Справа № 2-2277
жовтня 2008р. Печерський районний суд м. Києва
складі : головуючого - судді Рейнарт І.М.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління
юстиції у м. Києві, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
- про зобовязання видати свідоцтво
про право на спадщину за заповітом -
позивач звернувся до суду з
позовом, в якому просить зобов'язати Головне управління юстиції у м. Києві
видати на його ім'я свідоцтво про право на спадкове майно у порядку
спадкування, що залишилося після смерті ОСОБА_6, яке складається з 5/8 частин
квартири АДРЕСА_1, ѕ частин будинку АДРЕСА_2, ј частини земельної ділянки
площею 0,0566 га, що знаходиться по АДРЕСА_2 та вклади у Промінвестбанку м.
Києва, посилаючись на те, що відповідач безпідставно відмовляє у видачі такого
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач стверджує, що 13 травня 1998р.
подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_6 склали заповіт подружжя на його користь, згідно
якого заповіли йому належну їм на праві спільної сумісної власності квартиру
АДРЕСА_1. Крім того його батько ОСОБА_7 заповів йому земельну ділянку, що
знаходиться в АДРЕСА_2 та автомобіль марки ВАЗ-2121-13.
Позивач зазначає, що після смерті батька ІНФОРМАЦІЯ_2 він, як спадкоємець
за заповітом, прийняв належну йому частину спадщини та отри-мав свідоцтва про
право на спадщину за заповітом, за виключенням обов'яз-кової частки, яку
прийняла дружина померлого ОСОБА_6, та отримала свідоцтва про право на спадщину
за законом, однак після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 та звернення до
нотаріальної контори із заявою про прийняття її спадщини, він дізнався, що 20
жовтня 2007р. ОСОБА_6 скла-ла інший заповіт на належну їй частку майна після
смерті ОСОБА_7 на сторонню особу, а 08 січня 2008р. скасувала вказаний заповіт,
у зв'язку з чим нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на
спадщину, так як немає визначених заповітом спадкоємців.
Позивач вважає, що нотаріус неправомірно відмовив йому у видачі свідоцтва
про право на спадщину, так як померла ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_7 не мала
права складати інший заповіт на користь сторонньої особи, оскільки нею та
ОСОБА_7 було складено заповіт подружжя і відповідно до ст. 1243 ЦК України у
разі смерті останнього подружжя право на спадкування мають особи, визначені
подружжям у заповітів.
На думку позивача, до даних правовідносин необхідно застосовувати норми
Цивільно кодексу України, який набув чинності 01 січня 2004р., оскі-льки
заповіти ОСОБА_7 та ОСОБА_6 складені в один день 13 травня 1998р., відносно
спільного сумісного майна, на його користь, тому їх можна вважати заповітом
подружжя, а померло подружжя ОСОБА_1 після набрання чинності вищевказаного
Позивач та його представник у судовому засіданні позов та його підстави
Представник Головного управління юстиції у м. Києві у судовому засі-данні
позов не визнала, пояснивши, що 13 травня 2008р. ОСОБА_7 звер-нувся до Шостої
київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6, надав-ши копію заповіту, складеного ОСОБА_6 13
травня 1998р. на його користь, однак оригіналу вказаного заповіту у нього не
було. При перевірці Єдиного реєстру спадкових справ та заповітів було
встановлено, що 20 жовтня 2007р. ОСОБА_6 склала інший заповіт не на користь
позивача, який також був скасований відповідно до її заяви від 08 січня 2008р.,
тому відповідно до ст. 1254 ЦК України заповіт від 20 жовтня 2007р. скасував
заповіт від 13 травня 1998р. і наступає спадкування по закону.
Також представник відповідача вважає, що твердження позивача про існування
заповіту подружжя, складеного 13 травня 1998р. ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не відповідає
дійсності, оскільки на момент їх складення у цивільному законодавстві не
існувало такого поняття як заповіт подружжя, тому дії державного нотаріуса
Шостої київської державної нотаріальної контори є повністю правомірними.
Відповідачі ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,ОСОБА_11. та їх представник у
судовому засіданні позовні вимоги не визнали, підтримавши позицію представника
Головного управління юстиції у м. Києві, додавши, що позивач неправильно
трактує цивільне законодавство, так як норми ЦК України, який набрав чинності 1
січня 2004р., не можуть застосовуватися до правовідносин, які виникли до зазначеної
Вислухавши сторони, вивчивши надані документи, судом
встановлено, що 13 травня 1998р. ОСОБА_7 був складений запо-віт, який
посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріаль-ного округу
ОСОБА_12, яким ОСОБА_7 заповів належну йому на праві особистої власності
частину квартири АДРЕСА_1, земельну ділянку, що знаходиться в АДРЕСА_2 та
автомобіль марки ВАЗ-2121-13, 1989 року випус-
ку ОСОБА_1, позивачу по справі
Також 13 травня 1998р. був складений заповіт ОСОБА_6, який посвідчений
приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12, яким
ОСОБА_6 заповіла належну їй на праві особистої власності частину квартирі
АДРЕСА_1 ОСОБА_1, позивачу по справі (с.с.125).
