Справа № 22-670                       Головуючий у 1 інстанції
12                                           Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2008 року                               Апеляційний суд
Донецької області в складі:

головуючого
Курило В.П.

суддів:
Санікової О.С, Шамрило Л.Г.

при
секретарі Степаненко В.Б.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Донецьку цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Донецька від 16 червня 2006 року за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним,
визнання права власності на квартиру, -

ВСТАНОВИВ:

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Київського районного суду
м. Донецька від 16 червня 2006 року, яким позов ОСОБА_2 задоволений: визнаний
дійсним договір купівлі-продажу АДРЕСА_1, укладений 7 березня 2006 року між ОСОБА_3
(продавцем) та ОСОБА_2 (покупцем). Визнано за ОСОБА_2 право власності на
зазначену квартиру, - та
направити справу до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

В
обгрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на порушення судом норм
процесуального права; вважає, що при розгляді справи судом були порушені його
права: суд вирішив питання про його житлові права без його участі і участі його
матері як його законного представника, оскільки в той час він був
неповнолітнім; суд визнав дійсним договір купівлі-продажу квартири без
врахування того, що він проживав у спірній квартирі у прописаний в ній.

У
судовому засідання апеляційного суду ОСОБА_1 і його представник підтримали
доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Позивачка
ОСОБА_2 і її представник та відповідачка ОСОБА_3 у судовому засіданні
апеляційного суду заперечували проти доводів апеляційної скарги, вважаючи
рішення суду законним і обгрунтованим.

Судом
першої інстанції встановлено, що 7
березня 2006 року між
ОСОБА_3 (продавцем) та ОСОБА_2 (покупцем) був укладений письмовий договір
купівлі-продажу АДРЕСА_1, належної на праві власності ОСОБА_3 Право власності
підтверджено свідоцтвом про право власності на спірну квартиру, витягом з
реєстру прав власності на нерухоме майно, довідкою КП «Бюро технічної
інвентаризації» м. Донецька, витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна, витягом з Державного реєстру правочинів, письмовим
договором, укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у присутності свідків ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, також розпискою власника квартири ОСОБА_3 про отримання нею 50000  грн.  в
рахунок оплати вартості квартири.

2

Заслухавши
доповідь судді апеляційоного суду, пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що
апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню з направленням
справи на новий судовий розгляд з таких підстав.

Відповідно
до ст. 311 ч.1 п.4
ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий
судовий розгляд, якщо суд вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не
брали участь у справі.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири
та визнаючи право власності на квартиру, суд виходив з обгрунтованості таких
вимог і доведення їх зібраними по справі доказами і, зокрема з того, що сторони
договору домовилися щодо усіх істотних умов договору та частково виконали їх.

Проте до
таких висновків суд дійшов без урахування прав та обов'язків інших осіб, які не
були залучені до участі у справі, без всебічного, повного, об'єктивного та
безпосереднього дослідження всіх доказів, які мають суттєве значення для
вирішення справи.

Як
вбачається з матеріалів справи свідоцтво про право власності на АДРЕСА_1 видане
ОСОБА_3 8 червня 2005 року; ОСОБА_1 на
той час був неповнолітнім і у судовому засіданні апеляційного суду стверджував,
що фактично проживав у зазначеній квартирі з самого народження, але при
приватизації квартири його інтереси ніхто не захистив і про приватизацію йому
нічого не було відомо.

У
судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 і його представник пояснили, що
ними у листопаді 2007 року до
Київського районного суду м. Донецька подана позовна заява до ОСОБА_3 і
управлінню комунальних ресурсів Донецької міської ради про визнання недійсним
приватизації АДРЕСА_1 і на підтвердженного зазначеного надали копію позовної
заяви.

По
договору купівлі-продажу від 7
березня 2006 року
ОСОБА_3 продала спірну квартиру ОСОБА_2 Зазначений договір нотаріально не
оформлений.

Згідно
довідки ПП «Ладіс» в спірній АДРЕСА_1 проживає і прописаний ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно
наданого ОСОБА_1 паспорту з настанням повноліття 16 листопада 2005
року він прописаний у спірній квартирі.

Проте
судом першої інстанції при розгляді справи ОСОБА_1 не залучений до участі у
справі.

За таких
обставин рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий
судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись
ст. ст. 303, 307 ч.1 п.5,
311 ч.1 п.4,
314 ч.1 п.2,
315 ЦПК
України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення
Київського районного суду м. Донецька від 16
червня 2006 року
скасувати.

Справу направити
до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.