Справа № 2 -  2565  /  2008
29  вересня     2008 року
Київський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого  судді
представника відповідача Вислоух А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні
суду в м. Полтава цивільну справу   за
позовом ОСОБА_1до Закритого акціонерного товариства «Страхова компанія
«Провідна»   про стягнення вихідної
допомоги, середнього заробітку,  компенсації,
зобов'язання видати трудову крижку,
відшкодування моральної шкоди, -
липня  2008 року звернувся в суд з
позовом до Закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна»   про стягнення вихідної допомоги, середнього
заробітку,  компенсації, зобов'язання
видати трудову крижку,   відшкодування
Посилався на те, що 15 серпня 2007 року був прийнятий на
посаду начальника відділу адміністративної підтримки філії ЗАТ «Страхова
компанія «Провідна», наказом від 19 вересня 2007 року звільнений за власним
бажанням.  Не погоджуючись з наказом про
звільнення, звертався до суду з вимогою про поновлення на роботі.  Посилаючись на ухвалу апеляційного суду
Полтавської області вважає,  що при
звільнення відповідно до ст. 44 КЗпП України йому належна була до  виплати вихідна допомога в розмірі
тримісячного середнього заробітку.
Оскільки в день звільнення вказана вихідна допомога виплачена не
була,  вважає, що тим самим в порушення
норм трудового законодавства  з ним не
було проведено повного  розрахунку в день
звільнення, а тому відповідач зобов'язаний виплатити середній заробіток за весь
час затримки.   Крім того вважає,  що відповідач має сплатити компенсацію втрати
частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати.   Діями відповідача спричинені моральні
В поданій до суду позовній заяві та заяві про зміну
позовних вимог від 29 вересня 2008 року просив
суд   стягнути з відповідача
вихідну допомогу у розмірі 5741,19 грн., середній заробіток за весь час
заробітної плати   у розмірі 2999,17
грн.   Просив спонукати відповідача
видати трудову крижку  з відповідними
записами, а саме - підставою звільнення за ч. 3 ст. 38 КЗпП України.  Також просив
відшкодувати моральну шкоду в сумі
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1.  підтримав позовні вимоги в повному обсязі та
просив їх задовольнити. Посилався на викладені в заявах обставини.
Представник відповідача позовні вимоги не визнавала
повністю, вважає їх такими, що не підлягають задоволенню.
Суд, заслухавши
пояснення осіб, які приймають участь в розгляді справи, дослідивши зібрані по
справі докази,   матеріали цивільної
справи Київського районного суду міста Полтави № 2-380/08,  приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду
м. Полтави від 24 квітня 2008 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області від 19
червня  2008 року в задоволені позову
ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна»  про поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу, компенсації за несвоєчасну
виплату заробітної плати, моральної шкоди відмовлено.
Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили,  не доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь  ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено  ці
Судовими рішеннями встановлено, що  наказом № 553 пр-ру від 15.08.2007 року
ОСОБА_1. був прийнятий на посаду начальника відділу  адміністративної підтримки філії ЗАТ
«Страхова компанія «Провідна» з 15.08.2007 року, з випробувальним терміном до
14.11.2007 року та  посадовим окладом
1638 грн. згідно штатного розклад.
Наказом № 577/1
ру-к  від 15.08.2007 року  позивачу встановлено щомісячну стандартну
персональну  надбавку в розмірі 198 грн.,
починаючи з 15.08.2007 року по 31.12.2007 року. Наказом № 104 зв/ру-к від
19.09.2007 року ОСОБА_1 .  звільнено з
роботи 19.09.207 року за власним бажанням на підставі ст. 38  КЗпП України.
Колегією суддів судової палати у цивільних справах апеляційного
суду Полтавської області   в ухвалі від
19 червня  2008 року також встановлено,
що перевіряючи заявлені вимоги,  визнаючи  законним звільнення  позивача з роботи  та відмовляючи  у поновленні на роботі,  місцевий суд вказав на те,  що звільнення було проведено за частиною 1
ст. 38 КЗпП України.   Між тим із
матеріалів справи вбачається, що 05 вересня 2007 року  ОСОБА_1.
була подана заява про звільнення
з роботи  на підставі частини 3
ст. 38 КЗпП України з 06.09.2007 року в зв'язку з порушенням власником  або уповноваженим   ним органом
законодавства про працю, колективного
та трудового договору.  Із наказу
№ 104 зв/ру-к від 19 вересня 2007 року
про звільнення позивача вбачається,
що відповідачем не зазначені
підстави звільнення з роботи по ст. 38 КЗпП України (за частиною 1 чи 3
Відповідно до ст. 44 КЗпП України при припиненні
трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним
органом  законодавства про працю,
колективного чи трудового договору працівникові виплачується вихідна допомога у
розмірі, передбаченому  колективним
договором,  але не менше тримісячного
середнього заробітку.
Апеляційним судом Полтавської області в ухвалі від
року  також встановлено, що у зв'язку
зі звільненням позивача з роботи за ст. 38 КЗпП України відповідач   зобов'язаний був виплатити позивачу вихідну
допомогу у розмірі, встановленому ст. 44 КЗпП України.
Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може
