Справа №22-ц-1052                                      Головуючий
у 1-й інстанції Буток Т.А.
Категорія 34                                                               Суддя-доповідач
е м     У к р а ї н и
« 27 » дня колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:
суддів             -    Гагіна М.В.,  Лузан Л.В.,
секретаря судового засідання  -  Чуприни В.І.
відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_1,  ОСОБА_2,
Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 червня 2008 року
у справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, Товариства з обмеженою
відповідальністю “Житлово-експлуатаційна дільниця “Південна”, Товариства з
обмеженою відповідальністю “Житлово-експлуатаційна дільниця “Привокзальна”,
треті особи: міське управління житлово-комунального господарства Конотопської
міської ради, Конотопське державне підприємство по виробництву теплової енергії
“Теплодар”, про зобов'язання демонтувати крани для стравлювання повітря,
відшкодування майнової та моральної шкоди,
Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської
області від 27.06.2008 р. відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4до ОСОБА_1,
ТОВ “ЖЕД “Південна” про покладення обов'язку демонтувати крани для
стравлювання  повітря в квартирі
АДРЕСА_1  ;  відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4до
Товариства з обмеженою відповідальністю “Житлово-експлуатаційна дільниця
“Південна” про стягнення майнової та моральної шкоди.

Позов ОСОБА_4до ОСОБА_1, ОСОБА_2., ОСОБА_3., ТОВ “ЖЕД
“Привокзальна” задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_4з ОСОБА_1 800
грн. на відшкодування майнової шкоди, 300 грн. - моральної шкоди, з ОСОБА_2. - 300
грн. на відшкодування майнової шкоди, 100 грн. - моральної шкоди, зі ОСОБА_3. -
300 грн. на відшкодування майнової шкоди, 100 грн. - моральної шкоди, з ТОВ ЖЕД
“Привокзальна” - 200 грн. на відшкодування майнової шкоди, 100 грн. - моральної
шкоди. В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто
з ОСОБА_4на користь держави 8 грн. 50 коп. судового збору. Стягнуто з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_412 грн. 75 коп. судового збору, 7 грн. 50 коп. витрат на ІТЗ,
730 грн. судових витрат, з ОСОБА_2. - 12 грн. 75 коп. судового збору, 7 грн. 50
коп. витрат на ІТЗ, 273 грн. 75 коп. судових витрат, зі ОСОБА_3.  - 12 грн. 75 коп. судового збору, 7 грн. 50
коп. витрат на ІТЗ, 273 грн. 75 коп. судових витрат, з ТОВ ЖЕД “Привокзальна” -
12 грн. 75 коп. судового збору, 7 грн. 50 коп. витрат на ІТЗ, 182 грн. 50 коп.
судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2., ОСОБА_3., ТОВ ЖЕД “Привокзальна”
на користь держави по 2 грн. 12 коп. судового збору.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування рішення суду в
частині стягнення з неї коштів на відшкодування майнової та моральної шкоди та
ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині з тих
підстав, що судом були порушені норми матеріального і процесуального права.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_2,ОСОБА_3. з тих же підстав прохають скасувати рішення
суду в частині стягнення з них коштів на відшкодування майнової та моральної
шкоди та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши
матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому
задоволенню.

З
матеріалів справи вбачається, що позивачОСОБА_4. в якості наймача проживає в
квартирі АДРЕСА_1, на восьмому поверсі будинку, а поверхом вище розташована
квартира відповідачки ОСОБА_1 - АДРЕСА_1

З
пояснень сторін вбачається, що у 2006 р. відповідачка ОСОБА_1 у своїй квартирі
встановила індивідуальне опалення. Встановленням індивідуального опалення
займався за усною домовленістю з відповідачкою ОСОБА_1 відповідач ОСОБА_2, який
не має на проведення вказаних робіт спеціального дозволу. На прохання
відповідачки ОСОБА_1 позивачОСОБА_4. дозволив встановити в займаній ним
квартирі крани для стравлювання повітря, а саме кулькові крани, встановленням
яких займалися ОСОБА_2 та за домовленістю з останнім -ОСОБА_3.

