Справа 2-0-208/2008
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

15 вересня  2008 року Вознесенський міськрайонний суд
Миколаївської області в складі:
головуючої судді   -  Ротар М.М., при секретарі -Попенко О.В.,

розглянувши  у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м. Вознесенську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про  встановлення факту належності
правовстановлюючого документу,

В С Т А
Н О В И В:

08.08.2008 року
заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності
правовстановлюючого документу.

Обґрунтовуючи
свої  вимоги заявник зазначила, що
06.09.1977 року  її мати ОСОБА_2
подарувала їй та її сестрі ОСОБА_3 житловий будинок, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1. Договір дарування було посвідчено Першою Вознесенською державною
нотаріальною конторою за НОМЕР_1.

12.11.1994 р.
ОСОБА_3 подарувала заявнику належну їй &frac12; частку вище значеного житлового будинку, про що було
укладено договір дарування, посвідчений Першою Вознесенською державною
нотаріальною конторою за НОМЕР_2.  Таким
чином заявниця є власницею житлового будинку АДРЕСА_1.

21.04.2008 року
заявниця звернулася до нотаріуса з приводу посвідчення договору дарування, за
яким вона мала намір передати майно своєму синові ОСОБА_4, але під час вивчення
документів нотаріусом було з'ясовано, що на момент оформлення договору
дарування від 06.09.1977 року НОМЕР_1 заявниця перебувала в зареєстрованому
шлюбі з ОСОБА_5, шлюб з яким було зареєстровано у 1968 році і в результаті
цього змінила прізвище на „ІНФОРМАЦІЯ_1” . В 1969 році заявниця народила сина
ОСОБА_4, в свідоцтві про народження якого в графі мати зазначена
„ІНФОРМАЦІЯ_2”. В 1979 році шлюб було розірвано та заявниця змінила прізвище на
„ІНФОРМАЦІЯ_4”. В зв”язку з цим нотаріусом було відмовлено у вчиненні
нотаріальної дії, оскільки заявниця на момент оформлення договору дарування у
період 1968 по 1979 рік мала прізвище „ІНФОРМАЦІЯ_3” та рекомендовано
звернутися до суду. Посилаючись на вищевикладені  обставини, заявниця   просила встановити факт належності їй
договору дарування житлового будинку АДРЕСА_1 від 06.09.1977  року за НОМЕР_1.

В судовому
засіданні  заявниця  підтримала свої вимоги повністю.

Заінтересована
особа ОСОБА_2 не заперечувала проти встановлення даного факту та пояснила, що
дійсно 06.09.1977 року вона подарувала своїм дочкам житловий будинок НОМЕР_3.

Вислухавши
пояснення  заявника, заінтересованої
особи, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

В судовому
засіданні було встановлено, що заявниця є дочкою ОСОБА_2 ( свідоцтво про
народження НОМЕР_4, виданого 16.05.1950 року). 10.08.1968 року заявниця ОСОБА_1
зареєструвала шлюб зі ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про одруження
НОМЕР_5, виданого 10.08.1968 року, в результаті чого вона змінила своє прізвище
на „ІНФОРМАЦІЯ_1”.   Шлюб між заявницею
та ОСОБА_5 було розірвано14.02.1979 року , що підтверджується свідоцтвом про
розірвання шлюбу НОМЕР_6, виданого 30.01.2008 року  та після реєстрації розірвання шлюбу заявниці
було присвоєно прізвище „ІНФОРМАЦІЯ_4”.

Відповідно до
витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 15.04.2008 року за
ОСОБА_1 зареєстровано на праві приватної власності житловий будинок АДРЕСА_1 на
підставі договору дарування НОМЕР_1 від 06.09.1977 року, посвідченого Першою
Вознесенською державною нотаріальною конторою, договору дарування НОМЕР_2 від
12.11.1994 року, посвідченого Першою Вознесенською державною нотаріальною
конторою.

В судовому
засіданні заявниця пояснила та це не заперечувалося зацікавленою особою, що під
час оформлення договору дарування НОМЕР_1 від 06.09.1977 року вона дійсно
перебувала в зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_5, але оскільки сімейне життя з ним
не склалося, то вже через два місяця вони не проживали однією сім'єю, з приводу
цього вона не змінила прізвище „ІНФОРМАЦІЯ_4” та „ІНФОРМАЦІЯ_1” та відповідно
паспорту вона так і залишалася „ІНФОРМАЦІЯ_4”. В зв'язку з цим і договір
дарування було оформлено на „Коливанову”.

Оскільки в
судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що заявниця дійсно
являється власницею житлового будинку АДРЕСА_1 та звернення її до суду є єдиним
можливим засобом захисту її прав, що не суперечить вимогам ст.16 ЦК України, то
суд вважає за можливим задовольнити заяву ОСОБА_1  та встановити факт належності правовстановлюючого
документу

Згідно п.6 ч.1
ст.256 ЦПК України суд  розглядає справи
про встановлення факту приналежності правовстановлюючих документів особі,
прізвище, ім'я, по батькові, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по
батькові цієї особи, зазначеним у свідоцтві
про народження і паспорті.

Встановлення
факту належності правовстановлюючого документа
має для заявника  юридичне
значення, оскільки необхідно для розпорядження своєю власністю.

Керуючись ст.ст.
209, 212, 213, 214, 215, 259, 293 ЦПК України, суд -

В И Р І
Ш И В:

Заяву
ОСОБА_1  про  встановлення факту належності
правовстановлюючого документу задовольнити повністю.

Встановити факт
належності ОСОБА_1 договору дарування житлового будинку НОМЕР_3, що
розташований за адресою вул. Леніна в місті Вознесенську, посвідченого Першою
Вознесенською державною нотаріальною конторою
06.09.1977 за реєстровим номером НОМЕР_1 та зареєстрованого у
Вознесенському бюро технічної інвентаризації 16.09.1977 року.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційний суд Миколаївської області через міськрайонний суд
шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня
проголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня подачі
заяви про апеляційне оскарження.

Суддя:                                                           М.М.
Ротар