Справа №2-390/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

08 лютого 2008 року Дрогобицький міськрайонний  суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді         Хомика А.П.

при секретарі  -                  Петрів В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Дрогобицької міської ради про
визнання права власності на нерухоме майно по спадкуванню за законом, -

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулись до суду з позовом до відповідача про визнання права
власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, посилаючись на
те, що вона ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дрогобичі Львівської області.
Її батьками були ОСОБА_2 та ОСОБА_3, інших дітей у батьків не було. 11
листопада 1965 року, після укладення шлюбу з ОСОБА_4 в Дрогобицькому міському
бюро ЗАГСу М.Дрогобича, вона змінила дівоче прізвище ОСОБА_2 на ОСОБА_1.

У її батька ОСОБА_2 був рідний брат - ОСОБА_5, у якого був син ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Згідно повторного свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 14.08.1997
року його батьком був - ОСОБА_5,  матір'ю
- ОСОБА_7. Та обставина, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4,
були рідними братами і таким чином, ОСОБА_6 був її двоюрідним братом, тобто
племінником її батька, підтверджується архівною довідкою №1022 від 10.12.2007
року Центрального державного історичного архіву України м. Львова. Дітей у її
двоюрідного брата - ОСОБА_6 не було, одружений він не був і його батько ОСОБА_5
загинув під час Другої світової війни.

ІНФОРМАЦІЯ_5 помирає ОСОБА_7, яка постійно проживала та була зареєстрована
за адресою: АДРЕСА_1 з сином ОСОБА_6. Оскільки вона заповіту не складала, то її
син ОСОБА_6 фактично прийняв спадщину, скільки на день смерті матері був постійно
прописаний та проживав зі своєю матір'ю за вищевказаною адресою, що
стверджується випискою з будинкової книги.

ІНФОРМАЦІЯ_6 помирає ОСОБА_6, заповіту ним складено не було і інших
спадкоємців, окрім неї, його двоюрідної сестри, не було і вона є єдиною
спадкоємницею, яка прийняла спадщину за законом. Відповідно всі витрати
пов'язані з похованням брата понесла лише вона і тому їй було видано оригінал
свідоцтва про смерть останнього. Після смерті брата відкрилась спадщина за
законом, зокрема, на житловий будинок АДРЕСА_1, забудовником якого були батьки
брата. Згідно довідки №1222 від 31.01.2003 року, виданої ДКП "БУ-№4",
на день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_6 дійсно постійно був прописаний і проживав
в будинку АДРЕСА_1. Вказаний будинок був побудований батьками брата в 1939
році, що стверджується оціночним актом на дане будинковолодіння (колишня
АДРЕСА_1), складеного Дрогобицьким ДК МБТІ та ЕО, виданим на прізвище ОСОБА_7,
проектом газифікації житлового будинку на прізвище ОСОБА_7 за вищевказаною
адресою та планом будинку АДРЕСА_2, на якому вказано також прізвище його
матері, будинковою книгою.

На той час, коли в 2002 році вона мала намір оформити спадщину після смерті
двоюрідного брата ОСОБА_6 ., в нотаріальній конторі їй пояснили, що вона не
належить до кола спадкоємців за законом, хоча після того вона періодично
проживала в будинку брата (переважно в літній період), переробила підлогу,
підтримувала житло в належному стані, обробляла земельну ділянку, садила город,
косила сіно тощо.

Однак, з 1 січня 2004 року набрав чинності новий Цивільний кодекс України,
який значно розширив коло спадкоємців за законом. Зокрема, відповідно до п. 5
прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила книги шостої, щодо питань
спадкового права, Цивільного кодексу України застосовується також до спадщини,
яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності
цим Кодексом. В даному випадку спадщина після смерті двоюрідного брата ніким не
приймалась по причині відсутності у нього спадкоємців за законом як таких і
заповіту ним також складено не було. Однак, враховуючи зміни в законодавстві і
відповідно до ст. 1256 ЦК України (в редакції 2004 року), вона відноситься до
п'ятої черги спадкоємців за законом.

Дрогобицька державна нотаріальна контора, куди вона вдруге звернулась у
вересні місяці 2007 року, не може видати їй свідоцтва про право на спадщину за
законом по тій причині, що не має права власності на житловий будинок. Причиною
є те, що за життя ні ОСОБА_7, ні ОСОБА_6 не оформляли право власності на будинок.
Тому на даний час отримати свідоцтво про право власності на даний будинок в
зв'язку із смертю неможливо.

Дійсна вартість, згідно довідки №1923 від 19.11.2007 року Дрогобицького ДК
МБТІ та ЕО, будинковолодіння АДРЕСА_1 становить 22458 грн. і останнє на праві
власності не зареєстроване.

Оскільки вона на час смерті ОСОБА_6 в 2002 році фактично вступила в
управління спадковим майном, тому відповідно до вимог ст. 549 ЦК України /в
редакції 1963 року/, тим самим прийняла спадщину.

Згідно з п. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення
будівництва (створення майна), прийняття до експлуатації та державної
реєстрації.

При таких обставинах, просить суд постановити рішення, яким визнати за нею
право власності на будинок АДРЕСА_1 як спадкоємцем за законом п'ятої черги
після смерті двоюрідного брата - ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6.

Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, нічого суттєвого
не доповнила, просить позов задоволити.

Представник виконавчого комітету Дрогобицької міської ради - Томашик М.В.
позовні вимоги визнала та не заперечила проти задоволення позову, оскільки
наявні матеріали справи вказують на підставність позовних вимог.

Наслідки визнання позову представнику відповідачу роз'яснені. Визнання
позову не суперечить закону, не порушує нічиї права, свободи та інтереси, а
тому підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків, перевіривши
матеріали справи, суд вважає, що позов є підстав та підлягає до задоволення.

Факт родинних відносин позивачки та ОСОБА_6 стверджується матеріалами
справи, зокрема - архівною довідкою №1022 від 10.12.2007 року Центрального державного
історичного архіву України м. Львова, та учасниками судового розгляду не
оспорюється. Разом з тим, факт належності покійному ОСОБА_6 будинку АДРЕСА_1
стверджується довідкою ДКП "БУ-№4" 31222 від 31.01.2003 року,
проектом газифікації даного житлового будинку, будинковою книгою.

Як пояснили суду свідки - ОСОБА_8 та ОСОБА_9, вони проживають по АДРЕСА_1 і
добре знали сім'ю ОСОБА_2, а тому їм добре відомо, що у покійного ОСОБА_6 на
сьогоднішній день більше рідних не залишилось. Його батько загинув під час
Другої світової війни, а мати померла в 1996 році, інших рідних у них не було.
Натомість позивачка після смерті брата проводила ремонт будинку, зокрема,
поміняла підлогу, доглядала за будинком, обробляла землю.

При таких обставинах суд вважає за доведеним факт родинних відносин
позивачки та її покійного брата - ОСОБА_6 та фактичного прийняття позивачкою
спадщини після його смерті, як спадкоємицею по закону п'ятої черги, а тому
позов є підставним та підлягає до задоволення.

Враховуючи вище наведене та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215
ЦПК України, ст. 1217, 1220, 1223, 1258, 1265 ЦК України, п. 5 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України, ст. 549 ЦК України /в редакції 1963 року/, суд,
-

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинок АДРЕСА_1 Львівської області,
як спадкоємцем за законом п'ятої черги після смерті двоюрідного брата -
ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя