Справа № 22-670/2008                       Головуючий у 1 інстанції Максимов М. Т.
39                                         Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2008
року      Апеляційний суд Донецької
області в складі:

головуючого
Стельмах Н.С.  суддів Звягінцевої О.М.
,  Молчанова
С. І. при секретарі Голубцові А.В. розглянув у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ДП
„Макіїввугілля",  ОСОБА_2,    ОСОБА_3,
голови первинної організації Профспілки робітників вугільної
промисловості про стягнення одноразової допомоги у зв'язку з виходом на
пенсію,  різниці недоплаченої суми
зарплати,  усунення дискримінації в
оплаті праці,  заборону протиправної
діяльності відповідача,  відшкодування
моральної шкоди і

встановив:

в
апеляційних скаргах позивач ОСОБА_1 та його представник за довіреністю ОСОБА_4
оспорюють обґрунтованість рішення суду,
яким відмовлено в задоволенні позову,
і ставать питання про його скасування та ухвалення нового рішення про
задоволення позову за невідповідністю висновків суду обставинам справи,  порушенням судом норм матеріального та
процесуального права.

В
засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_4
підтримав доводи скарг,  просив про їх
задоволення,  скасування рішення суду з
направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції,  а представник ДП „Макіїввугілля" за
довіреністю ОСОБА_5 заперечував проти доводів скарг,  просив їх відхилити та залишити судове
рішення без зміни.

Судом
першої інстанції при розгляді цієї справи встановлено наступні обставини.

20.07.2005
року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів,  який уточнив у своїх письмових заявах від
17.08.2006 року,  від 26.01.2007 року та
від 24.04.2007 року ( т. 1 а.с,
225-228,  т. 2 а.с.  25-26,
62-65),   і зазначав,  що він з 7.10.1975 року до 4.11.2003 року

перебував у
трудових відносинах з ОП „шахта ім.
Бажанова ДП „Макіїввугілля",
був звільнений за  ст.  38 КЗпП України у зв'язку з виходом на
пенсію.

При
звільненні з ним не був проведений повний розрахунок,  оскільки його стаж роботи складає понад 20
років,  відповідач повинен був сплатити
йому одноразову допомогу у розмірі тримісячного заробітку при звільненні
відповідно до п. 12.15 Галузевої угоди,
одндк цього не зробив.

При
укладенні колективного договору вказаний пункт Галузевої угоди включений не
був,  чим були порушені його права,  передбачені чинним законодавством.

Вважає,  що це є провина як профспілки,  так і юридичної служби підприємства,  які проігнорували норму Галузевої угоди.

За
період з січня 2002 року до дня звільнення відповідач неправильно нараховував і
сплачував йому заробітну плату,  оскільки
рівень тарифних ставок та окладів не відповідав встановленому в законодавчому
порядку розміру мінімальної заробітної плати.

Тому
просив суд ухвалити рішення,  яким
стягнути з відповідача на його користь одноразову допомогу у зв'язку з виходом
на пенсію у розмірі не менш трьохмісячного середнього заробітку- у розмірі
4543, 14 грн.,  зобов'язати голову
первинної організації ПРВП шахти ім.
Бажанова повернути всю суму його профспілкових внесків за весь період
його членства у профспілці,  стягнути з
первинної організації ПРВП та його голови ОСОБА_6 у відшкодування моральної
шкоди 10000 грн. за антиконституційну діяльність та умисне зменшення рівня як
його,  та і його родини життя,  заборонити діяльність ПРВП шахти ім.  Бажанова,
яка грубо порушує Конституцію України та Закони України,  визнати діяльність юридичної служби шахти
ім.  Бажанова такою,  що спричинює суттєву шкоду його правам,  що охороняються законом,  оскільки складаються нікчемні колективні
договори,  через які зменшується рівень
його та його родини життя,  стягнути з
голови ПРВП ОСОБА_6 у відшкодування моральної шкоди 4000 грн.,  з юристів шахти ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 у рівних частках 10000 грн.,  з ДП „Макіїввугілля"- 20000 грн. за
відсутність контролю підприємства за неправомірною роботою своїх
підлеглих,  що призвела до зменшення
рівня його та його родини життя.

Просив
також зобов'язати відповідача зробити впродовж місяця перерахунок
недонарахованої зарплати та стягнути цю суму за період з січня 2002 року до дня
звільнення,  визнати колективні договори
на 2002-2003 роки в частині встановлення тарифних ставок та посадових окладів
незаконними,  антиконституційними,  стягнути з ДП „Макіїввугілля" на його
користь середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні до дня
фактичного розрахунку і визнати,  що має
місце дискримінізація при оплаті праці позивачеві по відношенню до інших
працівників.

Рішенням
Центрально-Міського районного суду м.
Макіївки Донецької області від 6 червня 2007 року в задоволенні позову
відмовлено.

Апеляційний
суд вважає,  що скарги підлягають
задоволенню,  рішення суду-скасуванню з
направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з наступних
підстав.

Відповідно
до вимог п. 5 ч. 1  ст.  311 ЦПК України рішення суду підлягає
скасуванню з направленням справи на новий розгляд,  якщо суд розглянув не всі вимоги і цей
недолік не був і не міг бути усунений ухваленням додаткового рішення судом першої
інстанції.

Судом
першої інстанції взагалі не розглянуті позовні вимоги щодо повернення ОСОБА_1
всієї суми профспілкових внесків за весь період його членства у профспілці; під
час судового розгляду справи не мала місця відмова позивача від цих вимог.

Ці
вимоги судом не уточнені,  не
перевірені,  не притягнуто належного
відповідача- юридичну особу.

Окрім
того,  відмовляючи в задоволенні позовних
вимог щодо здійснення підприємством впродовж місяця перерахунку недонарахованої
зарплати та стягнення цієї суми за період з січня 2002 року до дня
звільнення,  суд першої інстанції дійшов
висновку про те,  що при встановленні у
січні 2002 року та в наступному застосуванні посадового окладу ОСОБА_1 за фахом
„гірничий майстер дільниці МДО" відсутні порушення,  і що цей оклад відповідає вимогам чинного
законодавства.

У
обгрунтування свого висновку суд послався на те,  що в період з січня 2002 р. до 3.11.2003 р.(
моменту звільнення позивача) на шахті ім.
Бажанова був чинним наказ Мінвуглепрому України № 345 від 21.08.2000 p.,
яким була рекомендована для виконання нова редакція
розділу 9 Доповнень та змін до Галузевої угоди у сфері нормування та оплати
праці.

Суд
послався також на те,  що на виконання
вказаного наказу на підставі наказу шахти № 655 від 29.06.2001 р. гірничому
майстру дільниці МДО ОСОБА_1 був призначений посадовий оклад 410 грн. з
1.07.2001 p.,  який відповідає схемі посадових окладів,  встановлених Додатком до розділу 9 Доповнень
та змін до Галузевої угоди,  та
вимогам  ст.  95 КЗпП України.

Тоді як
відповідно до Розмірів тарифних ставок (посадових окладів),  розрахованих виходячи з мінімальної
заробітної плати 140 грн. на місяць,
встановленої Законом України „ Про встановлення розміру мінімальної
заробітної плати на 2002 рік" від 13.12.2001 р. № 2896 -ПІ,  та коефіцієнтів співвідношень розмірів
тарифних ставок (посадових окладів),
передбачених умовами оплати праці розділу 9 Галузевої угоди від
3.07.2001 p.,  зареєстрованої
в Мінпраці та соціальної політики України 7.08.2001 р. (реєстраційний номер 71)
встановлено схему посадових окладів майстрів гірничих підземних дільниць І
групи 491-567 грн.

Відповідно
до Розмірів тарифних ставок (посадових окладів),  розрахованих виходячи з мінімальної
заробітної плати 165 грн. на місяць,
встановленої Законом України „ Про встановлення розміру мінімальної
заробітної плати на 2002 рік" від 13.12.2001 р. № 2896 -Ш встановлено
схему посадових окладів майстрів гірничих підземних дільниць І групи 579-668
грн.

Відповідно
до Розмірів тарифних ставок (посадових окладів),  розрахованих виходячи з мінімальної
заробітної плати 185 грн. на місяць,
встановленої Законом України „ Про встановлення розміру мінімальної
заробітної плати на 2003 рік" від 26.12.2002 р. № 372 -ІУ встановлено
схему посадових окладів майстрів гірничих підземних дільниць І групи 649-749.

Проте
суд дійшов висновку про те,  що посадовий
оклад ОСОБА_1 з 1.01.2003 р. склав 478 грн.,
що відповідає схемі посадових окладів.

При
розгляді справи встановлено,  що за
період роботи на шахті ОСОБА_1 неодноразово виконував обов'язки начальника
зміни виробничої служби,  посадові оклади
начальників змін у 2002 р. складали 512 грн.,
з урахуванням 10% газової надбавки.

Тоді як
відповідно до Розмірів тарифних ставок (посадових окладів),  розрахованих виходячи з мінімальної
заробітної плати 140 грн. на місяць,
встановленої Законом України „ Про встановлення розміру мінімальної
заробітної плати на 2002 рік" від 13.12.2001 р. № 2896 -Ш,  та коефіцієнтів співвідношень розмірів
тарифних ставок (посадових окладів),
передбачених умовами оплати праці розділу 9 Гадузевої угоди від
3.07.2001 p.,  зареєстрованої в Мінпраці та соціальної політики України
7.08.2001 р. (реєстраційний номер 71) встановлено схему посадових окладів
начальників дільниць підземних І групи 587-662 грн.

Відповідно
до Розмірів тарифних ставок (посадових окладів),  розрахованих виходячи з мінімальної
заробітної плати 165 грн. на місяць,
встановленої Законом України „ Про встановлення розміру мінімальної
заробітної плати на 2002 рік" від 13.12.2001 р. № 2896 -Ш встановлено
схему посадових окладів начальників дільниць підземних І групи 691-780 грн.

