АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц/87            Головуючий у 1 інстанції     Мокрецький В.І.
Категорія 19                    Доповідач: Рафальська І.М.
УХВАЛА

Іменем України

23 січня 2008 року колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду Житомирської області у складі:

головуючого   Рафальської І.М. ,

суддів  Зарицької Г.В.,      Балашкевича С. В.,

при секретарі Сухоребрій
Т.А.,

з участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди за апеляційною скаргою відповідача на рішення Житомирського райсуду Житомирської області від 7 червня 2007 року,

встановила:

Рішенням Житомирського райсуду Житомирської області від 7 червня 2007 року позов задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь позивача на
відшкодування матеріальної шкоди 5879 грн. 61 коп.,    на відшкодування моральної шкоди - 600
грн.,    витрати по оплаті автотоварознавчого
дослідження 203 грн. 30 коп.,    витрати
по оплаті послуг адвоката 300 грн.,
витрати по сплаті за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи
30 грн.,    а всього 7012 грн. 91 коп. та
на користь держави несплачений судовий збір 58 грн.80 коп.

У решті позову відмовлено.

Задовольняючи частково позов,    райсуд виходив з того,    що позивачу
відповідачем внаслідок ДТП
заподіяна
матеріальна та моральна шкода.

У апеляційній скарзі відповідач просить рішення райсуду скасувати,
оскільки вважає його неправильним,
і ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1
Зазначає,    що він та його представник
не були повідомлені про час та місце розгляду справи. Вважає,    що повинен відшкодовувати шкоду у розмірі
1500 грн. та за пошкодження,    які
вказані в протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди. Суд не
врахував,    що на місці пригоди він
передав позивачу 200 доларів США,    що складає 1000 грн.,

Розглянувши матеріали справи в межах доводів апеляційної
скарги,    колегія суддів вважає,    що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як видно з матеріалів справи,    11 серпня 2006 року о 9 год. 30 хв. на 128 км автодороги Київ-Чоп,    з вини відповідача
відбулося зіткнення автомобіля „Мазда" під його керуванням та автомобілем
ВАЗ-21099 під керуванням позивача.

Вина ОСОБА_2. підтверджується постановою судді
Сторожинецького райсуду
Чернівецької області від 14 вересня 2006 року про
притягнення його до адміністративної

2

відповідальності,
в якій зазначено,    що в діях
ОСОБА_2. є ознаки та склад адмінправопорушення,    передбаченого  ст. 124 КУпАП.

Згідно висновку автотоварознавчого дослідження № 338 від
22.08.2006р. вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить
5879 грн. 61 коп.,    витрати на
проведення вказаного дослідження складають 203 грн.30 коп./а.с. 8-13/.

Тому райсуд правильно стягнув матеріальну шкоду в розмірі 5879 грн.
61 коп.

Суд вірно також вважав,
що внаслідок ДТП
позивачеві була заподіяна і моральна шкода,    яка полягала у душевному переживанні,    втраті можливості деякий час користуватися
автомобілем,    втраті часу для захисту
прав у суді та,    враховуючи наведене,    стягнув на відшкодування цієї шкоди 600
грн.

За наведених обставин,
райсуд
прийшов до правильного висновку,    задовольнивши позов частково.

Посилання апелянта на те,    що йому та його представнику не було відомо
про розгляд справи в суді,    є
безпідставним,    оскільки з матеріалів
справи,    зокрема,    розписки на а.с. 38. вбачається,    що представнику апелянта ОСОБА_3. було відомо про розгляд справи в суді 7 червня 2007 року.
Крім того,    відповідно до ч.5  ст. 76 ЦПК України,    вручення судової повістки представникові
особи,    яка бере участь у справі,    вважається врученням повістки і цій особі.

Що стосується причинених пошкоджень та вартості
відновлювального ремонту,    то колегія
суддів вважає,    що висновок
автотоварознавчого дослідження відображає всі фактичні,    в тому числі і скриті,    пошкодження автомобіля,    які не можуть бути виявлені при візуальному
огляді транспортного засобу працівником ДАІ. Інших належних доказів щодо
вартості відновлювального ремонту відповідачем суду не надано. Не подав
відповідач і доказів про те,    що
сплатив позивачу в рахунок відшкодування шкоди частину суми /1000 грн/.

Рішення райсуду відповідає
вимогам закону і матеріалам справи,
підстав для його скасування немає.

Керуючись  ст.
ст.  303,    304,
307,    308,    313-315 ЦПК України,    колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Житомирського райсуду Житомирської області від 7 червня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з дня проголошення і може бути
оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.