Справа №22-ц-32/2008 рік    Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1 В.О.
поновлення на роботі      Доповідач:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 січня 2008 року        м. Харків

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області
у складі:

Головуючого,
судді Ізмайлової Г.Н.

Суддів Ситнік
О.М., Кокоші В.В.

За участі
секретаря Кругової І.С,

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1

На рішення
Московського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2007 року

За
позовом ОСОБА_1 до ВАТ
„Харківська книжкова фабрика ім. М.В.Фрунзе" про зміну формулювання
причини звільнення та стягнення вихідної допомоги, -

ВСТАНОВИЛА:

До суду
з позовом звернувся ОСОБА_1,
який вказував, що до 10 жовтня 2006 року він працював друкарем на ВАТ
„Харківська книжкова фабрика ім.. М.В. Фрунзе" ( далі ХКФ). Він змушений
був звільнитися з роботи за власним бажанням у зв'язку з невиплатою йому
заробітної плати. Вважав, що відповідачем невірно вказані причини звільнення,
оскільки він змушений був звільнитися у зв'язку з порушеннями з боку
адміністрації ХКФ законодавства про працю. Вважав, що має право отримати
вихідну допомогу за ст.44 КЗпП України у розмірі 6175, 14 грн. Просив поновити
строк на звернення до суду, стягнути з ХКФ на його користь 6175, 14 грн.
вихідної допомоги та змінити формулювання причини звільнення з роботи.

Відповідач
проти позову заперечував, вказував, що наказом за № 115к від 10 жовтня 2006
року ОСОБА_1 було
звільнено з роботи за власним бажанням. Остаточний розрахунок він отримав 18
жовтня 2006 року. Будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 було звільнено саме у зв'язку з порушенням адміністрацією
ХКФ законодавства про працю позивачем не надано. З наказом про звільнення він
був ознайомлений і не оспорював його. Крім того, рішенням Московського
районного суду м. Харкова від 19 грудня 2006 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області від 21 березня 2007 року, ОСОБА_1
відмовлено у стягненні вихідної допомоги. Крім того, позивачем не вказано
причини, за якої він пропустив строк для звернення до суду з позовом про
оскарження наказу про звільнення.

Рішенням
Московського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2007 року у позові ОСОБА_1 відмовлено.

Не
погоджуючись з висновками суду, ОСОБА_1 ст. подав апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його
позовних вимог, оскільки судом було витребувано від відповідача відомості про
виплату йому заробітної плати, однак відповідач такої інформації не надав. Крім
того, застосування позовної давнини застосовується лише за заявою відповідача,
а він такої заяви не надавав.

Колегія
суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, які з'явилися, вивчивши
матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона
підлягає частковому задоволенню.

Відповідно
до п.1 та п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.

З
матеріалів цивільної справи вбачається, що ОСОБА_1 ст. працював печатником
печатного цеху ХКФ ім.. М.В, Фрунзе
і 9 жовтня 2006 року подав заяву про звільнення з роботи за власним
бажанням у зв'язку з невиплатою заробітної плати.(а.с.6).

Зазначену
обставину не оспорює і представник відповідача.

Позивачем
заявлялося клопотання про витребування у відповідача документів про отримання
ним заробітної плати, які свідчать про порушення ХКФ порядку та строків виплати
заробітної плати, що і слугувало підставою для його звільнення з роботи.
Незважаючи на задоволення вказаного клопотання, судом першої інстанції не було
здійснено дій по сприянню всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, як
це передбачено ч.4 ст.10 ЦПК України.

З
довідки ХКФ вбачається, що заробітна плата ОСОБА_1 з червня 2006 року виплачувалася лише один раз на місяць
та із суттєвими затримками. Так, заробітна плата за червень 2006 року виплачена
лише 12 липня 2006 року, за липень 2006 року -26 серпня 2006 року, за серпень
2006 року -10 вересня 2006 року, а за вересень 2006 року, лише після звільнення
ОСОБА_1а ст. - 18
жовтня 2006 року.

Такі дії
свідчать про порушення адміністрацією ХКФ вимог КЗпП України, а саме: ст. 115,
яка передбачає, що заробітна плата повинна виплачуватися працівникам регулярно
в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох
разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів та
Закону України „Про оплату праці", який передбачає такий же порядок
виплати заробітної плати, яка є основним джерелом доходу ОСОБА_1.

Виплата
заробітної плати протягом трьох місяців лише один раз на місяць та із значною
затримкою свідчить про систематичність порушення виплати заробітної плати ОСОБА_1, що і спричинило
прийняття ним рішення про звільнення з роботи.

За таких
обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про
відсутність порушень вимог законодавства про працю з боку адміністрації ХКФ не
відповідає обставинам справи, оскільки судом неповно були з'ясовані усі
обставини звільнення ОСОБА_1а
ст. з роботи.

Тому
слід задовольнити його вимоги щодо внесення змін до формулювання запису про
звільнення, зазначивши, що причиною звільнення було саме порушення трудового
законодавства з боку адміністрації ХКФ.

Крім
того, відповідно до ст.44 КЗпП України при припиненні трудового договору
внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про
працю, колективного чи трудового договору ( статті 38, 39) -працівникові
виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором,
але не менше тримісячного середнього заробітку.

З
довідки про виплату заробітної плати за серпень та вересень 2006 року ОСОБА_1 було отримано 1581,
20 грн. та 1581, 20 грн., а всього 3057 грн. Середній заробіток за останні
місяці становить 1528.50 грн. Розмір вихідної допомоги становить: 1528, 50 грн.
х 3 =4585, 50 грн.

Таким
чином, позовні вимоги ОСОБА_1
підлягають частковому задоволенню.

Оскільки
позов ОСОБА_1 частково
задоволено, з відповідача підлягає стягненню 51 грн. судового збору на користь
держави та 30 грн. на оплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду судової справи.

Керуючись
ст.ст.44, 115 КЗпП України, ст.ст.79, 88, 303, 304, п.2 ч.1 ст.3()7. п. 1, 3
ст.309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргуОСОБА_1 задовольнити.

Рішення
Московського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2007 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

Позовні
вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково. Внести зміни до запису у трудовій книжці та змінити запис про причину
звільнення ОСОБА_1,
вказавши: „Звільнено за власним бажанням у зв'язку із порушенням адміністрацією
ВАТ „Харківської книжкової фабрики ім. MB.
Фрунзе" трудового законодавства.

Стягнути
з ВАТ „Харківська книжкова фабрика ім. М.В.Фрунзе"
на користь ОСОБА_1 4585,
50 ( чотири тисячі п'ятсот вісімдесят п*ять грн. 50 коп.) грн.. вихідної
допомоги.

Стягнути
з ВАТ „Харківська книжкова фабрика ім.. М.В.Фрунзе" 51 грн. судового збору
на користь держави та 30 грн. на оплату витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду судової справи.

Рішення
суду набирає законної сили негайно, але може бути оскаржене до Верховного Суду
України протягом 2 місяців від дня його проголошення.