№
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К
Р А Ї Н И

(заочне)

27
червня 2008 року                                                                                      місто Маріуполь

Орджонікідзевський
районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

судді                          Попової С.А.,

при секретарі                    Ченгал
О.М.,

за участю адвоката                       ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної
шкоди, завданої смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної
небезпеки,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2007 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про
стягнення матеріальної шкоди і моральної шкоди, завданої смертю його матері
ОСОБА_4, загиблої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася
ІНФОРМАЦІЯ_1 у вечірній час. За обставинами події водій ОСОБА_3, що керував
автомобілем ВАЗ-2101 держномер НОМЕР_1, рухаючись на 7 кілометрі 120 метр
автодороги Маріуполь-Урзуф Першотравневого району Донецької області, скоїв
наїзд на пішоходів, в тому числі ОСОБА_4, які йшли по смузі його руху в
супутньому напрямку, внаслідок чого пішоходи були смертельно травмовані.
Кримінальна справа у відношенні ОСОБА_3, порушена за ознаками злочину за ст.
286 ч. 3 КК України, закрита за постановою від 30.08.2007р. на підставі ст. 6
п. 2 КПК України. Просить стягнути з відповідача, як винуватця смерті матері, у
відшкодування матеріальних збитків суму витрат на поховання, ритуальні послуги,
встановку пам"ятника, поминальні обіди, що загалом складає суму 6500грн. А
також компенсувати моральну шкоду, що полягає у вкрай пригніченому стані після
смерті самої близької рідної людини, наслідків у вигляді погіршення психічного
і фізичного розладу здоров"я, змушеної зміни звичного способу життя, що
потребує для відновлення його стану додаткових зусиль, спричинену моральну
шкоду оцінює в сумі 10000грн.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги і надав пояснення
аналогічні тим, що викладені в позовній заяві.

Відповідач в ході попереднього судового розгляду і
судовому засіданні визнав пред"явлені до нього позовні вимоги частково:
визнав матеріальні збитки на поховання, ритуальні послуги в повному обсязі, що
підтверджені платіжними документами; вимоги ж про відшкодування немайнової
шкоди заперечував в повному обсязі. Пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у вечірній час
рухався по трасі, побачив автобус ЛАЗ, що зламався. Побачивши жінку - потерпілу
ОСОБА_4, що рухалась по проїзжій частині, одразу ж став гальмувати, але наїзду
не вдалось запобігти внаслідок наморозі на дорозі, з"їзджаючи на узбіччя
скоїв наїзд ще на двох пішоходів. Не заперечує, що від його дій загибла
ОСОБА_4, проте складу злочину в його діяї немає, оскільки потерпіла в момент
ДТП рухалась всупереч вимогам правил дорожнього руху, внаслідок чого відмовлено
в порушенні кримінальної справи за ознаками ст. 286 ч. 3 КК України на підставі
ст. 6 п. 2 КПК України. У зв"язку з цим не визнає пред"явлені до
нього вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Проте, в подальше судове засідання відповідач ОСОБА_3,
будучи повідомленим належним чином про час і місце розгляду справи, не
з'явився, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим суд вважає за
можливе із врахуванням положень ст.ст. 224-225 ЦПК України зі згоди  позивача ухвалити рішення при заочному
розгляді справи на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали
справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних
підстав.

Зі змісту постанови ст.слідчого відділу з ДТП УВС в Донецькій області від
30.08.2007р., ухваленої після скасування попередніх постанов від 12.04.2005р.,
28.07.2006р., про закриття справи стосовно ОСОБА_3 за ознаками злочину за ст.
286 ч. 3 КК України на підставі п. 2 ст. 6 КПК України, вбачається, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 керуючи автомобілем ВАЗ-2101 держномер НОМЕР_1, належним
на праві власності його батькові ОСОБА_5, на 7 км 120м автодороги
Маріуполь-Урзуф Першотравневого району Донецької області, скоїв наїзд на
пішоходів, в тому числі ОСОБА_4, що йшли по смузі його руху в супутньому
напрямку, внаслідок чого були смертельно травмовані. В умовах даного ДТП
ОСОБА_3 не мав технічної можливості запобігти наїзду на пішоходів шляхом
виконання вимог ст.ст. 12.2 і 12.3 ПДД України, невідповідностей зазначеним
вимогам ПДД, які б, з технічної точки зору, знаходились в причинному
зв"язку з настанням події, не вбачається. Втім, з технічної точки зору, в
причинному зв"язку з настанням події, знаходилась та обставина, що
пішоходи, в тому числі ОСОБА_4, здійснювали рух у темний час доби по проїзжій
частині, не відзначивши себе на дорозі, що не дозволило водію ОСОБА_3 своєчасно
виявити їх і своєчасно застосувати заходів до запобігання ДТП. Дані належні дії
пішоходів передбачались п. 4.4. ПДД України (а.с. 7-10).

За інформацією прокуратури Донецької області вищезгадана постанова про
закриття кримінальної справи від 30.08.2007р. скасована 05.10.2007р.
прокуратурою області (а.с. 53-54). На ухваленні судового рішення по даній
цивільній справі без наслідків повторного розгляду матеріалів кримінальної
справи № 81-382 відносно ОСОБА_3 наполягав позивач і його представник.

Згідно із загальними підставами відповідальності за завдану майнову шкоду у
відповідності зі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи,
відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Позивач ОСОБА_2 згідно із свідоцтвом про народження,
виданим 19.07.1962р. Жовтневим райвідділом ЗАГС м. Жданова (нині - Маріуполя) -
актовий запис № 1213, є сином ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок ДТП
(а.с. 10) обгрунтовано звернувся до суду із даним позовом.

З матеріалів справи вбачається, що володільцем джерела підвищеної небезпеки
- автомобіля ВАЗ-2101 д/н НОМЕР_1 станом на момент ДТП є відповідач ОСОБА_3,
який на правовій підставі керував транспортним засобом, що належить на праві
власності його батькові ОСОБА_5 (а.с. 7).

Сторонами не оспорюється і
підтверджено письмовими доказами, що дії ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 потягли смерть
потерпілої ОСОБА_4.

Відтак, витрати понесені позивачем на поховання матері, ритуальні послуги
і речі, помінальні обіди, виготовлення і встановку пам"ятника,
облаштування дільниці на цвинтері на загальну суму 5848грн., як підтверджені
первісними платіжними документами (а.с. 11, 43, 45-48), у якості відшкодування
матеріальної шкоди, беручи до уваги положення ч. 3 ст. 1193 ЦК України,
підлягають стягненню у зазначеному обсязі з заподіювача шкоди - ОСОБА_3 В
задоволенні решти вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди суд відмовляє за
недоведеністю.

Обговорюючи питання про компенсацію
моральної шкоди, суд знаходить переконливими доводи позивача щодо відчуття
сильного емоційного переживання і вкрай пригніченого
психологічного стану від загибелі найближчої рідної людини - матері, що
негативно відбилось на його фізичному стані здоров"я і потягло
необхідність лікування (а.с. 44).

Відповідно
до ст. 1193 ч. 2 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла
виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого,
розмір відшкодування зменшується.

Зважаючи
на наведене, суд, керуючись принципом розумності і справедливості, вважає
необхідним відповідно до ст. 1167 ЦК України, із врахуванням положень ст. 1193
ч. 2 ЦК України, стягнути з безпосереднього заподіювача шкоди ОСОБА_3 в рахунок
відшкодування моральної шкоди на користь позивача 2000грн., задовольнивши
частково позов в частині вимог немайнового характеру. В задоволенні решти вимог
суд відмовляє.

Крім того, позивач, відновлюючи свої права в судовому порядку, сплатив
судовий збір по сплаті вимог матеріального характеру 58,48грн. і немайнового
характеру в сумі 8,5грн. (а.с. 3, 15), витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в суді у сумі 30грн. (а.с. 3), витрати по оплаті
правової допомоги в сумі 2500грн. (а.с. 55), а всього 2596,98грн., які
підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача в повному обсязі.

На підставі ст.ст. 1166, 1167, 1187, 1193 ЦК України, керуючись ст.ст. 10,
11, 60, 79, 84, 86, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що проживає АДРЕСА_1,
не працюючого, на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди 5848
(п"ять тисяч вісімсот сорок вісім) гривень, в рахунок компенсації
моральної шкоди, спричиненої смертю матері внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки
в сумі 2000 (дві тисячі) гривень, витрати по оплаті правової допомоги в сумі
2500 (дві тисячі п"ятьсот) гривень, витрати по оплаті судового сбору в
сумі 66 (шістдесят шість) гривень 98 копійок, витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в суді в сумі 30 (тридцять) грн. 00 коп., а  всього
10444 (десять тисяч чотириста сорок чотири) гривні 98 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його
ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку
до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд
міста Маріуполя шляхом подачі в десятиденний строк з дня його проголошення
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів
апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя ________________________________