звернутися з заявою про вирішення трудового спору в тримісячний  строк з дня, коли він дізнався  або повинен був дізнатися  про порушення свого права.
Оскільки позивач ОСОБА_1.
звернувся до суду з вимогами про виплату вихідної допомоги, передбаченої
ст. 44 КЗпП України, з пропуском
строків, встановлених ст. 233 КЗпП України, суд приходить до висновку,
що в задоволенні вимог позивача про стягнення
вихідної допомоги слід відмовити за пропуском  строків звернення до суду.
Посилання позивача ОСОБА_1. на те, що про порушення свого
права дізнався лише з ухвали апеляційного суду Полтавської області   від
19 червня 2008 року не заслуговують на увагу, оскільки позивач дізнався
про  порушення свого права отримуючи
копію наказу про звільнення.
передбачена ст. 44  КЗпП
України,    не є  заробітною платою особи,  тому при вирішенні справи судом не
застосовуються вимоги  ч. 2 ст. 233 КЗпП
Статтею 117 КЗпП України передбачено, що   у разі
невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних
звільненому  працівникові сум, що належать
йому від підприємства, в день звільнення, при відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові середній заробіток  за весь час затримки  по день фактичного розрахунку.
Сума вихідної допомоги в розмірі тримісячного середнього
заробітку, передбачена ст. 44 КЗпП України, не є безспірною сумою, що
належала  до виплати позивачу ОСОБА_1. в
день звільнення. Як встановлено судом, сума вихідної  допомоги не була нарахована ЗАТ «СК
«Провідна» ОСОБА_1. при звільненні.
Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги позивача ОСОБА_1. про стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні є безпідставними та не підлягають
Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці»
компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням
строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі
товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.
Згідно з Законом України «Про компенсацію громадянам
втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»
передбачено  компенсацію  громадянам
втрати  частини доходів у зв'язку
з порушенням  строків  їх  виплати    у
разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів,  нарахованих громадянам за період починаючи з
дня набрання чинності цим Законом.
Пунктом 2 Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини
заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, яке затверджено
постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 р. N 1427,
передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у
зв'язку з порушенням термінів її виплати провадиться у разі затримки на один і
більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові.
Спірна сума вихідної допомоги позивачу ОСОБА_1.  при звільненні  відповідачем нарахована не була, тому
відсутні підстави для нарахування та виплати компенсації.    Суд приходить до висновку, що позовні
вимоги  ОСОБА_1. в цій частині є
безпідставними та не підлягають задоволенню.
Також рішенням Київського районного суду м. Полтави від
24 квітня 2008 року встановлено, що під час прийняття ОСОБА_1 . на роботу,
останній не надав до відділу кадрів компанії свою трудову книжку. Зазначена
обставина  відповідно до ст. 61 ЦПК
України вважається судом такою, що не підлягає доказуванню.
За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_1. при прийнятті
на роботу не надав відповідачу  трудову
книжку,  ЗАТ «Страхова компанія
«Провідна» не є першим місцем роботи позивача, суд приходить до висновку, що
вимоги ОСОБА_1 про  спонукання
відповідача видати трудову книжку  є
безпідставними та не підлягають задоволенню.
Оскільки суд не вбачає підстав для задоволення вимог
ОСОБА_1 . в частині стягнення вихідної допомоги, середнього заробітку,  компенсації, зобов'язання видати трудову
крижку, не підлягають задоволенню і позовні вимоги про відшкодування моральної
шкоди, які є прохідними від інших вимог позивача.
допуску судового рішення до негайного виконання в порядку ст. 367 ЦПК
України суд не вбачає.
Судові витрати за розгляд справи в суді суд вважає за
можливе віднести за рахунок держави.
209,   213- 215  ЦПК України, суд,   -
задоволенні  позовних вимог ОСОБА_1до
Закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна»   про стягнення вихідної допомоги, середнього
заробітку,  компенсації, зобов'язання
видати трудову крижку,   відшкодування
моральної шкоди відмовити.
Судові  витрати за
розгляд справи в суді віднести за рахунок держави.
Рішення суду може бути
оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд
м. Полтави  шляхом  подачі заяви
про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення
рішення та подачі апеляційної скарги  на
рішення суду протягом двадцяти днів
після  подання  заяви
про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з
дня  проголошення рішення.

Рішення суду набирає чинність після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо  подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана, рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної
скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду
справи  апеляційним судом.

Головуючий                                     /підпис/          Н.Л.Яковенко

Суддя                                                            Н.Л.Яковенко