справа
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И

21 липня 2008 року

Рівненський районний суд
Рівненської області

в особі головуючої судді                         Кушнір Н.В.

при секретарі                               Данчук Л.А.

провівши
в залі суду в м.Рівному попередній розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним,

в с т а н о в и в:

У
поданій до суду заяві позивач просить визнати дійсним укладений між сторонами
договір купівлі-продажу № б/н від 04 січня 2007 року, визнати за ним право
власності на земельну ділянку площею 3.03 га для ведення особистого селянського
господарства, яка розміщена на території Великожитинської сільської ради
Рівненського району Рівненської області, зокрема 2.79 га ріллі в масиві 19-31 /
рілля / та 0.24 га кормових угідь в масиві № 31-460 / сінокіс /.

В
обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 04 січня 2007 року між
сторонами був укладений вказаний договір, згідно суттєвих умов якого відповідач
продав, а позивач купив вказану земельну ділянку, яка належить продавцю на
підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданого
на підставі рішення Рівненської районної державної адміністрації від 02 грудня
2007 року № 859, який зареєстровано 20 грудня 1996 року у Книзі реєстрації
сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 4485.

Проте, відповідачем порушено п.3.2.5 договору, а саме він не посвідчений
нотаріально.

Відповідно
до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно із ст.11 ЦК України підставами
виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Оскільки
правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, відповідно до
ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до
умов договору. Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від виконання умов
договору або зміна його умов не допускається.

Вважає,
що своїми діями відповідач ухиляється від виконання зобов'язання, що є
недопустимим. Крім того, згідно із ст.220 ЦК України у разі недодержання
сторонами вимоги нотаріального посвідчення договору такий договір є нікчемним.
Відповідно до ч.2 вказаної норми, якщо сторони домовились щодо усіх істотних
умов договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення,
суд може такий договір визнати дійсним.

Пунктом
3 Указу Президента України № 1529/99 від 03.12.1999 року встановлено, що
сертифікат на право на земельну частку (пай) є правовстановлюючим документом,
що засвідчує право володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеною
часткою. Отже, відповідач на час укладання договору купівлі-продажу № б/н від
04.01.2007 року був власником земельної ділянки і здійснював свої повноваження,
як власник майна на власний розсуд.

Згідно
до ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які
виникли з дня набрання ним чинності. Так, 19.12.2006 року було прийнято Закон
України, «Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо заборони продажу
земель сільськогосподарського призначення до прийняття відповідних законодавчих
актів». Проте, вказаний законодавчий акт набрав чинності з моменту його
оприлюднення, тобто з 13.01.2007 року, коли його було опубліковано в газеті
«Урядовий кур'єр» № 6 від 13.01.2007 року.

Сторони в попереднє судове засідання не з”явилися з невідомої суду
причини, хоча про місце та час його проведення повідомлялися заздалегідь та
належним чином, клопотань від них про відкладення справи не надходило. На думку
суду, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені,
не перешкоджає проведенню попереднього судового засідання. Згідно поданих до
суду заяв просять провести попередній розгляд справи у їх відсутність, позивач
позов підтримує повністю, відповідач позов визнає. Така сукупність обставин, на
думку суду, не є перешкодою для розгляду справи у їх відсутність, оскільки в
матеріалах справи достатньо доказів про правовідносини сторін і немає
необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, при цьому
з”ясування обставин справи проводиться на підставі доказів, про подання яких
було заявлено до і під час попереднього судового засідання.

Відповідно
до ч.1 ст.130 ЦПК України попереднє судове засідання проводиться з метою
з'ясування можливості врегулювання спору до судового розгляду або забезпечення
правильного та швидкого вирішення справи. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України
ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання
позову проводиться в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу.

Суд
зважає на позицію сторін, які не заперечують проти ухвалення судового рішення
при попередньому розгляді справи та вважає, що в матеріалах справи є достатньо
доказів, які дають можливість винести судове рішення при попередньому розгляді
справи.

Відповідачу
відомі та судом роз'яснені наслідки визнання позову.

На
думку суду, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб.

Таким
чином, є достатні підстави для прийняття визнання відповідачем позову.

На
підставі наведеного, ст.ст.5, 11, 202, 220, 525, 526 ЦК України, керуючись
ст.ст.57, 59, ч.ч.1, 4 ст.130, ст.ст.174, 213-215 ЦПК України, суд

в и р і
ш и в:

Позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним задоволити.

Визнати
договір купівлі-продажу земельної ділянки № б/н від 04 січня 2007 року між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1дійсним.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 3.03 га для ведення
особистого селянського господарства, яка розміщена на території
Великожитинської сільської ради Рівненського району Рівненської області,
зокрема 2.79 га ріллі в масиві 19-31 / рілля / та 0.24 га кормових угідь в
масиві № 31-460 / сінокіс /.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський
районний суд з поданням в 10-денний строк заяви про апеляційне оскарження з
наступним поданням в 20-денний строк апеляційної скарги після подачі цієї
заяви.

Рішення
може бути також оскаржене і без подання заяви про апеляційне оскарження у
випадку подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення
рішення.

У
випадку неподання заяви про апеляційне оскарження у 10-денний строк рішення
набуває законної сили після закінчення цього строку.

Якщо
буде подано заяву про апеляційне оскарження, але не подано в подальшому
апеляційну скаргу в 20-денний строк, то рішення набирає законну силу.

Суддя: