Справа
№ 2о-63/08/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ                  УКРАЇНИ

28 жовтня 2008 р.                                                       Київський районний
суд м.Харкова у складі:

головуючого
- судді Плетньова В.В.

при
секретарі             Банах В.В.,

розглянувши у відкритому
судовому  засіданні в залі суду у
м.Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_4 та Восьмої
Харківської Державної нотаріальної контори

про встановлення факту проживання
однією сім'єю та визнання права,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 19.02.2008 р. звернулася до суду з позовною
заявою, в якій просить встановити факт проживання її та ОСОБА_5, 1940 року
народження однією сім'єю без шлюбу, посилаючись на те, що з 28.04.1962 року
вона знаходилася з ОСОБА_5 в
зареєстрованому шлюбі, який був зареєстрований
в м.Острогожськ, Воронєжської області. Від
шлюбу у них народився син - ОСОБА_2 - у 1971 році та дочка ОСОБА_6 - у
1963 році. 31 грудня 1982 року Харківською КЕЧ Київського військового округу на
ім'я чоловіка був наданий ордер на право зайняття квартири АДРЕСА_1 на склад
сім'ї з 5-ти осіб: позивачка ОСОБА_1, дочка - ОСОБА_6,    син - ОСОБА_2, та мати позвачки ОСОБА_7.
Вся сім'я вселилася, зареєструвала своє проживання у вказаній квартирі, де
постійно мешкала. 01.03.1983 р вибула з квартирі дочка, а 09.08.1983 року вибув
з квартири син. 10 січня 1997 року шлюб між позивачкою та ОСОБА_5 розірвано,
але вони шлюбно-сімейні відносини не припиняли, продовжували мешкати разом як
одна сім'я, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Їхні доходи
витрачали на придбання продуктів харчування, ліків, оплату комунальних послуг,
про що свідчать квитанції за цей час. Весь час вони мешкали сумісно АДРЕСА_1.
29 вересня 2004 року позивачка з чоловіком та матір'ю приватизували займану квартиру у спільну сумісну власність, їм було
видано свідоцтво про право власності УКМПЖФ р. №2-А-04-220847, яке
зареєстровано в КП „Харківське МіськБТІ 07.10.2004 року за № П-2-31625.
Ні позивачка, ні чоловік ніколи ні з ким іншим до шлюбу не
вступали.ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік поизвачки помер. Вона поховала чоловіка, взявши
на себе всі витрати на ритуальні послуги. Після смерті  чоловіка залишився спадок у вигляді 13
частини квартири АДРЕСА_1. Спадкоємцями   першої черги діісля смерті ОСОБА_5
залишилися: син - ОСОБА_2 та онуки - діти померлої дочки ОСОБА_3 та ОСОБА_4.
Спадкоємці відмовилися від спадку на користь позивачки у шестимісячний строк.
Позивачка звернулася до нотаріальної
контори з заявою про прийняття спадку, але заява про прийняття спадку
від позивачки не прийнята, рекомендовано в судовому порядку встановити факт
проживання з померлим однією сім'єю. Встановлення факту проживання з померлим
ОСОБА_5 однією сім'єю необхідно позивачці для прийняття спадщини за законом
згідно ст.ст.1261,1268,1269 ЦК України.

В судовому засіданні позивач підтримав позов, підтвердила
обставини справи, що були викладені у позовній заяві, доповнила свої вимоги,
просить також визнати її право спадкувати після смерті ОСОБА_5

Відповідачі просили розглянути
справу у їх відсутності. Восьма Харківська Державна нотаріальна контора
залишила розв'язання спору на розсуд суду. Інші відповідачі письмово погодилися
з позовом.

Вислухавши позивачку, дослідивши
матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з
таких підстав:

Відповідно до ч.1 ст.27 СК України
державна  реєстрація  шлюбу
встановлена  для забезпечення
стабільності відносин між жінкою та
чоловіком,  охорони  прав
та інтересів  подружжя,  їхніх дітей,
а також в інтересах держави та суспільства.

Згідно вимог ст.74 СК України якщо
жінка та чоловік проживають  однією  сім'єю,
але  не перебувають у шлюбі між
собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві
спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між
ними. На майно,  що є об'єктом права
спільної сумісної власності жінки
та  чоловіка,  які
не  перебувають  у
шлюбі  між   собою, поширюються положення глави 8 цього
Кодексу.

Відповідно до вимог чч.1-3,5
ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право  прийняти спадщину або не прийняти її. Не   допускається   прийняття
спадщини  з  умовою
чи  із застереженням.
Спадкоємець,  який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини,  вважається таким, що прийняв спадщину, якщо
протягом строку,  встановленого статтею
1270  цього  Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Незалежно  від  часу
прийняття  спадщини  вона
належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ч.2 ст.1274 ЦК
України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття
спадщини  на користь будь-кого із
спадкоємців за законом незалежно від черги.

Судовим розглядом справи
встановлено, що що позивачка з 28.04.1962 року вона знаходилася з ОСОБА_5 в зареєстрованому шлюбі, який був зареєстрований в м.Острогожськ, Воронєжської
області. Від шлюбу у них народився син -
ОСОБА_2 - у 1971 році та дочка ОСОБА_6 - у 1963 році. 31 грудня 1982
року Харківською КЕЧ Київського військового округу на ім'я чоловіка був наданий
ордер на право зайняття квартири АДРЕСА_1 на склад сім'ї з 5-ти осіб: позивачка
ОСОБА_1, дочка - ОСОБА_6,    син -
ОСОБА_2, та мати позвачки ОСОБА_7. Вся сім'я вселилася, зареєструвала своє
проживання у вказаній квартирі, де постійно мешкала. 01.03.1983 р вибула з
квартирі дочка, а 09.08.1983 року вибув з квартири син. 10 січня 1997 року шлюб
між позивачкою та ОСОБА_5 розірвано, але вони шлюбно-сімейні відносини не
припиняли, продовжували проживати разом як одна сім'я, вели спільне
господарство, мали спільний бюджет. Їхні доходи витрачали на придбання
продуктів харчування, ліків, оплату комунальних послуг, про що свідчать
квитанції за цей час. Весь час вони мешкали сспільно АДРЕСА_1. 29 вересня 2004
року позивачка з чоловіком та матір'ю приватизували
займану квартиру у спільну сумісну власність, їм було видано свідоцтво про
право власності УКМПЖФ р. №2-А-04-220847, яке зареєстровано в КП „Харківське
МіськБТІ 07.10.2004 року за № П-2-31625. Ні позивачка, ні чоловік ніколи
ні з ким іншим до шлюбу не вступали. ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік поизвачки помер. Вона
поховала чоловіка, взявши на себе всі витрати на ритуальні послуги. Після
смерті  чоловіка залишився спадок у
вигляді 13 частини квартири АДРЕСА_1. Спадкоємцями   першої черги діісля смерті ОСОБА_5
залишилися: син - ОСОБА_2 та онуки - діти померлої дочки ОСОБА_3 та ОСОБА_4.
Зазначені спадкоємці відмовилися від спадку на користь позивачки у
шестимісячний строк.

Згідно вимог ст.234ч.3 ЦПК України
у порядку окремого провадження судом розглядаються справи про  надання
права  на  шлюб,
про  розірвання  шлюбу
за  заявою подружжя,   яке
має  дітей,  про
поновлення  шлюбу  після
його розірвання,  про встановлення
режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках,
встановлених законом.

Керуючись ст.ст.212-215,234,235 ЦПК
України, ст.ст.27,74 СК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт поновлення шлюбу
після його розірвання 10 січня 1997 року
між нею та померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, 1940 року народження і
проживання однією сім'єю до моменту смерті останнього. Визнати за ОСОБА_1 право
спадкування після смерті ОСОБА_5 відповідно до ст.ст.1261,1268,1269 ЦК України.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області шляхом подання
заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішенння та
подання протягом 20 днів після цього самої апеляційної скарги - через Київський
районний суд м.Харкова.

Суддя