Справа АДРЕСА_12Ц-3578/2008                                                                    Головуючий
у І інстанції Проць Т.В.
Доповідач у 2 інстанції Яворський М.А.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 листопада 2008 року                                                                                                 м.
Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

Головуючого судді :    Яворського
М.А.,

суддів
Тракало В.В. , Ігнатченко Н.В..

при секретарі
Рудзінська А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
приміщенні апеляційного суду Київської області апеляційну скаргу ОСОБА_1
на  рішення Обухівського районного
суду  Київської області від 05 серпня 2008
року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа:
Халеп'янська сільська рада Обухівського району, про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2008 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2та просив постановити рішення,
яким зобов'язати останнього усунути перешкоди у користуванні спільним заїздом
до земельної ділянки  шляхом знесення
самовільно встановленої  металевої
огорожі, яка закриває спільний заїзд до будинків, поновити межі земельних
ділянок у відповідності до розмірів та межових знаків зазначених в Державних
актах на право приватної власності на земельні ділянки його і відповідача, та
стягнути моральну шкоду у сумі 5000 гривень

Свої вимоги мотивував тим, що йому на праві
приватної власності належить земельна ділянка та житловий будинок по АДРЕСА_1.
Його сусідом є відповідач по справі, якому належить житловий будинок та
земельна ділянка, розташовані по АДРЕСА_2. Між зазначеними домоволодіннями існувала
земельна ділянка площею 0.131 га, яка належить сільській раді та яка тривалий
час використовувалася  як  спільний заїзд до їх земельних ділянок. В
2005 році відповідач переніс частину своєї металевої огорожі за межі своєї
земельної ділянки на місце спільного заїзду, а в 2007 році встановив там ще і
бетонний фундамент, закривши таким чином спільний заїзд. Посилаючись на
неправомірні дії відповідача та небажання його у добровільному порядку вирішити
вказаний спір просив задовольнити його позовні вимоги.

Рішенням
Обухівського районного суду від 05 серпня 2008 року в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм процесуального законодавства, не правильне
застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення про повне задоволення його вимог.

Відповідач по справі ОСОБА_2подав заперечення на
апеляційну скаргу та просить її відхилити посилаючись на законність та обґрунтованість
рішення суду та безпідставність апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача,
перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апелянтів, вважає, що
апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 309 Цивільного процесуального кодексу
України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються
порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не
поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав
застосуванню.

Судом першої інстанції встановлено,
що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку ЯА №497874 від
11.02.2008 року виданого Халеп'янською сільською радою ОСОБА_1 належить
земельна ділянка площею 0,2025 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1

Згідно державного акту на право
приватної власності на землю від 02.09.1998 року виданого Халеп'янською
сільською радою ОСОБА_2належить земельна ділянка площею 0,297 га, що
розташована на території Халеп'янської сільської ради Обухівського району.

Обидві земельні ділянки визначені в
натурі, про що було складено відповідні акти.

Спору у сторін щодо користування
суміжними земельними ділянками не має.

Згідно довідки Халеп'янської
сільської ради №120 від 26.03.2008 року земельна ділянка, яка розташована в с.
Халеп'я вздовж автошляху Київ-Канів між господарством ОСОБА_1 АДРЕСА_1 і
господарством ОСОБА_2 АДРЕСА_2 є власністю Халеп'янської сільської ради
Обухівського району. Згідно схеми розміщення земельної ділянки виконаної ПП
„Фокус-2002" розмір даної земельної ділянки становить 0,0131 га. Дані
обставини визнаються сторонами та не підлягає доказуванню.

Вирішуючи вказаний спір між
сторонами та відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої
інстанції мотивував прийняте рішення тим, що рішенням №94-5-1 від 25.07.2008 року Халеп'янської
сільської ради, осуджено дії ОСОБА_2 та зобов'язано
його до 10 серпня 2008 року прибрати перешкоди і облаштувати під'їзд до будинку АДРЕСА_1

При цьому сільська рада, будучи
власником земельної ділянки, до цього часу не вирішила питання про влаштування заїзду з дотримання відповідних
стандартів за участю зацікавлених осіб.

Крім того приходячи до висновку про
необґрунтованість заявлених позовних вимог суд першої інстанції  послався на те, що заїзд до будинків позивача
та відповідача  у вказаному місці
влаштований самовільно, та знаходиться в найбільш небезпечному місці в зоні дії
обмеженої видимості, що створює аварійну ситуацію на автодорозі Фастів-Канів,
та тому суд прийшов до висновку, що позивач не довів
суду, що його право на спільний заїзд
порушено відповідачем, тому відмовив в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що висновок
суду першої інстанції не відповідає встановленим обставинам справи, а тому
відповідно до вимог ст.309 ч.1 п.1,3 ЦПК України рішення суду підлягає
скасуванню  з ухваленням нового рішення по
суті позовних вимог.

Так відповідно до вимог ст. 152 ЗК
України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення
будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих
збитків.

Захист прав громадян та юридичних
осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: відновлення стану земельної
ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що
порушують права або створюють небезпеку порушення прав; відшкодування
заподіяних збитків.

Статтею 107 Земельного кодексу
України визначено основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової
документації.

Як встановлено судом  позивач та відповідач по справі є власниками
земельних ділянок на території Халеп'янської сільської ради, Обухівського
району. Позивач - земельної ділянки площею 0,2025 га, розташованої по АДРЕСА_1,
відповідач - земельної ділянки площею 0,297 га, по АДРЕСА_2.

Біля вказаних земельних ділянок
мається земельна ділянка площе. 0.131 га, яка межує з вказаними земельними
ділянками та вулицею Беркутова та яка належить Халеп'янській сільській раді і
яка використовувалася сторонами по справі як заїзд до їх земельних ділянок.

З довідок Халеп'янської сільської
ради № 530, 531 від 21 грудня 2005 року ( а.с. 16, 17) схеми розміщення
земельних ділянок ( а.с. 18), рішенням Халеп'янської сільської ради  №9-5-10 від 17 липня 2006 року  (а.с. 20)
та акту депутатської комісії Халеп'янської сільської ради  від 27 березня 2008 року (а.с. 24, 99)
вбачається, що земельна ділянка площею 0.131 га. по вулиці АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2
належить Халеп'янській сільській, раді, Обухівського району.

Ні позивачу ОСОБА_1, ні відповідачу
ОСОБА_2вказана земельна ділянка  (площею
0.131 га,) у визначеному законодавством порядку в користування,  оренду чи у власність  не надавалася та не відводилася в натурі.
Однак відповідач по справі самовільно огородив вказану земельну ділянку встановивши
огорожу на бетонному фундаменті, створивши для позивача перешкоди для під'їзду
до його земельної ділянки , а тому колегія суддів вважає, що вказані дії
відповідача вчиненні в супереч вимог чинного законодавству є самоуправними і
такими, що  порушують права позивача на
повноцінне використання належної йому земельної, а тому його вимоги є законними
та обґрунтованими і такими, що відповідають ст. 152 ЗК України.

Доводи відповідача та мотиви суду в
рішенні  проте, що вказаний проїзд  суперечить Правилам дорожнього руху та
знаходиться в найбільш небезпечному місці в зоні дії обмеженої видимості, що
створює аварійну ситуацію на автодорозі Фастів-Канів не може виправдовувати
самоуправні дії відповідача по самовільному захопленні земельної ділянки
сільської ради та її огородженні, оскільки як вбачається з матеріалів справи  існуючий проїзд до житлових будинку АДРЕСА_1
та АДРЕСА_2 використовується з давнього часу і можливість його облаштування в
іншому місці є неможливим в зв'язку з складним рельєфом даної території, що
підтверджується відповідним листом начальника відділу містобудування,
архітектури, житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури
Обухівської РДП №65 від 14.11.06 р. (а.с. 22).

З листа начальника управління
Державної автомобільної інспекції №18/с-36 від 30 липня 2008 року  вбачається, що  ДАІ не заперечує облаштування під'їзду до
вказаних будинку в даному місці з подальшим узгодження .

З досліджених в апеляційному судді
документальних підтверджень, а саме листів Служби автомобільних доріг у
Київській області № 176/2430 від 29 жовтня 2008 року, ДАІ ГУ МВС в Київській
області №18/7052 від 16 жовтня 2008 року вбачається про можливість обладнання в
спірному між сторонами місці під'їзду до їх будинку.

Враховуючи викладені обставини
колегія суддів вважає, що відповідач по справі ОСОБА_2 самоуправно зайняв
земельну ділянку Халеп'янської сільської ради по вулиці АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2чим
створив для позивача перешкоди у користуванні ним належної йому земельної
ділянки і на протязі тривалого часу 2 років ухилявся усунути вказані перешкоди
завдавши завдаючи при цьому позивачу моральних страждань в тому числі і
перешкоджань для проїзду транспорту  на
його  земельну ділянку, тому колегія
суддів вважає, що позовні вимоги в частині усунення перешкод у користуванні
земельної ділянки підлягає задоволенню в повному обсягу, а в частині
відшкодування моральної шкоди частково.

Визначаючи розмір відшкодування моральної
шкоди колегія суддів відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного суду України
викладені в п. 9  Постанови Пленуму
Верховного суду №4  від 31 березня 1995
р. N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди” визначає суму відшкодування моральної шкоду з
врахуванням ступеню вини відповідача, характер та обсяг страждань (фізичних,
душевних, психічних  тощо), та вважає, що
1000 грн. буде достатньою сумою для відшкодування вказаної шкоди.

Керуючись ст.ст.  303, 309, 313, 314, 316, 317  ЦПК України, ст. 107, 152 ЗК України, ст. 23,
1167 ЦК України,   колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської
області від 05 серпня 2008 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Усунути перешкоди у користування
ОСОБА_1 спільним заїздом до будинків АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2  зобов'язавши ОСОБА_2 знести самовільно
встановлену ним огорожу на бетонному фундаменті, та поновити межі земельних
ділянок у відповідності до межових знаків, зазначених в державних актах на
праві приватної власності на земельні ділянки ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1  1000 грн. на відшкодування
моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення колегії суддів набирає
законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене до Верховного суду
України протягом 2 місяців.

Головуючий :

Судді :