Справа № 22ц-75508                   Головуючий у 1 інсгачції Попревич В. М.
Категорія   21                               Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2008
року   Апеляційний суд Донецької області
в складі:

головуючого
судді: Новодворської О.І. суддів-
Сукманової Н.В.,  Дем*яносова М.
В.,

при
секретарі   Андрусішиній М. Г.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського
районного суду м.  Донецька від 25 жовтня
2007 року в справі за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Київському районі м.
Донецька про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В
апеляційній скарзі ОСОБА_2  просить
скасувати рішення Київського районного суду м.
Донецька від 25 жовтня 2007 року,
яким їй було відмовлено в задоволенні позовних вимог до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в Київському районі м. Донецька
про відшкодування моральної шкоди,  та
постановити рішення,  яким задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.

В
обгрунтування апеляційної скарги позивачка посилається на те,  що рішення суду ухвалено з порушенням норм
матеріального і процесуального права. Вважає що у суда не було правових
підстав для відмови у задоволенні її позовних вимог,  оскільки відповідно до  ст.  58
Конституції України Закони України „Про державний бюджет України на 2006 та
2007 рік" і „Про внесення змін до Закону України „Про загальнообовязкове
державне соціальне страхувння від нещасного випадку на виробництві і
професійного захворювання,  що спричинили
втрату працездатності",  на які
послався суд,  не розповсюджуються на
даний вид правовідносин,  тому що їх
юридична обов'язковість не розповсюджується на факт,  який виник до набрання чинності зазначеними
законами,  а саме 20.07.2002 року ,  коли в результаті нещасного випадку на
виробництві вона отримала травму .

Позивачка
в судовому засіданні наполягала на доводахапеляційної скарги скарги ,  просила її задовольнити,  рішення суду скасувати,  постановити нове рішення яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача заперечував проти
доводів апеляційної скарги. Просив її відхилити ,  а рішення суду  залишити без зміни.

Судом першої інстанції
встановлено,  що позивачка,  працюючи на посаді завідуючої матеріальним
складом Донецького інституту внутрішніх справ при ДонНУ отримала виробничу
травму.

Висновком
МСЕК від 23.10.2006 року позивачці вперше безстроково встановлено 70 % стійкої
втрати професійної працездатності і визнано інвалідом другої групи.

Внаслідок
пошкодження здоров'я,             позивачуці    завдано моральну шкоду,  яка

обумовлена
моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров'я,  погіршення життєвих умов,  що потребує від неї додаткових зусиль для
організації життя. Заслухавши доповідь судді,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд вважає,  що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно
до  ст.
308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін,  якщо визнає,  що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і проценсуального права.

За змістом  ст.
ст. 1,  21,  28,  34
Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,  які спричинили втрату працездатності" на
Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України покладено обов'язок відшкодувати застрахованим
особам моральну шкоду у зв'язку з ушкодженням здоров'я,  заподіяну умовами виробництва. Зазначений
Закид набрав законної сили з 1 квітня 2001 року і регулює правовідносини по
відшкодуванню моральної шкоди,  які
виникли між сторонами після зазначеної дати.

Як
вбачається з матеріалів справи право на відшкодування моральної шкоди
відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,  які спричинили втрату працездатності" у
зв'язку з професійним захворюванням у позивача виникло з 23.10.2006 року на час
встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

На час
встановлення позивачці МСЕК стійкої втрати пррофесійної працездатності  ст.  77
Закону України „ Про державний бюджет на 2006 рік" було зупинено на 2006
рік дію абз.4 ст.  1 ( в частині
відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх зімей) підпункту
„є" п.1 ч.1  ст.  21, 28 та ч.3
ст.  34.

Рішення
судом першої інстанції ухвалене 25.10. 2007 року,  коли діяв Закон України «Про державний бюджет
України на 2007 рік» статтею 71 п.22 якого на 2007 рік зупинена дія абзацу 4
статті 1 (в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх
сімей),  підпункту «є» пункту 1 частини
1  ст. 21,  частини 3 статті 34 зазначеного Закону,  які передбачають відшкодування моральної
шкоди незалежно від часу настання страхового випадку.

За таких обставин суд обгрунтовано відмовив ОСОБА_1 в позові до

відділення виконавчої дирекції Фонду від нещасних              випадків на виробництві і

професійних
захворювань України в Київському районі м.
Донецька  про відшкодування
моральної шкоди.

Доводи
апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування
судом норм матеріального чи процесуального права,  що призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи і не спростовують висновків суду. Рішення суду
ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права і підстав
для його скасування немає.

Керуючись  ст.
ст.  303-304,  307 ч.1 п.1,
308 ч.1,  314 ч.1 п.1,  315 ЦПК України,  апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну
скаргу  ОСОБА_2 відхилити.

Рішення  Київського районого суду м.  Донецька
від 25 жовтня 2007 року залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.