Справа
№2-191/2008
Р І Ш Е Н Н Я

13 жовтня
2008 р.       Софіївський районний суд  Дніпропетровської області в складі:

судді
Джерелейко
О.Є.

при
секретарі                              Палій
Л.Г.

з
участю                          позивача ОСОБА_1

представника
позивача ОСОБА_2

відповідача
ОСОБА_1

представника
відповідача ОСОБА_3

представника
відділу РАЦС Іосипової Н.С.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в смт. Софіївка цивільну справу за  позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4про
оспорювання батьківства та виключення із актового запису про
встановлення батьківства відомостей
про батька, -

В С Т А Н О В И В:

15 квітня 2008 року
позивач  звернувся до суду,
відповідно до уточнених позовних вимог (а.с.17-19) просить  актовий запис №1 від ІНФОРМАЦІЯ_2,
складений   Девладівською сільською радою
Софіївського району Дніпропетровської області про встановлення батьківства, де
вказано що позивач, ОСОБА_1  є батьком
малолітнього ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати недійсним ; в свідоцтві про
народження ОСОБА_5  (актовий запис №2 від
ІНФОРМАЦІЯ_2) в графі відомості про батька виключити відомості про те, що
позивач, ОСОБА_1, є батьком ОСОБА_5.

Позивач та його
представник ОСОБА_2 в
судовому засіданні підтримали  позовні вимоги, посилаючись на обставини,
викладені у позовній заяві.

Відповідач та її
представник ОСОБА_3 з
позовом не  згодні,  в судовому
засіданні відповідач  пояснила, що
позивач сам запропонував їй визнати батьківство
щодо дитини ОСОБА_5, знаючи, що він не є його батьком.

Представник третьої особи -
відділу реєстрації актів цивільного стану
Софіївського районного управління юстиції Іосипова Н.С. з позовом не згодна, так як позивач
в судовому засіданні пояснив, що знав про те, що дитина відповідачки є не його.

Розглянувши
в судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх
представників, представника третьої особи,
суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити як
необґрунтованих  із наступних
підстав.

Згідно із ч.2
ст. 56 Кодексу про шлюб та сім»ю, яка була чинною на час встановлення позивачем
батьківства щодо дитини ОСОБА_5,
особа,  записана батьком дитини за
її заявою або за спільною заявою із матір»ю дитини, не має права оспорювати
батьківство, якщо в момент подачі заяви їй було відомо, що вона фактично не є
батьком цієї дитини. Зазначене положення містить також ч.5 ст.136 СК України,
яка є чинною на час пред»явлення позову та розгляду справи в суді, згідно із
якою не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в
момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком.

В
судовому засіданні встановлено, що в 1997 році позивач познайомився із
відповідачем, яка раніше у шлюбі не була. Деякий час сторони відносини не
підтримували, відповідачка зустрічалась з іншим чоловіком, від якого
завагітніла. Коли ОСОБА_1 була вагітна, позивач і відповідач зустрілись знову,
позивач запропонував відповідачці одружитись і визнати батьківство щодо дитини,
яку вона народить, на що вона погодилась. Зазначені обставини визнавали в
судовому засіданні і позивач, і відповідач. 19.11.1998 року ОСОБА_1 (дошлюбне
прізвище відповідача) народила сина ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач уклав шлюб із
відповідачем ОСОБА_1 , який зареєстровано Девладівською сільрадою Софіївського
району, актовий запис №1 від ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6). Девладівською сільською
радою Софіївського району на підставі спільної заяви позивача та відповідача
від ІНФОРМАЦІЯ_2 складено актовий запис про встановлення батьківства  щодо дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно
до якого  позивач - ОСОБА_1 є батьком
ОСОБА_5 (прізвище, ім»я, по батькові дитини зазначаються після встановлення
батьківства), що підтверджує актовий запис про встановлення батьківства №1 від
ІНФОРМАЦІЯ_2 на а.с.7 . Позивач в судовому засіданні підтвердив, що подавав
заяву про встановлення батьківства, яка досліджувалась у судовому
засіданні,  підписував її (а.с.48) та в
момент подачі заяви знав, що він не є батьком цієї дитини. Зазначені обставини
підтвердила також відповідач. Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердила,
що позивач знав до народження дитини про те, що дитина відповідачки не є його,
однак він добровільно виявив бажання встановити батьківство. Аналогічні
пояснення дала свідок ОСОБА_7 Згідно актового запису про народження ОСОБА_5
його батьком є ОСОБА_1, підстава запису відомостей про батька - актовий запис
про встановлення батьківства №1 від 12.01.1999року, складений виконкомом
Девладівської сільської ради народних депутатів Софіївського району
Дніпропетровської області (а.с.8). 10.05.2000 року шлюб між сторонами  було розірвано, що підтверджує актовий запис
про розірвання шлюбу №27 від 10.05.2000 року, складений Софіївським ЗАГС
Дніпропетровської області (а.с.10). В судовому засіданні досліджувалось рішення
про розірвання шлюбу між сторонами, із змісту якого також вбачається, що
ОСОБА_1  позовну заяву про розірвання
шлюбу мотивував тим, що записував дитину відповідачки на своє ім»я (а.с.67).
Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області  від 27.04.2000 року з позивача на користь
відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 в розмірі &frac14; частини всіх
видів заробітку, але не менше &frac12; частини неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що
підтверджує копія виконавчого листа (а.с.11). Позивач аліменти на утримання
дитини не сплачує, про що зазначали в судовому засіданні сторони.

Позивач
зазначає, що він не є батьком дитини відповідача, вважає, що вона не мала
наміру створювати сім»ю, а мала корисний намір отримувати прибуток від позивача
для матеріального забезпечення сина ОСОБА_5. Однак відповідне посилання не є
підставою для задоволення позовних вимог, оскільки позивач знав в момент подачі
заяви про встановлення батьківства щодо дитини відповідачки, що він фактично не
є батьком цієї дитини, що встановлено у судовому засіданні. Представник
позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснювала, що позивач визнав
батьківство, так як мав стосунки із відповідачкою ще до її вагітності і тому не
був впевнений, що дитина не його, про те, що він не батько цієї дитини,
дізнався лише після укладання шлюбу із ОСОБА_1. Однак суд не може взяти до
уваги зазначені пояснення, оскільки вони протирічать як поясненням позивача,
відповідача, свідків, так і  матеріалам
справи.

Понесені
позивачем по даній справі  судові витрати
не можуть бути стягнені з відповідача, оскільки позивачу в задоволенні позовних
вимог відмовлено, що передбачає ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215
ЦПК України, суд,-

В
И Р І Ш И В:

1.У
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
до ОСОБА_4про  оспорювання батьківства та виключення із
актового запису про встановлення батьківства відомостей про батька
відмовити як необґрунтованих.

2.Заяву про апеляційне оскарження
рішення може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та
апеляційна скарга подаються до Апеляційного суду Дніпропетровської області
через Софіївський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, рішення суду набирає
законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя:
О.Є.Джерелейко