Справа №22ц-332/08 (22ц-9349/07)                   Головуючий у 1 інстанції
5                                                            Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2008р.                                                                                                    м.
Донецьк

Апеляційний суд
Донецької області в складі:

головуючого                                                            Голубинського
A.M.

суддів                                                            Соломахи
Л.І., Лук'янової С. В.

при секретарі                                                                Голубцові
А.В.

за участю:

представника позивача                                                   ОСОБА_1

відповідача                                                                       ОСОБА_2

третьої особи                                                                    ОСОБА_3

представника третьої особи                                           ОСОБА_4

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2
про визнання права власності та розподіл квартири та за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_5 про визнання права власності на частку квартири, за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_5 про визнання права власності на частку квартири з апеляційною скаргою
третіх осіб з самостійними вимогами ОСОБА_3, ОСОБА_6 на рішення
Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08 червня 2007р., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08 червня 2007р. та
додатковим рішенням від 01 жовтня 2007р. за ОСОБА_5 визнано право власності у
повному обсязі на квартиру, яка розташована по АДРЕСА_1. У позові ОСОБА_6 та
ОСОБА_3до ОСОБА_5 про визнання права власності на частку АДРЕСА_1, відмовлено.

Додатковим
рішенням від 19 листопада 2007р. на користь ОСОБА_5 стягнуто на відшкодування
судових витрат з ОСОБА_2 - 209 грн.
97коп., з ОСОБА_3та ОСОБА_6 -
по 105 грн.  01коп.3 кожного.

На
основне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08 червня 2007р.
третіми особами з самостійними вимогами ОСОБА_3, ОСОБА_6 подана апеляційна
скарга, в якій вони, посилаючись на порушення норм матеріального та
процесуального права, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове про
задоволення їх позовних вимог.

2

Зазначають,
що під час шлюбу їх син ОСОБА_2 та невістка ОСОБА_5 за 17920 грн.  у подружжя ОСОБА_7 придбали двокімнатну
АДРЕСА_1. В суму продажу 17920 грн.
входила і заборгованість ОСОБА_7 за комунальні послуги, яка складала
8599 грн.  У сина і невістки грошей було
всього 9320 грн. , тому вони звернулися до них з проханням допомогти грошима,
тобто зайняти недостаючу суму грошей. Продавці квартири дали згоду на оплату їх
заборгованості за комунальні послуги з ощадних книжок, після чого з її ощадної
книжки була сплачена заборгованість у сумі 3622 грн.  22коп., з ощадної книжки ОСОБА_6 - 4976 грн.  97коп., син з невісткою сплатили продавцям
грошима 9320 грн.  Після розпаду сім'ї в
квітні 2006р. син звертався до суду з позовом про розподіл майна, в тому числі
і квартири. В суді невістка пообіцяла сину передати йому квартиру, а він їй
сплатить її частку грошей. Повіривши цій омані, син відмовився від позову,
написав заяву, що претензій до невістки по квартирі не має, таким чином син
втратив право на квартиру. Під час розгляду справи вони надали докази
перерахування з ощадних книжок належних їм грошей за комунальні послуги
продавців ОСОБА_7, але суд надані ними докази не врахував, не дав оцінку
поясненням ОСОБА_7 щодо її згоди на сплату частки вартості квартири шляхом
погашення заборгованості за комунальні послуги і дійшов неправильного висновку
про відмову їм у позові про визнання права власності на 1/2 частку квартири.

В
судовому засіданні третя особа ОСОБА_3, діючи в своїх інтересах і інтересах
ОСОБА_6, та її представник -
адвокат ОСОБА_4 доводи апеляційної скарги підтримали.

Відповідач
ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги третіх осіб також підтримав.

Представник
позивача ОСОБА_1 проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив її
відхилити, рішення суду залишити без змін.

Позивач
ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6 у судове засідання не з'явилися, про час та місце
розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення третьої особи ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4,
відповідача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_1, дослідивши матеріали
цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з направленням справи на
новий розгляд з наступних підстав:

При
розгляді справи суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2
перебували у шлюбі з 26 лютого
2005р. по 30 травня
2006р.

Під час
шлюбу вони придбали двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Згідно договору купівлі-продажу від 13 грудня 2005р. покупцем квартири
зазначена ОСОБА_5, продавцем - подружжя ОСОБА_8, ОСОБА_7 Продаж вчинено за
17920 грн. , які отримані продавцями від покупця повністю до підписання цього
договору (а.с. 10-12).

08
листопада 2006р. ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 і після реєстрації шлюбу
має прізвище Ковтун (а.с. 64).

Визнаючи
за ОСОБА_5 право власності на всю квартиру, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, суд першої інстанції виходив з того, що майно набуте подружжям під
час шлюбу є загальною сумісною власністю, але ОСОБА_2 від своєї частини
власності відмовився. 13
квітня 2006р. ОСОБА_2 звертався до суду з позовом до ОСОБА_5 про розподіл
майна, в тому числі спірної квартири, але потім від позову відмовився, відмова
від позову прийнята судом та провадження по справі закрито.

Відмовляючи
третім особам ОСОБА_3, ОСОБА_6 в задоволенні позову, суд першої інстанції
виходив з того, що їх вимоги не ґрунтуються на законі.

3

З такими
висновками суду першої інстанції погодитися не можливо, до них суд дійшов
внаслідок порушення норм процесуального права.

Звертаючись
до суду з позовом до ОСОБА_2, позивач ОСОБА_5 просила визнати за нею право
власності на 22/25 частки
спірної АДРЕСА_1, за відповідачем ОСОБА_2 -на 3/25 частки; провести
поділ квартири, виділивши квартиру в натурі їй, стягнувши з неї на користь
відповідача ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 3/25 часток квартири.

Обґрунтовуючи
свої позовні вимоги, ОСОБА_5 посилалась на те, що квартиру вони придбали за
17920 грн.  На її придбання були
витрачені спільні кошти у сумі 4430 грн.
та її особисті кошти у сумі 13490 грн. , з яких 600 грн.  зароблено нею до шлюбу з ОСОБА_2 та 12890
грн.  позичені нею без згоди відповідача
у її родичів (а.с. 3-4).

Відповідно
до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Ухвалюючи
рішення, суд вийшов за межі заявленого позову і дійшов висновку, що ОСОБА_2,
відмовившись по іншій справі від свого позову до ОСОБА_5 про розподіл майна,
відмовився від своєї частки власності на спірну квартиру, а тому квартира
повністю належить позивачці ОСОБА_5

При
цьому суд першої інстанції не врахував, що позивачем ОСОБА_5 вимоги про
визнання за нею права власності на всю квартиру з тих підстав, що відповідач
ОСОБА_2 відмовився від своєї частки власності, не заявлялися. Згідно її
позовної заяви вона визнає за ним право власності на 3/25 частки спірної
квартири.

В
рішенні суд послався на те, що у судовому засіданні позивач змінила свої
позовні вимоги та просила визнати за нею право власності на всю квартиру,
посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_2 не бажає розподіляти спірну квартиру і
не має до неї вимог майнового характеру.

Відповідно
до частини 2 ст. 173 ЦПК України якщо
позивач змінює свої вимоги, головуючий пропонує викласти ці зміни у письмовій
формі, встановленій для позовної заяви.

Письмова
заява позивача ОСОБА_5 про зміну позову, а саме, його предмету та підстав, в
матеріалах справи відсутня, тобто відповідно до частини 2 ст. 173 ЦПК України
позивач свої позовні вимоги не змінював.

З
протоколів судового засідання від 23
квітня 2007р., від 14
та 22 травня
2007р. також не вбачається, що позивач ОСОБА_5 змінила свої позовні вимоги.
Позивач ОСОБА_5 після скасування заочного рішення суду участь при розгляді
справи не приймала. Згідно пояснень її представника ОСОБА_9, викладених в
протоколі судового засідання, він підтримує первісний позов (а.с. 90).

