Справа №2-1746/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

03 листопада 2008р.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді
-   Кисельова В.К.

при секретарі                 - Голованець Н.Ю.

за участю представника позивача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування
недійсним, визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся з позовом  до ОСОБА_2 про
визнання договору дарування недійсним, визнання права власності. Позовні вимоги
обґрунтовані тим, що 27.04.2007 року між ОСОБА_3, який діяв  від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2,  був укладений договір дарування квартири
АДРЕСА_1, яка в цілому складається з дванадцяти житлових кімнат, загальною
площею - 210,7 кв.м, у тому числі житловою - 136,1 кв.м, в якій зазначені
72/1000 частин складає 15,21 кв.м загальної площі квартири АДРЕСА_1.

Однак фактично
між сторонами був укладений договір купівлі-продажу вищевказаної частини
квартири, згідно якого ОСОБА_2 повинний бути виплатити ОСОБА_1 суму в розмірі
10000 доларів США. Вищевказаний факт, підтверджується розпискою
відповідача.  Сторони домовились, що
позивач звільняє квартиру у місячний термін, а відповідача в цей же строк виплатить
йому 10000 доларів США. ОСОБА_2, після спливу передбаченого  терміну, не з'явився, та кошти не передав, а
позивач,  в свою чергу, ключі від
квартири не передав.

На
підставі викладеного, позивач просив визнати недійсним договір дарування від
27.04.2007р., укладений між ОСОБА_3, який діяв від імені ОСОБА_1, на підставі
довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Жмеринського районного
нотаріального округу Вінницької області,
ОСОБА_4 25.04.2007р., за реєстром НОМЕР_1 та ОСОБА_2, згідно якого
ОСОБА_1 подарував, а ОСОБА_2 прийняв у дарунок 72/1000 частини квартири
АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального
округу - ОСОБА_5, за реєстром НОМЕР_2. Крім того, позивач просив також,
визнати  що між ОСОБА_3, який діяв від
імені ОСОБА_1, на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом
Жмеринського районного нотаріального округу Вінницької області, ОСОБА_4
25.04.2007р., за реєстром НОМЕР_1 та ОСОБА_2 був укладений договір
купівлі-продажу 72/1000 частини квартири АДРЕСА_1 та визнати вищевказаний
договір -недійсним.

В
процесі розгляду справи позивач доповнив позовні вимоги та просив визнати за
ним право власності ОСОБА_1 право власності на 72/1000 частини квартири
АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги
підтримав.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд
справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

За згодою представника позивача суд розглядає справу у
порядку заочного провадження.

Приватний нотаріус ОСОБА_5 в судове засідання не
з'явилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення
представника позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на
підставі фактів, встановлених в судовому засіданні.

Так
судом встановлено, що  27.04.2007р., між
ОСОБА_3, який діяв від імені ОСОБА_1, на підставі довіреності, посвідченої
приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу Вінницької області, ОСОБА_4 25.04.2007р.,
за реєстром НОМЕР_1 та ОСОБА_2, був укладений договір дарування,  згідно якого ОСОБА_1 подарував, а ОСОБА_2
прийняв у дарунок 72/1000 частини квартири АДРЕСА_1, посвідчений        приватним   нотаріусом
Одеського міського нотаріального округу - ОСОБА_5, за реєстром НОМЕР_2.

Судом
встановлено, що між сторонами був фактично укладений договір купівлі-продажу
нерухомого майна, а не договір дарування.

Так, в
матеріалах справи є розписка ОСОБА_2 про те, що зобов'язується виплатити
ОСОБА_1 суму у розмірі 10000 доларів США у термін до 27.05.2007р. за придбану
ним кімнату у комунальній квартирі, жилою площею 10.7 кв.м., за адресою:  АДРЕСА_1.

За
твердження представника позивача, відповідач
вищевказану суму так і не передав.

Таким
чином, договір дарування, укладений між сторонами повинній був визнаний недійсним,
як удаваний. Вищевказаний висновок суду ґрунтується на підставі  наступних норм законодавства.

Так,  відповідно до п. 5 ст. 203 ЦК України,
правочин має бути спрямований на реальне настання правових  наслідків, що обумовлені ним.

Згідно
ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є  недодержання
в  момент вчинення  правочину
стороною  (сторонами) вимог,  які встановлені  частинами першою - третьою,  п'ятою та
шостою  статті  203
цього  Кодексу.

Стаття
235 ЦК України визначає, що удаваним є правочин, який вчинено сторонами для
приховання  іншого правочину, який вони
насправді вчинили.  Якщо буде
встановлено,  що правочин був вчинений
сторонами  для  приховання
іншого  правочину,  який вони насправді вчинили,  відносини
сторін  регулюються  правилами
щодо  правочину,   який
сторони насправді вчинили.

Однак суд вважає, що укладений між сторонами договір
купівлі-продажу також необхідно визнати недійсним..

Так, згідно п. 14 Постанови Пленуму ВСУ № 3
від 28.04.1978 р. „Про судову практику про визнання угод недійсними”, ВСУ
вважає, що встановивши,  що  угода
укладена  з метою приховати іншу  угоду,
суд відповідно  до  ч.2
ст.58  ЦК  визнає,
що  сторонами  укладена та угода, яку вони дійсно мали на
увазі.  У тому  разі,
коли  така  угода
суперечить  законові,   суд
постановляє  рішення  про
визнання  недійсною укладеної
сторонами  угоди із застосуванням  наслідків,
передбачених  для  недійсності

угоди, яку вони мали на
увазі.

Так, ст. 655 ЦК України встановлено, що за  договором
купівлі-продажу  одна  сторона
(продавець)  передає або зобов'язується  передати
майно  (товар)  у
власність

другій стороні
(покупцеві),  а покупець приймає або
зобов'язується

прийняти майно (товар)
і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір   купівлі-продажу   земельної
ділянки,   єдиного  майнового
комплексу,  житлового  будинку
(квартири)  або  іншого

нерухомого  майна
укладається  у  письмовій
формі   і   підлягає
нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Статтею 218 ЦК України,  встановлено, що  недодержання
сторонами  письмової  форми
правочину,  яка  встановлена
законом,  не  має
наслідком  його недійсність,  крім

випадків, встановлених
законом.

Пунктом 4 ст. 203 ЦК України встановлено, що  правочин має вчинятися у формі, встановленій
законом.

Таким чином, договір купівлі-продажу квартири повинний
вчинятись у нотаріальній формі, а також він підлягає нотаріальному посвідченню
та державній реєстрації.

Однак, фактично укладений між сторонам договір
купівлі-продажу не був укладений у належній формі та посвідчений нотаріально, а
тому він також підлягає визнанню недійсним на підставі п. 4 ст. 203, 218 ЦК
України.

Крім того, позивач мав право власності на 72/1000
частин квартири, а тому при укладенні договору купівлі-продажу було порушено
право інших співвласників щодо переважного право купівлі частки у праві
спільної часткової власності, передбачене ст..362 ЦК України.

У відповідності до
п. 2 ст. 216 ЦК України у разі
недійсності  правочину  кожна
із  сторін зобов'язана  повернути другій  стороні
в  натурі  все,
що  вона  одержала
на

виконання   цього
правочину.

Таким чином, ОСОБА_2 повинний повернути ОСОБА_1 у
власність 72/1000 частини квартири АДРЕСА_1.

В зв'язку  з чим,
позовні вимоги про визнання права власності за ОСОБА_1 право власності на  вищевказана частину квартири підлягають
задоволенню.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 203,215,216, 218,235, 655,657,  ЦК України, ст. ст. 10, 11, 209, 212-215,
224-226   ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
договору дарування недійсним, визнання права власності - задовольнити.

2.
Визнати договір дарування від 27.04.2007р., укладений між
ОСОБА_3, який діяв від імені ОСОБА_1, на підставі довіреності, посвідченої
приватним нотаріусом Жмеринського районного нотаріального округу Вінницької області, ОСОБА_4 25.04.2007р.,
за реєстром НОМЕР_1 та ОСОБА_2, згідно якого ОСОБА_1 подарував, а
ОСОБА_2 прийняв у дарунок 72/1000 частини квартири АДРЕСА_1, посвідчений
приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - ОСОБА_5, за
реєстром НОМЕР_2 - недійсним, як удаваний.

3.
Визнати, що між ОСОБА_3, який діяв від імені ОСОБА_1, на
підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Жмеринського районного
нотаріального округу Вінницької області, ОСОБА_4 25.04.2007р., за реєстром
НОМЕР_1 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу 72/1000 частини
квартири АДРЕСА_1 та визнати вищевказаний договір -недійсним.

4.  Визнати за ОСОБА_1
право власності на 72/1000 частини квартири АДРЕСА_1.

Заочне рішення
може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення суду
може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через Суворовський
районний суд м. Одеси шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження рішення суду і поданням після цього
протягом двадцяти днів апеляційної скарги, або в порядку п. 4 ст. 295 ЦПК
України.

Суддя: