Справа №22ц-448/08 (22ц-9479/07)                              Головуючий
у 1 інстанції Кочура А.Т.
23                                                                      Доповідач
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня
2008 року                                                                                                 м.  Донецьк

Апеляційний суд
Донецької області в складі:

головуючого                                                                         Голубинського
A.M.

суддів                                                                            Соломаха
Л.І.,  Жданової B.C.

при
секретарі                                                                             Проляпа
О.В.

за
участю:

позивача                                                                                       ОСОБА_5

представника позивача                                         ОСОБА_1

відповідачів                                                                        ОСОБА_2,  ОСОБА_3

представника відповідача                                      ОСОБА_4

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2,  ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_2,  який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_6  до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди
з апеляційними скаргами відповідачів за основним позовом ОСОБА_2,  ОСОБА_3 на рішення Новогродівського міського
суду Донецької області від 29 листопада 2007 року,  -

ВСТАНОВИВ:

08
жовтня 2007 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2,  ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди.

Зазначав,  що 06 червня 2007 року приблизно о 15 годині
30 хвилин на належному йому автомобілі „3A3-ДAEWOO
Sens" номерний
знак НОМЕР_1 він
рухався по вул. К.Маркса в напрямку вул. Водоп'янова м. Новогродівка. На
перехресті вул. К.Маркса та вул. Ушакова на нього здійснив наїзд велосипедист
ОСОБА_6,  який є малолітнім.  Велосипедист вдарив його автомобіль в лівий
бік,  внаслідок чого заподіяв автомобілю
механічні ушкодження. Згідно висновку спеціаліста заподіяна йому матеріальна
шкода (вартість відновлювального ремонту та втрата товарної вартості) складає
3038грн. 70коп. Крім того,  він поніс
витрати на укладення договору про експертну оцінку заподіяної матеріальної
шкоди - 250грн.,  на поїздки до експерта
-92грн.,  на телеграму для виклику
відповідачів на експертизу - 11грн. 46коп.,
направлення їм листа -1грн. 90коп.,
витрати на юридичну допомогу - 200грн. Неправомірними діями відповідача
йому заподіяна моральна шкода.

2

Просив стягнути з
відповідачів ОСОБА_2,  ОСОБА_3 на його користь на відшкодування матеріальної
шкоди - 3038грн. 70коп.,  на
відшкодування моральної шкоди - 3500грн.,
витрати на юридичну допомогу та підготовку позову до суду у загальній
сумі - 314грн. 36коп.,  з яких на
телеграму для виклику відповідачів на експертизу - 11грн. 46коп.,  направлення їм листа -1грн. 90коп.,  витрати на поїздки до експерта - 92грн.,  згідно акту виконаних робіт - 9грн.,  на правову допомогу - 200грн. (а.с. 4-5).

ОСОБА_2 22 жовтня
2007р. звернувся до ОСОБА_5 з зустрічним позовом про відшкодування моральної
шкоди.

Зазначав,  що 06 червня 2007 року на перехресті вул.
К.Маркса та вул. Ушакова м. Новогродівка ОСОБА_5,  який рухався на належному йому автомобілі
„ЗАЗ-flAEWOO Sens"
номерний знак НОМЕР_1 по лівій зустрічній смузі руху,  здійснив наїзд на його сина ОСОБА_6,  який рухався на велосипеді,  внаслідок чого дитині буди заподіяні тілесні
ушкодження,  вона декілька днів
перебувала в лікарні. В зв'язку із ушкодженням здоров'я його сину були
заподіяні моральні страждання,  які
полягають в тому,  що він відчував
фізичний біль,  знаходився на лікуванні в
лікарні,  після ДТП дитина боїться ходити
по дорозі,  був ушкоджений велосипед.

Просив
стягнути з відповідача ОСОБА_5 на його користь на відшкодування моральної
шкоди,  заподіяної його малолітньому
синові ОСОБА_6,  - 21000грн. (а.с. 50).

Рішенням
Новогродівського міського суду Донецької області від 29 листопада 2007р. з
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 стягнуто з кожного на відшкодування
матеріальної шкоди - по 1850грн. 53коп.,
на відшкодування моральної шкоди - по 150грн.,  а всього по 2000грн. 53коп.3 кожного. З
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2
стягнуто на відшкодування моральної шкоди 1000грн.

З цим
рішенням не погодилися відповідачі за основним позовом ОСОБА_2,  ОСОБА_3.,
подали на нього кожний окремо апеляційні скарги,  в яких посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду обставинам справи,  просять рішення суду в частині задоволення
позовних вимог ОСОБА_5 скасувати та провадження по справі в цій частині
закрити; в частині задоволення позову ОСОБА_2
рішення суду змінити,  стягнувши на
його користь на відшкодування моральної шкоди 21000грн. (а.с. 109-110,  а.с. 112-115).

В судовому
засіданні апеляційного суду відповідачі за основним позовом ОСОБА_2,  ОСОБА_3.,
представник    відповідача ОСОБА_2
- ОСОБА_4 доводи апеляційних скарг підтримали.

Позивач
за основним позовом ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_1 проти доводів
апеляційних скарг заперечували,  просили
їх відхилити,  а рішення суду залишити
без змін.

Заслухавши
суддю-доповідача,  пояснення відповідачів
ОСОБА_2,  ОСОБА_3,
представника відповідача ОСОБА_4,
позивача ОСОБА_5,  його
представника ОСОБА_1,  дослідивши
матеріали цивільної справи,  апеляційний
суд вважає,  що апеляційні скарги
відповідачів підлягають задоволенню частково з наступних підстав:

При
розгляді справи суд першої інстанції встановив,
що 06 червня 2007 року приблизно о 15 годині 30 хвилин на перехресті
вул. К.Маркса та вул. Ушакова м. Новогродівка сталося зіткнення між автомобілем
„ЗАЗ-ДАЕWОО Sens" номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5
та велосипедом під керуванням ОСОБА_6,
1995 року народження.

Провадження
по справі відносно ОСОБА_5 за  ст. 124
КпАП України постановою Новогродівського міського суду від 26 липня 2007р.
закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

3

Адміністративний
протокол про порушення Правил дорожнього руху малолітнім ОСОБА_6 не складався
через недосягнення ним віку,  з якого
настає адміністративна відповідальність.

Згідно
схеми ДТП,  яка знаходиться в матеріалах адміністративної справи
№3-463/07,  велосипед,  яким керував малолітній ОСОБА_6,  раптово виїхав з вул. Ушакова на головну дорогу вул.
К.Маркса,  зрізаючи при цьому осьову
лінію,  не пропустив (перешкода праворуч)
автомобіль „ЗАЗ-ДAEWOO Sens"
номерний знак
НОМЕР_1,  який рухався по
вул. КМаркса в напрямку вул. Водоп'янова м. Новогродівка,  та скоїв зіткнення з цим автомобілем у двох
метрах від лівого краю проїзної частини,
заціпивши велосипедом ліву сторону автомобіля.

Згідно висновку
спеціаліста „Експертного бюро Кібенко і К" від 14 серпня 2007 року №92
автомобіль „3A3-ДAEWOO Sens" номерний знак НОМЕР_1 має такі ушкодження: передня
ліва двір,  верхня задня частина -
вм'ятина розміром 5x5см,  подряпина L-10см;
передня ліва двір,  нижня частина -
подряпина L-10см; задня ліва двір,
верхня задня частина - вм'ятина розміром 6x6см,  пошкодження фарби розмірами 3x1 та 3x1см;
боковина задня ліва,  передня частина -
вм'ятина розміром 8x5см; боковина задня ліва,
середня частина - вм'ятина розміром 8x5см,  подряпина L-60см.  Вартість відновлювального ремонту складає
1770грн. 38коп,  втрата товарної вартості
- 1268 32коп. (а.с. 6-12).

За
послуги автотехнічного спеціаліста позивачем ОСОБА_5 витрачено згідно квитанції
№000627 - 150грн. (а.с. 19),  згідно
квитанції №000620 - 100грн. (а.с. 20),
витрати на визначення вартості ремонту за актом виконаних робіт
№ЗА-0002311 від 09 серпня 2007 року - 9грн. (а.с. 15),  на придбання бензину для поїздок до експерта
- 92грн. (а.с. 16),  витрати на поштові
послуги для виклику відповідачів до експерта - 13грн. 36коп.,  на правову допомогу - 200грн. (38),  судові витрати - 98грн. (а.с. 17-18).

Задовольняючи
позовні вимоги в частині відшкодування позивачу ОСОБА_5 матеріальної та
моральної шкоди,  суд виходив з
того,  що ДТП сталося з вини малолітнього ОСОБА_6,  який за законом не може нести відповідальності за
заподіяння шкоди,  а тому обов'язок по
відшкодуванню шкоди слід покласти на його батьків в рівних частках.

Підстави
задоволення позовних вимог ОСОБА_2
про відшкодування моральної шкоди,
заподіяної внаслідок ДТП
його малолітньому синові ОСОБА_6,  судом в рішенні не наведені.

З
висновками суду про задоволення позовних вимог ОСОБА_5 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди погодитися не можливо,  до них суд дійшов внаслідок порушення норм
матеріального права.

Відповідно
до  ст. 309 НІЖ України порушення норм
матеріального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни рішення.

З
матеріалів справи встановлено,  що 06
червня 2007 року приблизно о 15 годині 30вилин на перехресті вул. К.Маркса та
вул. Ушакова м. Новогродівка сталося зіткнення між автомобілем „3A3-ДAEWOO Sens"
номерний знак НОМЕР_1 та велосипедом під керуванням ОСОБА_6,  15 січня 1995 року народження. На час
зіткнення автомобіль „3A3-ДAEWOO
Sens" номерний
знак НОМЕР_1
рухався. Ці обставини сторонами не заперечуються.

Задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_5,  суд першої
інстанції керувався вимогами  ст.
1166,   ст. 1167,   ст. 1178 ЦК України,  в яких викладені підстави загальної
цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди.

Проте
одним з учасників ДТП,  яка сталася 06
червня 2007р.,  є автомобіль „ЗАЗ-ДАЕЧУОО
Sens" номерний знак НОМЕР_1,  який відповідно до частини 1  ст. 1187 ЦК України 2003р. є джерелом
підвищеної небезпеки,  оскільки ДТП
сталося під час його

4

експлуатації. Велосипед,
яким керував малолітній ОСОБА_6,  в розумінні частини 1
ст.  1187 ЦК України не є джерелом
підвищеної небезпеки.

Відповідно
до частини 2  ст. 1187 ЦК України
володільцем джерела підвищеної небезпеки - автомобіля „3A3-flAEWOO Sens"
номерний знак НОМЕР_1 був позивач ОСОБА_5,
який під час ДТП керував ним на підставі свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_2,  виданого
Красноармійським МРЕВ ДАІ 27 жовтня 2004р. (а.с. 13),  в якому він зазначений власником.

Відшкодування
шкоди,  завданої за участю джерела
підвищеної небезпеки,  регулюється
спеціальними правилами,  які викладені в  ст.
1187,   ст.  1188 ЦК України.

Норма  ст. 1188 ЦК України регулює відшкодування
шкоди,  завданої внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,  а
тому на правовідносини,  що виникли між
сторонами по цій справі,  не
розповсюджується.

Згідно
матеріалів справи внаслідок ДТП шкода була завдана як малолітньому
ОСОБА_6,  який отримав тілесні
ушкодження,  так і власнику джерела
підвищеної небезпеки ОСОБА_5,  автомобіль
якого зазнав механічних ушкоджень.

Згідно
частини 5  ст. 1187 ЦК України
особа,  яка здійснює діяльність,  що є джерелом підвищеної небезпеки,  відповідає за завдану шкоду,  якщо вона не доведе,  що шкоди було завдано внаслідок непереборної
сили або умислу потерпілого.

Відповідно
до  ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини,  на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими особами,  які беруть
участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Доказів
того,  що малолітній ОСОБА_6 мав умисел на
завдання шкоди джерелу підвищеної небезпеки,
а саме,  автомобілю „3A3-ДAEWOO
Sens",  позивачем ОСОБА_5
суду не надано.

Покладення
на потерпілого обов'язку відшкодувати шкоду,
завдану джерелу підвищеної небезпеки,
якщо ця шкода виникла внаслідок необережності (в тому числі грубої)
потерпілого,  законом не передбачено,  що випливає з норм  ст. 1187,
ст. 1193 ЦК України
та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6
„Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування
шкоди".

Відповідно
до  ст. 1193 ЦК України
шкода,  завдана потерпілому внаслідок
його умислу,  не відшкодовується.

Якщо
груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди,  то залежно від ступеня вини потерпілого (а в
разі вини особи,  яка завдала шкоди,  - також залежно від ступеня її вини) розмір
відшкодування зменшується,  якщо інше не
встановлено законом.

Відповідно
до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6
„Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди"
„особи,  винними діями яких заподіяна
шкода джерелу підвищеної небезпеки і які самі не є потерпілими внаслідок
шкоди,  заподіяної цим джерелом
підвищеної небезпеки,  відповідають за
заподіяну шкоду на підставі  ст.  440 ЦК.

У тих
випадках,  коли разом із заподіянням
джерелом підвищеної небезпеки шкоди (не внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки) заподіяно також шкоду джерелу підвищеної небезпеки і
цьому сприяла груба необережність потерпілого,
згідно з нормами  ст. 454 ЦК може
бути зменшено розмір відшкодування шкоди потерпілому. Покладення на нього з цих
підстав відповідальності за шкоду,
заподіяну при цьому джерелу підвищеної небезпеки,   ст.
454 ЦК не передбачено".