Враховуючи
викладене, суд повинен був розглянути позовні вимоги позивача ОСОБА_5,
викладені в позовній заяві від 29
серпня 2006р. (а.с. 3-4). Проте ці позовні вимоги про визнання за позивачем
ОСОБА_5 права власності на 22/25
частки квартири в зв'язку з тим, що на придбання квартири нею були
витрачені особисті кошти в сумі 13490 грн. , судом першої інстанції фактично не
розглянуті.

З
протоколу судового засідання встановлено, що розгляд справи був закінчений 22 травня 2007р.
Проте в порушення вимог частини 3
ст. 209 ЦПК України в день закінчення розгляду справи 22 травня 2007р.
рішення суду проголошено не було. Видалившись 22 травня 2007р. в нарадчу кімнату, суд проголосив рішення
лише 08 червня
2007р.

Відповідно
до п.5 частини 1 ст. 311 ЦПК України якщо
суд розглянув не всі вимоги і цей недолік не був і не міг бути усунений
ухваленням додаткового рішення

4

судом
першої інстанції, рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на
новий розгляд.

При
новому розгляді справи суду першої інстанції слід вточнити позовні вимоги
позивача ОСОБА_5, а саме, з яких підстав вона просить визнати за нею право
власності на квартиру, яка була придбана під час шлюбу, в частці більш ніж 1/2
та в якій саме частці. Якщо вона змінює свої вимоги, то відповідно до частини 2 ст. 173 ЦПК
України їй необхідно запропонувати викласти ці зміни у письмовій формі,
встановленій для позовної заяви.

Після
уточнення позовних вимог ОСОБА_5 та з'ясування обставин справи, слід встановити
характер спірних правовідносин та яка правова норма підлягає застосуванню до
цих правовідносин; чи доведено позивачем ОСОБА_5, що на придбання квартири були
витрачені її особисті кошти у сумі 13490 грн. ; чи є підстави для застосування
до спірних правовідносин вимог частини 7
ст. 57 СК України при дотриманні подружжям під час укладення договору
купівлі-продажу вимог частини З ст. 65 СК України. Виходячи з вимог ст. 68 СК
України та глави 25 ЦК України „Припинення права власності" встановити чи
припинено право власності відповідача ОСОБА_2 на спірну квартиру, яка придбана
під час шлюбу, в зв'язку із його відмовою від позову по справі за №2-689/2006р.
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_10 про розподіл спільного майна подружжя.

При
новому розгляді справи суду слід вирішити питання, враховуючи вимоги частини 2
ст. 40 ЦПК України, чи може ОСОБА_3на підставі довіреності ОСОБА_2 від 10 жовтня
2006р. після пред'явлення нею в березні 2007р. позову до ОСОБА_5 про визнання
за нею права власності на 1/2 частку спірної квартири і надалі бути
представником відповідача ОСОБА_2 за позовом ОСОБА_5 до нього, враховуючи що за
позовом ОСОБА_3до ОСОБА_5 він фактично є співвідповідачем.

Звертаючись
до суду з позовами до ОСОБА_5, ОСОБА_3та ОСОБА_6 просили визнати за ними право
власності на певну частку квартири, розташованої в АДРЕСА_1 (а.с. 62, а.с.
73). Проте з матеріалів справи вбачається, що спірною є квартира, яка
розташована в АДРЕСА_1. Суд при
розгляді справи на помилку в предметі позовів, допущену в обох позовних заявах,
уваги не звернув та відповідно до частини 2
ст. 173 ЦПК України не запропонував третім особам вточнити свої позовні
вимоги.

Оскільки
додаткові рішення суду від 01
жовтня 2007р., яким зазначена адреса квартири, у визнанні права власності
на частку якої, відмовлено подружжю ОСОБА_3та ОСОБА_6, та від 19 листопада
2007р. про розподіл судових витрат взаємопов'язані з основним рішенням, вони
також підлягають скасуванню.

Керуючись ст.
307, ст. 311, ст. 314, ст. 315 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну
скаргу третіх осіб з самостійними вимогами ОСОБА_3, ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення
Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08 червня 2007р. та
додаткові рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від
01 жовтня 2007р., від 19 листопада 2007р. скасувати, справу направити на новий
розгляд до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області в іншому
складі суду.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення.

5

Ухвала
може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.