Справа
Головуючий  у першій інстанції
Категорія - цивільна                                Овсієнко
Доповідач - суддя Горобець Т.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е
М   У К Р А Ї Н И

18 листопада
2008 року  АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ  у складі :

Головуючого   судді
Хромець Н.С.

Суддів:
Горобець Т.В.,ДемченкоЛ.М.

При секретарі                                    Зіньковець
О.О.

З участю    представника відповідача
- УДАІ УМВС України в Чернігівській області та Ткаченка С.В.  ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань апеляційного суду   в м. Чернігові цивільну справу за
апеляційною скаргою   ОСОБА_1 на рішення
Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 вересня 2008 року у справі
за позовом ОСОБА_1 до УДАІ УМВС України в Чернігівській області про стягнення
моральної шкоди,

В
с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі на
вказане рішення, яким  ОСОБА_1 відмовлено
в задоволенні його позовних вимог про стягнення
20 000 грн. моральної шкоди, спричиненої протиправною діяльністю
посадових осіб МВС при оформленні матеріалів про дорожньо-транспортну пригоду,
позивач просить це рішення скасувати, задовольнивши його вимоги в повному
обсязі.

Доводами апеляційної скарги
є посилання на порушення судом першої інстанції процесуального закону, оскільки
суд розглянув справу в порядку ЦПК України, в той час, як він , звертаючись до
суду , посилався на Кодекс адміністративного судочинства. Також апелянт вважає,
що суд  першої інстанції порушив  норми матеріального права, оскільки
безпідставно застосував закон, який не підлягав застосуванню до спірних
правовідносин і не застосував закон, який підлягав застосуванню. Крім того,
апеляційна скарга містить посилання на відсутність у рішенні мотивів, з яких
суд виходив, визнаючи   недоведеними   вину та
неправомірність дій органів дізнання , а також  недоведеність
самого факту завдання моральної шкоди позивачу та  в чому вона полягає.

В письмових запереченнях на
апеляційну скаргу УДАІ УМВС України в Чернігівській області , посилаючись на
ст. 61 ЦПК України , ст. 2 Закону України „ Про
порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів
дізнання, попереднього( досудового) слідства , прокуратури і суду”, ст.1167 ЦК
України , зазначає, що апеляційна скарга є безпідставною і просить її
відхилити.

Судом першої інстанції  справу розглянуто в  порядку цивільного судочинства. Встановлено,
що  21.01.2007  року  в
м. Чернігові на вул. 50 років ВЛКСМ сталась дорожньо-транспортна пригода ( далі
ДТП)  в результаті зіткнення автомобілів
„ Вольво 940” та автомобіля НОМЕР_1, водій якого- ОСОБА_1, згідно протоколу про
адмінправопорушення визнаний винним в порушенні правил дорожнього руху.

Провадження по
адміністративній справі про притягнення
ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності  постановою Новозаводського районного суду м.
Чернігова закрито в зв”язку зі збігом строку притягнення  особи
до адміністративної відповідальності, при цьому, судом встановлено, що в
діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.
124 КпАП України.

Посилаючись на ст.60 ЦПК
України та, виходячи з встановлених обставин, суд першої інстанції визнав не
доведеним  факт вчинення органами
дізнання відносно позивача  незаконних
дій, за які б моральна шкода підлягала відшкодуванню незалежно від вини
посадових осіб.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення представника відповідача та третьої особи,
дослідивши матеріали цивільної та адміністративної справи, обговоривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1
задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до змісту ст.
303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в
суді першої інстанції, якщо не буде встановлено порушення норм матеріального чи
процесуального права,  які є обов”язковою
підставою для скасування  рішення.

Відповідно до змісту ст.
308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення
суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права. При цьому, не може бути
скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних
міркувань.

Розглядаючи спір по
суті, суд першої інстанції вірно застосував правила підсудності даної категорії
спорів, правильно  послався на норми
матеріального права - ст. 23 та 1167 ЦК України, які регулюють спірні
правовідносини і ухвалив законне по суті та справедливе рішення. При цьому, судове
рішення містить також посилання на Закон України „ Про порядок відшкодування
шкоди , завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового
слідства, прокуратури і суду „ та на ст. 1176 ЦК України, які спірні
правовідносини не регулюють.

Отже, доводи апеляційної скарги
про  неправильне застосування судом норм
матеріального права заслуговують на увагу, але
лише в  частині щодо  безпідставності  посилання суду першої інстанції в
мотивувальні частині рішення крім ст. 23, 1167 ЦК України, які регулюють спірні
правовідносини, ще і на ст. 1176 ЦК України та на Закон України „ Про порядок
відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання
, досудового слідства, прокуратури і суду”, які спірні правовідносини не
регулюють. Враховуючи , що при правильному посиланні суду на норми
матеріального права, які регулюють спірні правовідносини,  зайве посилання суду на норми матеріального
права , які ці правовідносини не регулюють - є лише  формальним порушенням , яке  не впливає на правильність і справедливість  ухваленого судового рішення ,  в силу ст. 308 ч.2 ЦПК України таке порушення
не може бути підставою для  скасування
оскаржуваного рішення .

Як вбачається зі змісту
позовної заяви , заявляючи позов,
ОСОБА_1 посилався на норми ЦК України, які регулюють правовідносини
відшкодування моральної шкоди ( ст. 23,1167 ЦК України) та на норми КАС
України, які регламентують поняття доказів, способи їх забезпечення в порядку
адміністративного судочинства,  та право
звернення до суду з адміністративним позовом ( ст.69,74,79,104 КАС України).

Проте, відповідно до
правил  ч.2 ст.21 КАС України,  якщо вимога позивача про стягнення шкоди   не поєднана
і не заявлена в одному
провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір,  вона підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства. Наведене   свідчить про
дотримання судом першої інстанції  вимог
процесуального закону під час вирішення питання щодо відкриття провадження у
справі в порядку цивільного судочинства.
Сам факт, що позивач посилався в позовній заяві на норми КАС
України  не впливають на правильність
вирішення питання процесуального порядку її розгляду та законність судового
рішення по суті спору.

Вирішуючи спір по суті,
суд першої інстанції дослідив наявні в справі докази, в т.ч. матеріали
адміністративної справи, дав їм належну оцінку і обґрунтовано дійшов висновку
про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги
щодо немотивованого висновку про недоведеність вини та неправомірності дій
органів дізнання по відношенню до позивача та недоведеність факту спричинення
йому моральної шкоди  є безпідставними,
оскільки мотивувальна частина рішення містить посилання на ст. 60 ЦПК України,
відповідно до якої  кожна сторона зобов”язана
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи
заперечень . Як вбачається з матеріалів справи,   наявність обставин , визначених ст. 23 ЦК
України, з якими закон пов”язує  поняття
моральної шкоди,  позивачем не  наведено і матеріалами справи не
підтверджено, і цей факт покладено в основу рішення суду про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Враховуючи, що доводи
апеляційної скарги не спростовують правильного по суті , законного та
справедливого рішення, апеляційний суд не знаходить підстав для її задоволення.

Керуючись ст.
303,304,307,308, 315, 317,319 , 324 ЦПК України, апеляційний суд  ,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Новозаводського  районного суду м. Чернігова від 18 вересня
2008  року залишити без зміни.

Ухвала  набирає законної сили з моменту її  проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з моменту
набрання законної сили.

Головуючий
Судді: