Справа
№2-322/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н
Е М   У К Р А Ї Н И

(з а о
ч н е)

17 листопада 2008 року                                                                                               смт.
Любешів

Любешівський районний суд
Волинської області під головуванням

судді

Гапончука В.В.

за участю

секретаря судового засідання

Літвинчук І.М.

позивача

ОСОБА_1

представника позивача

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Любешів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1. звернувся в Любешівський районний
суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу в якій вказує, що
01.09.2008 року між ним та відповідачем була укладена усна угода згідно якої
останній позичив в нього 2200,00 гривень, які зобов'язався віддати до
15.09.2008 року. Вказує, що даний факт підтверджується розпискою від 01.09.2008
року, яку написав йому ОСОБА_2. У встановлений строк відповідач кошти не
повернув, внаслідок чого позивач просить стягнути на його користь 2200,00
гривень

В суді позивач позовні вимоги підтримав
повністю та просив задовольнити його позов. Також пояснив, що насправді договір
позики з відповідачем не укладався. Фактично був укладений договір на виконання
робіт з ремонту мотоцикла, який належить відповідачу. Вартість робіт була
узгоджена сторонами в розмірі 2200,00 гривень, які повинні були бути сплачені
до 15.09.2008 року. Для приховання даної угоди була оформлена розписка про те,
що ОСОБА_2. позичив гроші. Робота була виконана позивачем належно та в повному
об'ємі, але будь-яких коштів за це він від відповідача не отримав.

Відповідач позов не визнав та вказав, що
дійсно він домовився з позивачем про те, що останній поремонтує належний йому
мотоцикл. Роботи були виконані ОСОБА_1 повністю і належним чином. За виконані
роботи відповідач заплатив 400,00 доларів США. Дані кошти передала ОСОБА_1.
мати відповідача. Оскільки позивач просив його написати розписку, що ніби-то
кошти були позичені, то відповідач погодився і надав таку розписку позивачу.

Відповідач
в судове засідання не з'явився хоча про час та місце слухання справи  був повідомлений у відповідності до   ст. 74 ЦПК України. Про причини  своєї неявки суд не повідомив.

Зі
згоди  позивача  та представника позивача суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224  ЦПК України.

Суд, заслухавши сторони по справі, свідка,
дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позов підставний та  підлягає до часткового задоволення з
наступних міркувань.

В судовому засіданні, як позивач, так і відповідач
підтвердили, що орієнтовно в серпні 2008 року ОСОБА_2. передав ОСОБА_1.
мотоцикл з метою проведення останнім ремонтих робіт. Роботи позивачем були
виконані повністю та належним чином, а мотоцикл після ремонту переданий відповідачу.
Для приховання угоди про виконання робіт відповідачем була написана та передана
позивачу розписка про укладення договору позики, згідно тексту якої  ОСОБА_2. позичив в ОСОБА_1 кошти в розмірі
2200,00 гривень і зобов'язувався їх віддати до 15.09.2008 року. Сума позики в
розписці була визначена та узгоджена сторонами, як вартість виконаних позивачем
ремонтних робіт.

Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами
та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Як зазначено в ч.1 ст.235 ЦК України удаваним є правочин,
який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді
вчинили.

Відповідно до вищевказаного суд приходить до висновку, що
договір позики, на умови якого посилався позивач у своєму позові, є удаваним
правочином. Вказаний удаваний правочин було вчинено для приховання фактично
укладеного між сторонами договору підряду, а саме угоди на виконання робіт з
ремонту мотоцикла, належного відповідачу.

Згідно ч.2 ст.235 ЦК України, якщо буде встановлено, що
правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони
насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який
сторони насправді вчинили.

Тобто, виходячи зі змісту ч.2 ст.235 ЦК України,
правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем, повинні регулюватися
главою 61 ЦК України із застосуванням відповідних норм закону про підряд.

В ст.837 ЦК України зазначено, що за договором підряду
одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст.843 ЦК України у договорі підряду
визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі
підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним
роботу.

Згідно ст.854 ЦК України, якщо договором підряду не
передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник
зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі
роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за
згодою замовника, - достроково.

Як зазначено в розписці, ОСОБА_2. бере в позику 2200,00
гривень в ОСОБА_1 та зобов'язується віддати 15.09.2008 року.

Відповідно до накладної №14 від 10.08.2008 року ОСОБА_1
було придбано в ОСОБА_4одну фару вартістю 1000,00 гривень.

Суд, оцінює вказану розписку, як доказ визначення
сторонами ціни робіт та строку її сплати за договором підряду з ремонту
мотоцикла відповідача.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що на
прохання її сина - ОСОБА_2, орієнтовно в вересні 2008 року відносила та
передала особисто ОСОБА_1гроші в розмірі 400,00 доларів США. Зі слів сина знає,
що дані гроші передавалися в рахунок оплати вартості виконаних робіт з ремонту
мотоцикла. Будь-якої розписки про отримання грошей від позивача вона не
одержала.

Показання свідка ОСОБА_5. та заперечення відповідача
відносно того, що він вже оплатив ціну робіт позивачу не беруться до уваги
судом, оскільки ОСОБА_2не надано належних доказів, які б підтверджували факт
передачі коштів ОСОБА_1.

Так, згідно ст.208 ЦК України у письмовій формі належить
вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і
більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Положення ст. 208 ЦК України не були дотримані сторонами
під час укладення договору на виконання робіт з ремонту мотоцикла.

Відповідно до ст.218 ЦК України недодержання сторонами
письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його
недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однієї із сторін
факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися
письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду
не може грунтуватися на свідченнях свідків.

В частині 2 зазначеної статті вказано, що якщо правочин,
для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо
письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона
підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у
разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Крім того суд приходить до висновку про необгрунтованість
вимог позивача в частині стягнення з відповідача коштів, які були затрачені на
надання правової допомоги в розмірі 60,00 гривень та за послуги банку в розмірі
7,00 гривень, оскільки доказів, які б підтверджували дані витрати зі сторони
позивача, суду надано не було.

Взявши до уваги вищевикладене суд вважає, що з ОСОБА_2 слід
стягнути на користь ОСОБА_1 2200,00 гривень заборгованості за договором підряду
з виконання робіт по ремонту мотоцикла відповідача.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 212, 213, 214,
215, 224, 227, 228  ЦПК  України,
ст.ст. 208, 218, 235, 837, 843, 854 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2про стягнення боргу задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1 2200,00 (дві тисячі двісті) гривень
заборгованості за договором підряду з виконання робіт по ремонту мотоцикла та
30,00 (тридцять) гривень судових витрат, сплачених позивачем при подачі позову
за інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

В частині позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2про стягнення витрат на правову допомогу
та за послуги банку в розмірі 67,00 гривень відмовити.

ОСОБА_2звільнити від оплати судових витрат у виді державного мита, як
такого, що являється постраждалою внаслідок Чорнобильської катастрофи третьої
категорії.

Заочне  рішення
може  бути  переглянуте
судом,  що  його
ухвалив, за  письмовою  заявою
відповідача,  поданою  протягом
десяти  днів  з
дня  отримання  його
копії.

Рішення
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви на апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
20 денний строк, встановлений Кодексом, рішення суду набирає законної сили
після закінчення цього строку.

На рішення може бути подано заяву про апеляційне оскарження протягом десяти
днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Волинської області через
Любешівський районний суд Волинської області. Апеляційна скарга на дане рішення
суду може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження рішення суду. Крім цього, апеляційна скарга на дане рішення може
бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо
скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне
оскарження.

Головуючий:   /підпис/ В.В. Гапончук

З оригіналом вірно.

СУДДЯ ЛЮБЕШІВСЬКОГО

РАЙОННОГО СУДУ                                                                                              В.В.
ГАПОНЧУК