суд Кіровоградської області
-----------------------------------------------------------------------------------------------
Справа №22- 1746/ 2008р.    Головуючий у першій інстанції  Щенюченко С.В.
Доповідач  Черниш Т.В.
22 жовтня 2008 року     Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської
головуючого - Кривохижі В.І.,
суддів - Черниш Т.В.,
секретарі  Салабай М.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною  скаргою
ОСОБА_1 на рішення Новомиргородського районного суду від 10 липня 2008
в с т а н о в и л а :
В лютому 2008 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до суду з позовами
до ОСОБА_1 про визнання  договорів оренди
земельних ділянок недійсними. Позовні вимоги мотивували тим, що при зверненні в
квітні 2005 року за реєстрацією укладених
з СФГ «ОСОБА_5.» договорів оренди належних кожному з них земельних
ділянок дізнались про наявність зареєстрованих 15 листопада 2004 року договорів
оренди від 1 листопада 2004р., за якими зазначені земельні ділянки знаходяться
в користуванні відповідача. Посилаючись на те, що  ОСОБА_1 з 2004р.самовільно
використовував  земельні ділянки, їх в
оренду вони, позивачі, йому не передавали, договорів з ним не укладали, їх не
підписували, просили задовольнити
позовні вимоги, визнати зазначені договори недійсними на підставі п.3
Новомиргородський районний суд об'єднав позови в одне провадження і
рішенням від 10 липня 2008 року оспорювані договори оренди визнав недійсними,
зобов'язав відповідача  повернути
позивачам належні їм земельні ділянки.

В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 ставив
питання про скасування зазначеного рішення і постановлення нового  про відмову в позовах. Зазначав, зокрема, що
належним відповідачем в справі мав би бути Новомиргородський відділ ДП
«Кіровоградська регіональна філія Центру державного земельного кадастру», який
допустив до реєстрації договори оренди за наявності невідповідності їх Закону
України «Про оренду землі» і недоліків, за якими суд визнав договори оренди
недійсними.

Перевіривши за матеріалами справи рішення суду в межах, визначених ст.303
ЦПК України, заслухавши пояснення відповідача, який повністю підтримав доводи
апеляційної скарги, пояснення позивачів та їхнього представника, які
стверджували про правильне вирішення спору,
колегія суддів вважає, що  рішення
суду підлягає скасуванню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене у справі рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Визнаючи недійсними договори оренди, укладені від імені позивачів 1
листопада 2004р. та зареєстровані 15 листопада 2004р., за змістом яких останні
передали в  строкове платне користування
на умовах оренди строком на  5 років
належні кожному з них на підставі державних актів земельні ділянки, розташовані
на території Панчівської сільської ради,
суд першої інстанції виходив з того, що оспорювані договори щодо їх
змісту не відповідають вимогам  Закону
України „Про оренду землі” та Типовому договору, затвердженому постановою
Кабінету Міністрів України від 3 березня 2004р. №220, в них відсутні
передбачені ст. 15 Закону істотні умови, а саме: повні дані про орендну плату
із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків і порядку її
внесення, перегляду та відповідальності за її несплату; неповно зазначено
характеристику об'єкта оренди;  акти
прийому - передачі земельних ділянок не підписані орендодавцями.

Між тим, як вбачається зі змісту позовних заяв,ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4
позовні вимоги обґрунтовували тим, що зазначені договори не підписували, наміру
на їх укладення не мали,  і саме з цих
підстав просили визнати угоди недійсними, пославшись на ст.203 ЦК України.
Оскільки протягом усього розгляду справи зазначеної підстави заявленого позову
не змінювали ні позивачі, які наділені
таким правом відповідно до ст. 31 ЦПК, ні їх представник, про що
свідчать дані запису фіксування судового засідання технічними засобами і чого
не заперечували сторони, суд не  вправі
був змінювати їх з власної ініціативи.

Разом з тим,  вирішуючи спір, суд на
порушення вимог ст.ст. 213, 214 ЦПК не перевірив підставність вимог про
обставини, пов'язані саме з фактом неукладення
угод позивачами, наявністю підроблених підписів на договорах. Зазначивши
в рішенні, що ті  категорично заперечують
укладення та підписання договорів, суд не досліджував, чи мали місце такі
обставини, якими доказами вони підтверджуються, незважаючи на те, що відповідач
цей факт не визнавав.

Наведене свідчить про те, що
заявлені позивачами вимоги з підстав, якими вони обґрунтовувались, судом
фактично не розглядались і не вирішувались. Цей недолік не був і не міг бути
усунений ухваленням додаткового рішення судом першої інстанції.

З огляду на наведене, ухвалене у справі рішення не можна визнати законним і
обґрунтованим, воно підлягає скасуванню з направленням справи на новий
розгляд  відповідно до п.5 ст.311, ч. 3
ст. 303  ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.5 ст. 311, ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія
суддів

У  Х  В
А  Л  И
Л  А :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 10
липня 2008 року скасувати і справу передати до того ж суду на новий
розгляд  іншим суддею.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду України
протягом двох місяців.

Головуючий

Судді