Головуючий у 1-й інстанції: Білий В.М.
Доповідач: Редька А.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

І М “ Я М    У К Р А Ї Н И

10 грудня 2008 року                                 місто
Чернігів

А  п
е  л  я
ц  і  й
н  и  й
с  у  д
Чернігівської області

у складі:

головуючого - судді Смаглюк Р.І.,

суддів - Шемець Н.В., Редьки А.Г.,

при секретарі -
Рачовій І.І.,

за участі: відповідача ОСОБА_2. та її представника ОСОБА_3.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу
за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2. на рішення Деснянського районного
суду міста Чернігова від 3 жовтня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 та відкритого акціонерного товариства ”Страхова компанія „ПЗУ Україна”
про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 3 жовтня 2008 року
частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 1306,96 грн у відшкодування матеріальних збитків та 300 грн у
відшкодування моральної шкоди, заподіяних в результаті зіткнення автомобілів,
що належать сторонам, а також 51 грн у відшкодування витрат судового збору, 30
грн у відшкодування витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду
цивільних справ, 1200 грн у відшкодування витрат на правову допомогу.

Суд дійшов висновку, що зіткнення автомобілів, у результаті якого було
пошкоджено автомобіль позивача, сталося 14 жовтня 2006 року у місті Ніжині з
вини ОСОБА_2., яка порушила п.16.11 Правил дорожнього руху, і відповідно до
ст.ст.1166,1167 ЦК України ОСОБА_2. зобов'язана відшкодувати заподіяну шкоду.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2. просить скасувати зазначене
рішення суду та відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1., посилаючись на
невідповідність висновків суду обставинам справи, оскільки суд на неповно
досліджених матеріалах дійшов неправильного висновку про її вину у зіткненні
автомобілів.

Позивач ОСОБА_1 зазначене рішення суду першої інстанції не оскаржує.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача та її представника,
перевіривши доводи скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга відповідача ОСОБА_2. належить до часткового задоволення.

Суд першої інстанції правильно встановив, що ОСОБА_2., водій автомобіля
”ПЕЖО”, 14 жовтня 2006 року на перехресті вулиць Лащенка та Шевченка у місті
Ніжині порушила правила перетину перехрестя доріг, п.16.11 Правил дорожнього
руху, що призвело до зіткнення з автомобілем ”ЗАЗ-ДЕУ” під керуванням ОСОБА_1.,
в результаті чого автомобілю ЗАЗ-ДЕУ заподіяно механічні пошкодження та самому
водію і власнику автомобіля ЗАЗ-ДЕУ
ОСОБА_1. заподіяно моральну шкоду, і на підставі ст.ст.1166,1167 ЦК
України обґрунтовано стягнув з відповідача ОСОБА_2. кошти у відшкодування заподіяної
матеріальної та моральної шкоди.

Такий висновок суду підтверджується наявними матеріалами справи, зокрема
матеріалами органів ДАІ про обставини зіткнення автомобілів, поясненнями як
самих водіїв, так і свідків про обставини дорожньо-транспортної пригоди, іншими
матеріалами справи.

Посилання відповідача ОСОБА_2. на відсутність вини у зіткненні автомобілів
оскільки вона на перехресті доріг виконувала вимоги регулювальника
спростовуються матеріалами справи оскільки працівники ДАІ, що перебували у цей
час на зазначеному перехресті доріг, не виконували функцій регулювальника руху
як про це свідчать документи. Ні у протоколі огляду місця дорожньо-транспортної
пригоди за 14 жовтня 2006 року, ні у інших документах не зазначено, що рух на
перехресті доріг регулювався регулювальником. У своїх письмових поясненнях за
14 жовтня 2006 року сама водій ОСОБА_2. також зазначила, що працівники ДАІ не
подавали ніяких сигналів їй щодо проїзду перехрестя.

За матеріалами справи також встановлено, що суд першої інстанції визначив
розмір відшкодування з водія ОСОБА_2. з врахуванням суми, виплаченої
потерпілому страховою компанією. Посилання ОСОБА_2., що у зв'язку із
страхуванням цивільної відповідальності з неї може бути стягнута не більше 510
грн франшизи, визначеної договором страхування безпідставні. Розмір
матеріальних збитків визначено всього у 1733,19 грн, у т.ч. 808 грн втрати
товарної вартості автомобіля ЗАЗ-ДЕУ, яка не відшкодовується страховою
компанією відповідно до умов договору страхування, так само як не
відшкодовується страховою компанією і заподіяна моральна шкода. Відшкодування
цих витрат покладається на особу, що заподіяла шкоду.

Рішення суду у частині відшкодування заподіяної матеріальної та моральної
шкоди ґрунтується на матеріалах справи та законі і доводи апеляційної скарги не
дають підстав для скасування або зміни рішення у цій частині.

Суд також обґрунтовано відповідно до
ст.ст.79,81,88 ЦПК України стягнув з ОСОБА_2. 51 грн у відшкодування витрат з
оплати позивачем судового збору та 30 грн з оплати збору з
інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ.

Оскільки витрати позивача ОСОБА_1. на правову допомогу не підтверджені
первинними бухгалтерськими або іншими фінансовими документами відповідно до
вимог ст.88 ЦПК України у суду першої інстанції не було правових підстав для
стягнення 1200 грн витрат на оплату правової допомоги з відповідача і у цій
частині рішення суду підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, керуючись
ст.ст.307,308,314,315,319 Цивільного процесуального кодексу України,
апеляційний суд

в и р і ш и в:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду
міста Чернігова від 3 жовтня 2008 року в частині стягнення 1200 грн у
відшкодування витрат на правову допомогу скасувати та відмовити ОСОБА_1 у
задоволенні вимог про стягнення з ОСОБА_2 1200 грн у відшкодування витрат на
правову допомогу.

В іншій частині рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 3
жовтня 2008 року залишити без змін.

Рішення набуває чинності негайно та
може бути оскаржене у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців після проголошення.

Головуючий:                                             Судді: