Справа № 22-1275
2008 р.                         Головуючий
у 1 Інстанції - Сурашко С.І.
Категорія      34                                           Доповідач
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Іменем України

4 листопада 2008 року.

Судова палата в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області
в складі:

Головуючого - Черненко В.В.

Суддів - Спірідонової Л.С.,
Потапенко В.І.

При секретарі - Сегал О.П.

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та ОСОБА_3на рішення Кіровоградського
районного суду від 5 травня 2008 року.

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2008 року ОСОБА_1
таОСОБА_2звернулися з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3та національної страхової
компанії „Оранта” про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування своїх вимог
зазначили слідуюче.

ОСОБА_1на праві власності
належить автомобіль ЗАЗ - 968 М, яким за дорученням управляв її чоловік ОСОБА_2

5 липня 2007 року вони
рухались по об'їзній дорозі м. Кіровограда.ОСОБА_4. рухався в попутному
напрямку керуючи автомобілем „Mersedes-BENZ-316”. Порушивши
правила дорожнього руху він допустив зіткнення з автомобілем ЗАЗ, внаслідок
чого той було пошкоджено. Крім того, ОСОБА_1завдано тілесні ушкодження з
приводу чого вона тривалий час проходила курс лікування.

Власником автомобіля є
ОСОБА_3 на ім'я якого НАСК „Оранта” видано страховий поліс.

Вважаючи, що їм заподіяно
матеріальну та моральну шкоду позивачі просили стягнути на їх користь з кожного
в відповідачів окремо матеріальну шкоду на користь ОСОБА_1 в сумі 4489 грн., що
складає вартість відновлювального ремонту, витрати, пов'язані з проведенням
експертизи в сумі 200 грн., судові витрати.

Крім того, просили стягнути
моральну шкоду, зокрема на користь ОСОБА_1 - в сумі 30 тис. грн., ОСОБА_2 - 10
тис. грн..

Рішенням Кіровоградського
районного суду від 5 травня 2008 року позов задоволено частково.

З ОСОБА_3на користь ОСОБА_1 в
рахунок відшкодування матеріальних збитків стягнуто 1964 грн. 57 коп.,
моральної шкоди - 2000 грн., судові витрати пов'язані з проведенням експертизи
в сумі 200 грн., сплатою судового збору - 51 грн., витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 30 грн.

На користь ОСОБА_2 з ОСОБА_3
стягнуто моральну шкоду у сумі 500 грн.

В задоволенні інших позовних
вимог відмовлено.

Суд прийшов до висновку, що
винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди єОСОБА_4. до НАСК „Оранта”
позивачі  не звертались, а тому
відповідальність повинен нести власник автомобіля ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1.
таОСОБА_2. ставиться питання про зміну судового рішення у зв'язку з
невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, задоволення
позовних вимог до розмірів, заявлених у позові.

В апеляційній
скарзіОСОБА_3ставиться питання про скасування рішення суду у зв'язку з
порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалення нового рішення
про відмову в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що заподіяні позивачем
збитки повинна відшкодувати страхова компанія.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарзі
підлягають задоволенню частково, рішення суду скасуванню через неправильне
застосування судом норм матеріального права з ухваленням нового рішення по суті
заявлених позовних вимог.

З матеріалів справи
вбачається, щоОСОБА_2керував автомобілем ЗАЗ - 968 М держномер НОМЕР_1, який
згідно технічного паспорту належить на праві власності ОСОБА_1 і яка в момент
скоєння дорожньо-траспортної пригоди 5 липня 2007 року знаходилась в автомобілі
в якості пасажира.

Автомобіль (Мерседес - БЕНЗ)
„Mersedes BENZ-316” держномер
НОМЕР_2належить на праві власності ОСОБА_3 В день споєння ДТПОСОБА_4. керував
автомобілем на підставі довіреності від 3.01.2007 року. При цьому за змістом
довіреності власник уповноважень ОСОБА_4. користуватись автомобілем для чого
надається право користуватись ним, слідкувати за технічним станом та інше (а.с.
43).

Крім того, згідно полісу №
ВА/6255975 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних засобів Київським відділенням НАСК „Оранта”
застрахована подія, внаслідок якої буде заподіяна шкода третім особам під час
дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу.

Страхувальниками за цим
полісом є ОСОБА_3 таОСОБА_4.

Вирішуючи спір суд першої
інстанції прийшов до висновку, що матеріальну відповідальність повинен нести
власник автомобіля.

Такий висновок суду
суперечить вимогам ст. 1187 ЦК України та роз'ясненням, викладеним в абзаці 2
п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1997 року № 6
„Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування
шкоди” про те, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється
юридична особа або громадянин, які здійснюють експлуатацію джерела підвищеної
небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання,
оперативного управління або інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

В судовому засіданні
встановлено, щоОСОБА_4. керував автомобілем на законних підставах, а тому
відповідальність за заподіяння позивачам шкоди має бути покладено саме на
нього.

Разом з тим, колегія суддів
приймає до уваги, що відповідно до пунктів 1.4, 1.6, 1.7 ст. 1 Закону України
„Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних
транспортних засобів” (надалі Закон) особи відповідальність яких застрахована -
це визначені в договорі обов'язкового
страхування цивільно-правової відповідальності особи, цивільно-правова
відповідальність яких застрахована згідно з цим договором, або, залежно від
умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності,
будь-які особи, що експлуатують забезпечений транспортний засіб. Забезпечений
транспортний засіб - це наземний транспортний засіб, зазначений у чинному
договорі обов'язкового страхування, або будь-який наземний транспортний засіб,
який експлуатується особою цивільно-правова відповідальність якої застрахована
на законних підставах.

Статтею 6 Закону передбачено,
що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під
час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок
якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої
застрахована за договором.

Вирішуючи питання про
винуОСОБА_4. суд вірно зазначив, що згідно з вимогами ст. 61 ЦПК обставини,
встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено
ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення
обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій
особи, стосовно якої ухвалена постанова суду з питань, чи мали місце ці дії та
чи вчинені вони цією особою і правомірно прийняв до уваги постанову суду від
5.09.2007 року за якоюОСОБА_4. визнано винним у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді
штрафу.

Але поскільки його
цивільно-правова відповідальність була застрахована відшкодування матеріальної
шкоди, заподіяної позивачці, повинно здійснюватись відповідно до вимог ст. 22
Закону, тобто страховою компанією.

При цьому колегія суддів
приймає до уваги, що за умовами страхового полісу встановлено ліміт
відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю потерпілого в сумі 51
тис. грн., за шкоду, заподіяну майну потерпілого - 25 тис. грн..

При вирішення питання щодо
розміру матеріальних збитків суд першої інстанції керувався висновком
автотоварознавчого дослідження від 27.07.2007 року, проведеного
науково-дослідною лабораторією судових експертиз на замовлення ОСОБА_1. (а.с.
21-24).

Згідно даного висновку
ринкова вартість автомобіля ЗАЗ - 968 М станом на момент проведення дослідження
визначається рівною 1964 грн. 87 коп., а вартість відновлювального ремонту
складає 4489 грн. 98 коп.

Посилаючись на висновок спеціаліста
про економічну недоцільність ремонтних робіт суд в порядку відшкодування
стягнув на користь позивачки ринкову вартість автомобіля з чим судова колегія
погодитись не може, оскільки питання доцільності є оціночним поняттям.

Відповідно до ст.. 30 Закону
транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно
неможливим чи економічно необґрунтованим та власник транспортного засобу згоден
з визнанням його фізично знищеним. Ремонт вважається економічно
необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно
до законодавства, витрати на ремонт перевищують вартість транспортного засобу
до дорожньо-транспортної пригоди.

Клопотання щодо проведення
судової автотоварознавчої експертизи сторонами не заявлялось.

Згідно ст.. 1192   ЦК України розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості
втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

На підставі викладеного,
колегія суддів вважає, що позовні вимоги про відшкодування матеріальних збитків
в сумі, встановленої для ремонтно-відновлюючих робіт, підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Вирішуючи спір про
відшкодування моральної шкоди судова колегія враховує, що в даному випадку
мають місце договірні відносини, а тому відповідальність страхової компанії
можлива лише у випадку, встановленому договором.

Як вбачається з договору
страхування від 26.06.2007 року обов'язкового страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладених між НАСК
„Оранта” та ОСОБА_3 іОСОБА_4., він не містить умови, згідно з якими страховик
повинен відшкодовувати моральну шкоду, заподіяну третім особам.

За таких обставин моральна
шкода повинна бути відшкодована особою, винною в скоєнні ДТП, а самеОСОБА_4.,
відповідно до вимог ст.. 1167 ЦК України.

Визначаючи розмір моральної
шкоди колегія суддів враховує роз'яснення, що містяться в постанові Пленуму
Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди” від 31.03.1995 року № 4, згідно з яким ця шкода
визначається в межах заявлених позовних вимог, залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачу моральних та фізичних страждань, з нарахуванням у кожному конкретному
випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Відповідно до вимог ст.. 88
ЦПК зОСОБА_4. на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати зі
сплати проведення товарознавчої експертизи, судовим збором та витрат за
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Враховуючи, що судом
правильно встановлено обставини справи, але допущено неправильне застосування
норм матеріального права, ухвалене у справі рішення підлягає скасуванню з
постановленням нового рішення по суті заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.. ст.. 307 ч. 1
п. 2, 309 ч. 1 п. 4, 313-314, 316 ЦПК України колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги
задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського
районного суду від 5 травня 2008 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким
позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Національної
акціонерної страхової компанії „Оранта” на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у
сумі 4489 грн. 98 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 в рахунок
відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_1 2000 грн., на користь ОСОБА_2
- 500 грн, а також на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов'язані з проведенням
товарознавчого дослідження в сумі 200 грн., зі сплатою судового збору в сумі 51
грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30
грн.

В іншій частині позовних
вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили
з моменту проголошення і може бути оскаржено до Верховного Суду України
протягом двох місяців.

Головуючий

Судді