Суд
першої інстанції ці норми закону не врахував і дійшов невірного висновку
про  наявність  підстав
для  відшкодування  позивачу
ОСОБА_5  матеріальної та

5

моральної
шкоди,  заподіяної джерелу підвищеної
небезпеки,  у випадку,  коли цим джерелом шкода була заподіяна
потерпілому ОСОБА_6

Доводи
апелянтів про знаходження ОСОБА_5 під час ДТП
у стані алкогольного сп'яніння правового значення для вирішення цієї справи
не мають.

Враховуючи
викладене,  вимоги ОСОБА_5 про
відшкодування йому матеріальної та моральної шкоди задоволенню не
підлягають,  а тому рішення суду першої
інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_5 підлягає скасуванню з
ухваленням в цій частині нового рішення про відмову ОСОБА_5 у задоволенні
позовних вимог.

Оскільки
апеляційний суд дійшов висновку про відмову ОСОБА_5 у задоволенні позову,  підстав для відшкодування йому судових
витрат,  а саме,  витрат на правову допомогу у сумі
200грн.,  витрат по сплаті судового збору
у сумі 68грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у
сумі 30грн. відповідно до  ст. 88 ЦПК
України не має.

Висновок
суду першої інстанції про відшкодування ОСОБА_3
моральної шкоди,  заподіяної його
сину ОСОБА_6,  який є малолітнім,
відповідає вимогам закону та обставинам справи.

З
матеріалів справи встановлено,  що
внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки - автомобіля „3A3-ДAEWOO
Sens" номерний
знак НОМЕР_1
малолітньому ОСОБА_6 були
заподіяні тілесні ушкодження - забій поперекового відділу хребта,  забій та розтяжка зв'язок правої кісті,  садно правого передпліччя,  внаслідок чого з 06 червня 2007р. по 11
червня 2007р. він знаходився на стаціонарному лікуванні в Новогродівській
центральній міській лікарні,  що
підтверджується його епікризом №1695 (а.с. 54).

Відповідно
до частини 2  ст. 23 ЦК України моральна
шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях,  яких фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Враховуючи
викладене,  суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про те,  що
внаслідок ушкодження здоров'я малолітньому ОСОБА_6 була заподіяна моральна шкода,  оскільки внаслідок ДТП він отримав
тілесні ушкодження,  зазнав фізичного
болю,  в зв'язку з чим на протязі тижня
знаходився на стаціонарному лікуванні,
що порушило його нормальні життєві зв'язки та вимагало додаткових зусиль
для організації свого життя.

Відповідно
до частини 2  ст. 1167 ЦК України моральна
шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи,  яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано
каліцтвом,  іншим ушкодженням здоров'я
або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідач
ОСОБА_5 визнає,  що ушкодження здоров'я
малолітнього ОСОБА_6 сталося
внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки,
володільцем якого був він,  а тому
відповідальність за цю шкоду володілець джерела підвищеної небезпеки ОСОБА_5
несе незалежно від наявності його вини.

Що
стосується моральної шкоди,  яка
заподіяна малолітньому внаслідок ушкодження його велосипеду,  вона відповідно до частини 1  ст. 1167 ЦК України відшкодовується лише за наявності вини
особи,  яка її завдала.

Вина ОСОБА_5 в
ушкодженні велосипеда ОСОБА_6
не доведена.

Згідно
матеріалів справи в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_5 за фактом ДТП,
внаслідок якої постраждав ОСОБА_6,  відмовлено
на підставі п.2  ст. 6 КПК України за
відсутністю в діях водія ОСОБА_5 складу злочину (а.с. 55).

Постановою
Новогродівського міського суду Донецької області від 26 липня 2007 року
провадження по справі відносно ОСОБА_5 за
ст. 124 КпАП України закрито

6

в зв'язку із відсутністю в його діях
складу адміністративного правопорушення (а.с. 51-52).

Від
проведення по справі судової автотехнічної експертизи сторони відмовилися,  про що в матеріалах справи є їх письмові
заяви (а.с. 71-73) та відповідні записи в протоколі судового засідання (а.с.
89-зв).

В
зв'язку з тим,  що вина ОСОБА_5 в ушкодженні
велосипеду не доведена,  підстав для
відшкодування ОСОБА_3 моральної
шкоди,  заподіяної у зв'язку з
пошкодженням велосипеду,  не має.

Відповідно
до частини 3  ст. 23 ЦК України моральна
шкода відшкодовується грішми,  іншим
майном або в інший спосіб.

Розмір
грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення,  глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх
реалізації,  ступеня вини особи,  яка завдала моральної шкоди,  якщо вина є підставою для відшкодування,  а також з урахуванням інших обставин,  які мають істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно
до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995р. № 4 „Про
судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"
розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань (фізичних,
душевних,  психічних тощо),  яких зазнав позивач,  характеру немайнових втрат (їх
тривалості,  можливості відновлення тощо)
та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад
розумності,  виваженості та
справедливості.

Апеляційний
суд вважає,  що розмір моральної
шкоди,  визначений судом першої
інстанції,  є розумним,  виваженим та справедливим.  При цьому апеляційний суд враховує характер
душевних страждань потерпілого,  їх
тривалість,  ті обставини,  що в результаті ушкодженням здоров'я ОСОБА_6
будь-яких тяжких наслідків не настало,
за заподіяння цієї шкоди ОСОБА_5 несе відповідальність без вини,  що виникненню цієї шкоди сприяла груба
необережність самого потерпілого ОСОБА_6,
який в порушення п.6.1 Правил дорожнього руху України виїхав на
велосипеді на дорогу,  не досягши віку 14
років.

Доводи
апелянтів про те,  що діями ОСОБА_5
моральна шкода заподіяна як малолітньому ОСОБА_6
так і його батькам,  не заслуговують
на увагу.

Відповідно
до  ст.
11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за   зверненням фізичних чи юридичних осіб,  поданим відповідно до цього Кодексу,  в межах заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб,  які беруть
участь у справі.

Звертаючись
із зустрічним позовом до ОСОБА_5,
позивач ОСОБА_2 просив відшкодувати
йому моральну шкоду,  яка заподіяна його
малолітньому сину ОСОБА_6
(а.с. 50). Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди,  заподіяної безпосередньо ОСОБА_3,  ОСОБА_3,
апелянтами не заявлялися.

Відповідно
до частини 1  ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог,  заявлених у суді першої
інстанції.

Обставин,  які не врахував суд,  визначаючи розмір моральної шкоди,  заподіяної малолітньому ОСОБА_6,  апелянти в апеляційних скаргах не навели.

Враховуючи
викладене,  доводи відповідачів за
основним позовом про збільшення розміру моральної шкоди,  задоволенню не підлягають. В цій частині суд
першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та
процесуального

7

права,  підстав для зміни в цій частині рішення суду
в межах доводів апеляційної скарги не має,
а тому рішення суду в цій частині підлягає залишенню без змін.

Доводи
апелянтів про порушення судом першої інстанції норм процесуального права,  а саме про розгляд справи некомпетентним
складом суду,  про те,  що судом не було проголошено повний текст
рішення,  розгляд справи у кабінеті
судді,  а не у залі судового
засідання,  не є підставами для
скасування рішення суду.

Апелянти
визнають,  що в судовому засіданні були
проголошені вступна та резолютивна частини рішення. Ця обставина
підтверджується і їх заявами від 29 листопада 2007р. про апеляційне оскарження
рішення суду (а.с. 104-105). У разі проголошення у судовому засіданні вступної
та резолютивної частин рішення суду проголошення у судовому засіданні повного
рішення суду  ст. 218 ЦПК України не
передбачено.

Ті
обставини,  що суддя розглянув справу у
кабінеті,  а не у залі судового
засідання,  без відповідних регалій
судової влади,  не свідчать про
неповноважний склад суду і не є підставами для скасування рішення суду.

Та
обставина,  що в мотивувальній частині
рішення суд першої інстанції не навів підстав для задоволення позову ОСОБА_2,  не є підставою для скасування рішення суду,  оскільки це порушення норм процесуального
права не призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись  ст. 307,
ст. 309,   ст. 314,   ст. 316 ЦПК України,  апеляційний суд,  -

ВИРІШИВ:

Апеляційні
скарги відповідачів за основним позовом ОСОБА_2,  ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення
Новогродівського міського суду Донецької області від 29 листопада 2007 року в
частині стягнення з ОСОБА_2,  ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 на відшкодування
матеріальної шкоди - по 1850грн. 53коп.,
на відшкодування моральної шкоди - по 150грн.,  а всього по 2000грн. 53коп.3 кожного
скасувати,  ухвалити в цій частині нове
рішення.

ОСОБА_5
відмовити у задоволенні позову до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В решті
частини,  а саме,  про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 на
відшкодування моральної шкоди,
заподіяної його сину ОСОБА_6,  1000 (одна тисяча) гривень,  рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення.

Рішення
може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.