ОСОБА_7 та ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі (с.с.66).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер (с.с.63), його спадщину прийня-ли ОСОБА_6 та
ОСОБА_1 (с.с.60-61).
10 травня 2007р. ОСОБА_6 були видані свідоцтва про право на спадщину за
законом щодо спадкового майна ОСОБА_7, на яке було складено заповіт, так як
вона мала право на обов'язкову частку у спадщині (с.с.95-97).
Також 10 травня 2007р. ОСОБА_1 були видані свідоцтва про право на спадщину
за заповітом щодо спадкового майна ОСОБА_7 (с.с.97звор.- 98, 113). Крім того,
ОСОБА_1 отримав свідоцтва про право на спадщину за законом, щодо спадкового
майна ОСОБА_7, яке не було охоплено заповітом (с.с.99).
При цьому позивачем ОСОБА_1 не були оспорені підстави та порядок
спадкування майна ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6
(с.с.124) і заяви про прийняття її спадщини до Шостої київської державної
нотаріальної контори у встановлений законом строк подали позивач ОСОБА_1 та
відповідачіОСОБА_11., ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_10 (с.с.116-118)
Згідно витягу із Спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) від 3
березня 2008р., 20 жовтня 2007р. ОСОБА_6 був складений заповіт, який був
посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу
ОСОБА_13 не на користь позивача (с.с.127).
Однак 8 січня 2008р. вказаний заповіт був скасований за заявою ОСОБА_6
(с.с.130-131), що було зареєстровано у Спадковому реєстрі (заповіти/спадкові
справи) (с.с.127звор.)
Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у
будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше,
скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому
суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту,
який заповідач склав перед ним.
Таким чином, судом встановлено, що заповіт, складений 13 травня 1998р.
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1, на час відкриття спадщини ОСОБА_6 був скасований.
При цьому заповіт ОСОБА_6, складений 20 жовтня 2007р., містив розпорядження
стосовно частини квартири АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_6, тому він повністю
скасував заповіт від 13 травня 1998р.
Твердження позивача та його представника
про те, що 13 травня
1998р. подружжя ОСОБА_1 склали
заповіт подружжя, суд вважає безпідстав-ним, оскільки воно суперечить цивільному
законодавству України, оскільки норма цивільного кодексу, яка передбачає
можливість скласти заповіт под-ружжя (ст. 1243 ЦК України), з'явилася у
законодавстві України з 1 січня 2004р., тому подружжя ОСОБА_1 у 1998р. не могли
скласти заповіт подружжя.
Крім того, ст. 1243 ЦК України передбачає, що подружжя має право скласти
спільний заповіт щодо майна, яке йому належить на праві спільної сумісної
власності, а подружжя ОСОБА_1 13 травня 1998р. склали кожний окремий заповіт,
зробивши розпорядження своєю часткою у майні, яке їм належало.
Також суд вважає необхідним зазначити, що після смерті ОСОБА_7, позивач
успадкував його майно у відповідності із його заповітом не за правилами
спадкування за заповітом подружжя, а на загальних підставах спадкування за
заповітом, що свідчить про те, що позивачу відомо, що подружжя ОСОБА_1 не
складали заповіт подружжя і позивач з цим погодився.
Заявляючи вимоги про зобов'язання
державного нотаріуса видати йому свідоцтво про право на спадщину на ѕ частин
будинку АДРЕСА_2, ј частину земельної ділянки площею 0,0566 га, що знаходиться
по АДРЕСА_2 та вклади у Промінвестбанку м. Києва, які належали ОСОБА_6, позивач
не надав суду доказів у підтвердження того, що ОСОБА_6 будь-коли складала
заповіт на його користь стосовно зазначеного майна.
Враховуючи викладене, суд вважає, що у судовому засіданні позивачем не було
доведено, що він має законні підстави для спадкування за заповітом майна
ООСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, тому відмова державного нотаріуса у видачі
позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом ґрунтується на вимогах
зазначеного вище законо-давства, а позов задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1243, 1254 ЦК України, ст.ст. 60,
61, 212, 214, 215, 223 ЦПК України, суд
у задоволені позову ОСОБА_1 до
Головного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
зобовязання видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом відмовити.
Рішення
набирає законної сили, якщо протягом десяти днів з дня його проголошення не
було подано заяву про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження, рішення набирає законної
сили після закінчення цього строку.

СУДДЯ