Відповідно
до Розмірів тарифних ставок (посадових окладів),  розрахованих виходячи з мінімальної
заробітної плати 185 грн. на місяць,
встановленої Законом України „ Про встановлення розміру мінімальної
заробітної плати на 2003 рік" від 26.12.2002 р. № 372 -ІУ встановлено
схему посадових окладів начальників дільниць підземних І групи 774-875грн.

Таким
чином,  наведені схеми посадових окладів
майстрів гірничих! підземних дільниць І групи та начальників дільниць підземних
І групи значно вище встановлених шахтою схем посадових окладів за оспорюваний
період.

Згідно
із  ст.
95 КЗпП України мінімальна заробітна плата- це законодавчо встановлений
розмір заробітної плати за просту,
некваліфіковану працю,  нижче
якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну,  погодинну норму праці (обсяг робіт).

До
мінімальної заробітної плати не включаються доплати за роботу,  у тому числі,
у важких,  шкідливих,  особливо шкідливих умовах праці,  на роботах з умовами підвищеного ризику для
здоров'я,  премії до ювілейних дат та
матеріальна допомога.

У
разі,  коли працівникові,  який виконав місячну (годинну) норму
праці,  нарахована заробітна плата нижче
законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної плати,  підприємство провадить доплату до її рівня.

Розмір   мінімальної
заробітної  плати  встановлюється   і
переглядається відповідно до статей 9 і 10 Закону України „Про оплату
праці". Мінімальна    заробітна    плата
є    державною    соціальною    гарантією,
обов'язковою   на   всій
території   України   для
підприємств,    установ,  організацій усіх форм власності і
господарювання та фізичних осіб.

Суд при
новому розгляді повинен перевірити,  чи є
спроможним посилання відповідача на вимоги
ст.  94 КЗпП України,  оскільки ця норма матеріального закону
регулює порядок формування заробітної плати,
у той час як позивач наполягає на тому,
що відповідачем порушено порядок формування тарифних ставок та посадових
окладів,  які повинні розраховуватися з
мінімальної заробітної плати,  яка є
основою для розрахунку заробітної плати,
тобто тільки її частини.

І
оскільки ця частина повинна формуватися,
виходячи з розміру мінімальної заробітної плати,  то і вона є мінімальною державною
гарантією,  а тому на неї поширюються
вимоги  ст.  95 КЗпП України,  відповідно до якої вона не може бути нижчою.

За таких
обставин є помилковим висновок суду,
який визнав обгрунтованим посилання відповідача на вимоги  ст.  94
КЗпП України і на можливість пов'язання вказаної мінімальної державної гарантії
з результатами господарської діяльності підприємств.

Якщо
суду необхідно провести судову бухгалтерську експертизу,  то слід роз'яснити сторонам можливість
заявления клопотання щодо її проведення або залучити спеціаліста-бухгалтера з
того підприємства,  чи з іншого з метою
визначення,  скільки було б нараховано
заробітної плати позивачеві,  якщо б
розміри його посадових окладів були приведені у відповідності до Галузевої
(регіональної) угоди.

Окрім
того,  суд відмовив в задоволенні
позовних вимог щодо стягнення одноразової допомоги за виходом на пенсію,  але не врахував вимог  ст.  16
КЗпП України.

Відповідно
до п. 12.15 Угоди по тарифам,  трудовим і
соціальним гарантіям між Мінвуглепромом і галузевими профспілками вугільної
промисловості передбачено право працівників на отримання одноразової допомоги в
розмірі тримісячного заробітку при виході на пенсію та при наявності стажу
роботи в галузі 20 і більше років.

Відмовляючи
в задоволенні цих вимог,  суд першої
інстанції послався на те,  що виплата
одноразової допомоги при виході на пенсію є додатковою соціальною гарантією і
може бути встановлена підприємством разом із іншими соціально-побутовими
пільгами у межах своїх повноважень та за рахунок власних коштів,  що передбачено вимогами  ст.
9-1 КЗпП України.

При
новому розгляді суду треба більш ретельно перевірити наявність підстав для
задоволення вказаних позовних вимог.

Відповідно
до вимог  ст.  237-1 КЗпП України відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі,  якщо порушення його законних прав призвели до
моральних страждань,

втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації свого життя.

За наведеним
та відповідно до вимог  ст.  237-1 КЗпП України,  що регламентує підстави відшкодування
моральної шкоди,  суду треба перевірити
вимоги щодо відшкодування цієї шкоди.

Керуючись  ст.
218,  п. 5 ч. 1  ст.
307,  п. 5 ч.1  ст.
311,  п. 2 ч. 1  ст.  314,   ст.
315 ЦПК України,  апеляційний суд,
-

ухвалив:

апеляційні
скарги ОСОБА_1 та його представника за довіреністю ОСОБА_4 задовольнити,  рішення Центрально- Міського районного суду
м.  Макіївки Донецької області від 6
червня 2007 року скасувати,  справу
направити на новий розгляд до суду першої інстанцій

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення,  може бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.