01.01.2007
р. о 10 год. у квартирі позивача ОСОБА_4АДРЕСА_1 з опалювальної батареї був
вирваний кран для стравлювання повітря, встановлений ОСОБА_2 та  ОСОБА_3.,
у результаті чого була затоплена ламінована підлога, двоспальне ліжко,
дві тумбочки, шафа, тюль. Цей факт не оспорюється стронами і
підтверджується  актом, складеним від
04.01.2007 р. представниками ТОВ ЖЕД “Привокзальна” (а. с. 22).

За
висновком судової будівельно-технічної експертизи №3-07 від 07.03.2007 р.
розмір майнової шкоди становить 1968 грн. (а. с. 9-14).

Приймаючи
рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції  виходив з того, що заподіяну позивачу
матеріальну шкоду необхідно стягнути в частковому відношенні відповідно до
ступеню вини кожного у заподіянні шкоди :

- з  ОСОБА_1 з тих підстав, що для встановлення
індивідуального опалення нею були запрошені особи, які не мали спеціального
дозволу на виконання названих робіт;

- з ОСОБА_2.
та  ОСОБА_3. з тих підстав, що вони
виконували роботи по встановленню індивідуального опалення не маючи відповідного
дозволу, при встановленні кранів для стравлювання повітря відійшли від вимог
проекту, виконані роботи були проведені неякісно, внаслідок чого кран зірвало
та затопило квартиру позивача ;

- з ТОВ ЖЕД
“Привокзальна”, оскільки відповідно до вимог п. п. 2.9, 2.10 БНіП 3.05.01-85
“Внутрішні санітарно-технічні системи” відповідач після закінчення робіт по
переобладнанню системи опалення повинен був провести, але не провів, відповідне
випробування.

Суд
першої інстанції прийшов також до висновку про те, що у заподіянні шкоди винні
не лише відповідачі, а і сам позивач, оскільки він відмовився від встановлення
в його квартирі кранів Маєвського, просив поставити такі крани, які були
встановлені у сусідки, і погодився на встановлення кулькових кранів. З цих
підстав суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з відповідачів
майнової шкоди лише у розмірі 1600 грн.

Проте з
такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки вони
зроблені за неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи;
висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені у зв'язку з
неправильним застосування норм матеріального права. При цьому колегія суддів
виходить з наступного.

З
матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримала дозвіл і Технічні умови на
переведення квартири на індивідуальне опалення та за її замовленням ТОВ
“Рембуд” розробив Проект переводу центральної системи опалення на індивідуальне
джерело теплопостачання (а. с. 45-57).

Після
цього ОСОБА_1 звернулась до позивачаОСОБА_4. з проханням надати їй можливість
обладнати в його квартирі закільцювання системи центрального опалення та
встановлення випускних пристроїв /кранів для стравлювання повітря/. ОСОБА_4.
погодився з такою пропозицією ОСОБА_1 і надав їй можливість виконати в своїй квартирі
відповідні роботи.

З
пояснень ОСОБА_1, ОСОБА_2. і  ОСОБА_3.
вбачається, що з проханням виконати роботи
по обладнанню її квартири автономним опаленням ОСОБА_1 звернулась до
свого знайомого ОСОБА_2., а останній звернувся до ОСОБА_3. за допомогою виконати
зварювальні роботи. Крім того,  ОСОБА_2 і
ОСОБА_3. за кошти ОСОБА_1 закупили відповідні матеріали /в тому числі і крани/,
необхідні для обладнання автономного опалення, та виконали в квартиріОСОБА_4.
відповідні роботи, в тому числі встановили на опалювальні батареї три
водорозбірні крани.

Колегія
суддів вважає, що цивільно-правову відповідальність за заподіяння шкоди
позивачу має нести ОСОБА_1 Про цьому колегія суддів виходить з наступного.

Правовідносини, які виникли між сусідами
ОСОБА_1 таОСОБА_4. щодо надання ОСОБА_1 можливості встановити в квартирі
ОСОБА_4відповідне обладнання з метою закільцювання системи центрального
опалення та встановлення випускних кранів для стравлювання повітря,  регулюються стосовно до вимог ст.ст. 401-403
ЦК України.

Відповідно
до названих норм права право користування чужим
майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних
ресурсів  або іншого нерухомого майна для
задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут
може бути встановлений, зокрема,
договором, законом. У разі недосягнення домовленості про встановлення
сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка
вимагає встановлення сервітуту. Збитки, завдані власникові (володільцеві)
земельної ділянки або іншого нерухомого майна, особою, яка користується
сервітутом, підлягають відшкодуванню на загальних підставах.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Із
змісту названої норми права вбачається, що за загальним правилом для настання
деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме:
наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв'язок між
шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина.

У
судовому засіданні суду апеляційної інстанції ні ОСОБА_1, ні ОСОБА_2 і ОСОБА_3.
не змогли пояснити суду про те, на яких умовах між ними відбулась домовленість
щодо виконання робіт, пов'язаних з встановленням індивідуальної системи
опалення, та хто з них, чи ОСОБА_1, чи ОСОБА_2 і ОСОБА_3., мають нести
відповідальність за невідповідність виконаних робіт Технічним умовам і Проекту
та за неякісне виконання цих робіт.
Письмовий договір з цього приводу між ними не укладався.

Із
змісту Технічних умов та наданих дозволів на виконання робіт вбачається, що
саме на ОСОБА_1 покладався обов'язок виконати роботи, пов'язані зі
встановленням системи індивідуального опалення, з дотриманням  вимог,
перелічених в названих документах.

Зокрема,
ОСОБА_1 повинна була «роботи по відключенню і реконструкції системи опалення
квартири виконати відповідно до Проекту. Після закінчення робіт провести
опресовку системи опалення житлового будинку тиском 6,5 кгс/см2 в
присутності представника ДП “Теплодар” і житлово-експлуатаційної організації зі
складенням акту. Виконання робіт здати зі складенням акту в присутності
представників ДП “Теплодар” і житлово-експлуатаційної організації» /ас.46/.
Відповідно до дозволу, виданого ТОВ ЖЕД “Привокзальна”, та Проекту в квартирі
позивача мали бути встановлені крани Маєвського / ас. 49, 52 /.

Як
вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін, ОСОБА_1 в повному обсязі не
виконала названих вимог Технічних умов і Проекту. Зокрема, не виконала вимог
Проекту щодо встановлення у квартирі позивача кранів Маєвського; не прийняла
всіх заходів для проведення після закінчення робіт іспиту системи опалення
житлового будинку тиском; виконані в квартирі позивача роботи не здала
відповідним службам по акту.

ОСОБА_1
також не вжила залежних від неї заходів контролю за діями ОСОБА_2. і  ОСОБА_3., яким вона доручила виконувати
названі роботи, з метою належного виконання вимог Технічних умов, Проекту і
наданих дозволів.

Таким чином, зібрані у справі докази свідчать
про те, що невиконання ОСОБА_1, з її вини, вищеназваних вимог Технічних умов і
Проекту знаходяться у прямому причинному зв'язку зі шкодою, заподіяною
позивачу.

Колегія
суддів вважає, що ОСОБА_1 не надала доказів про те, що не вона, а  ОСОБА_2 і ОСОБА_3. мають нести
відповідальність за невідповідність виконаних робіт Технічним умовам і Проекту
та за неякісне виконання цих робіт.

Розглядаючи
справу в межах заявлених позовних вимог, колегія суддів не вбачає підстав в
даній цивільній справі покладати на ОСОБА_2 і
ОСОБА_3. цивільно правову відповідальності за заподіяну позивачу шкоду,
оскільки в цій справі не вирішувався спір між замовником робіт - ОСОБА_1 та
виконавцями робіт - ОСОБА_2 і ОСОБА_3. щодо належного виконання умов укладеного
між ними договору і з цього приводу сторони в цьому договорі  /якщо такий між ними відбувся/  не надавали суду відповідні докази.  Проте, такий спір між названими особами може
бути вирішений у іншій цивільній справі.

Доводи ОСОБА_1 про те, що таку
відповідальність має нести сам позивач, є необгрунтованими з наступних підстав.

По-перше.
ОСОБА_1  не надала достовірних доказів
про те, що позивач чинив їй перешкоди у виконанні в його квартирі робіт у
відповідності з вимогами Технічних умов і Проекту.  По-друге. Як на доказ відсутності своєї вини
у встановленні в квартирі позивача інших кранів, ніж ті, що передбачені
Проектом, а саме, кранів Маєвського, ОСОБА_1 посилається на те, що позивачу
були встановлені такі крани, як він захотів. Проте колегія суддів вважає ці
доводи ОСОБА_1 такими, що не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 в такому
разі мала ознайомити позивача з вимогами Проекту, чого вона не зробила  /і цього сама не заперечує/, а у разі, якщо б
позивач після ознайомлення з Проектом відмовився на встановлення кранів
Маєвського, Ткаченко мала вирішувати цей спір у встановленому законом порядку.

Колегія
суддів вважає помилковими висновки суду про те, що  ТОВ ЖЕД “Привокзальна” також має нести
обов'язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної позивачу. Бездіяльність цього
відповідача у вигляді не проведення відповідних випробувань та неприйняття
виконаних робіт у повному обсязі не знаходиться у прямому причинному зв'язку із
заподіянням позивачу шкоди. Крім того, слід враховувати, що відповідно до
Технічних умов саме на ОСОБА_1 покладався обов'язок  по вжиттю заходів з метою виконання всіх
вимог технічної документації, тому саме ОСОБА_1 повинна була вжити всі заходи
для спонукання цього відповідача виконати вищеназвані вимоги.

Таким чином вбачається, що позивач надав суду докази на підтвердження своїх
доводів про те, що причиною заподіяної йому шкоди стали неправомірні дії
ОСОБА_1, які виразились у вигляді неякісного проведення в його квартирі робіт
щодо закільцювання системи центрального опалення та встановлення кранів для
стравлювання повітря, які не відповідали вимогам Проекту. Позивач також надав
належні докази /висновок експерта/ щодо розміру заподіяної йому шкоди.

В той же час ОСОБА_1 не надала суду доказів на підтвердження
своїх доводів про те, що шкода позивачу була заподіяна не з її вини та в
іншому, ніж зазначив позивач, розмірі.

З вищенаведених підстав рішення суду в частині
позову про стягнення майнової і моральної шкоди підлягає скасуванню з
постановленням у цій частині нового рішення. В
іншій частині рішення суду підлягає залишенню без зміни.

Керуючись
ст. 303,  п.2 ч.1 ст. 307,  пп.1, 3, 4 ч.1 ст.309,  ст.ст.313, 314, 316  ЦПК України
колегія суддів -

в и р і
ш и л а    :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2., ОСОБА_3. задовольнити частково.

Рішення Конотопського міськрайонного суду
Сумської області від 27 червня 2008 року в частині позову про стягнення
майнової і моральної шкоди скасувати і постановити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 1968 грн. майнової шкоди і 600 грн. в рахунок
відшкодування заподіяної моральної шкоди.

У
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Товариства з обмеженою
відповідальністю “Житлово-експлуатаційна дільниця “Південна”, Товариства з
обмеженою відповідальністю “Житлово-експлуатаційна дільниця “Привокзальна”
відмовити у зв'язку з їх необгрунтованістю.

В іншій
частині рішення суду залишити без зміни.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 понесені ним судові витрати, а саме 51 грн.
судового збору, 30 грн. - витрати на ІТЗ, 240 грн. - витрати на отримання
правової допомоги, 1220 грн. витрати на проведення судової експертизи.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення
і  з цього часу може бути оскаржене у
касаційному порядку  до Верховного Суду
України  протягом  двох місяців .

Головуючий      -

Судді                  -