Справа № 2-162/ 08
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2008 року Сосницький
районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Смаль І. А.

при секретарі - Шуляр І.В.,

за участю  сторін, розглянувши у
відкритому  судовому засіданні в смт.
Сосниця  цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6про визнання осіб
такими, що втратили право на користування житловим приміщенням у зв'язку з
переїздом на інше постійне місце проживання ,-

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1звернулась
до суду із позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6про
визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням у
зв'язку з переїздом на інше постійне місце проживання мотивуючи  позовні вимоги тим, що вона є власником
будинку  в смт.Сосниця,АДРЕСА_1, в якому
до травня 2007 року проживали й були прописані відповідачі, які жодного разу
після переїзду в інше місце проживання не з'являлися в її будинку за адресою
смт.Сосниця,АДРЕСА_1.

В судовому засіданні  позивачка  ОСОБА_1підтримала позовні вимоги і просила
суд визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням
за адресою смт.СосницяАДРЕСА_1, в своїх поясненнях позивачка посилалась на
обставини викладені  позовній заяві. Крім
того пояснила, що відповідачі в 2001 році приїхали в Україну. Її рідний брат
разом з сім»єю проживали у належному їй будинку
по АДРЕСА_1в смт.Сосниця біля трьох місяців. Потім сім»я відповідачів
переїхала до будинку по АДРЕСА_2,а потім до
травня 2007 року вони  проживали в
будинку по АДРЕСА_3. З травня 2007 року вони проживають в будинку по АДРЕСА_4 в
смт.Сосниця, який вирішили купити. Таким чином ,відповідачі взагалі не
проживають в спірному будинку з 2001 року . Крім того у відповідачки ОСОБА_2. є
рідна сестра ,яка мешкає в смт.Сосниця і має власний будинок і має можливість
їх прописати в цьому будинку.

Відповідачка ОСОБА_1 позовні вимоги не визнала та пояснила, що в березні
2001 року вона з чоловіком та дітьми приїхала в Україну і до серпня 2001
року  вони проживали за адресою
смт.Сосниця,АДРЕСА_1(в сестри  чоловіка
). Потім в зв»язку з неможливістю проживання (через постійні сварки) вони
переїхали  в будинок на АДРЕСА_2. З 2007
року вона з дітьми проживає за адресою смт.Сосниця,АДРЕСА_4. Її сестра,ОСОБА_7
дійсно має власний будинок поАДРЕСА_5 в смт.Сосниця. Але сестра не може їх
прописати ,тому що в неї своя сім»я.

Відповідачка ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала та пояснила, що  вона проживає за адресою
смт.Сосниця,АДРЕСА_4,а прописана в будинку позивачки. Вона не визнає позов
тому, що не має  можливості
зареєструватися в іншому місці. Відсутність реєстрації перешкоджатиме здійсненню
підприємницької діяльності. В будинку позивачки вони не проживають з 2001 року.
Вони мали намір придбати будинок ,де на даний час проживають,але виникли
труднощі з оформленням.

Відповідачка ОСОБА_4  пояснила, що
позовні вимоги не визнає, тому що не має можливості зареєструватися за іншою
адресою. Вона не заперечує той факт ,що за спірною адресою вони не проживають з
2001 року.

Відповідач ОСОБА_5 позовні вимоги не визнав та пояснив, що не має
можливості зареєструватися за адресою свого проживання. Він  не заперечує той факт ,що в будинку по
АДРЕСА_1в смт.Сосниця  вони не проживають
з 2001 року.

Відповідач ОСОБА_6 позовні вимоги не визнав та пояснив, що він проживає за
адресою АДРЕСА_4 в смт.Сосниця з 2007 року. Він зареєстрований по АДРЕСА_1в
смт.Сосниця, хоча там і не проживає з 2001 року. Він не має можливості
зареєструватися за іншою адресою.

Суд заслухавши доводи  сторін, покази
свідків  ОСОБА_8,ОСОБА_9, а також
дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити, оскільки
позовні вимоги і посилання позивача знайшли своє підтвердження в судовому
засіданні.

В судовому засіданні встановлено, що
позивачка ОСОБА_1. є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою
смт.Сосниця, АДРЕСА_1,що підтверджується
договором дарування, посвідченим Сосницькою державною нотаріальною
конторою  22 лютого 2006 року.

Позивачка в судовому засіданні  пояснила, що відповідачі не проживають в
зазначеному житловому будинку з  2001
року. Дані пояснення позивачки підтверджуються також  показами свідків і крім того не заперечуються
відповідачами.

Так, свідок  ОСОБА_8пояснила,що вона проживає по сусідству
з позивачкою і їй відомо,що сім»я відповідачів приїхали в Україну в 2001 році і
вони проживали в будинку позивача два-три
місяці. Потім проживали по АДРЕСА_2,а потім доглядали за жінкою і
проживали у неї в будинку.

Свідок ОСОБА_9 показала, що в  2001
році брат позивачки із сім»єю приїхав в Україну і вони проживали у будинку
позивачки місяців три. Більше вони в цьому будинку не проживали.

Відповідно до вимог ч.2 ст.167 Житлового кодексу України у разі вибуття
наймача та членів його сім»ї на постійне проживання до іншого населеного пункту
або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункту договір найму жилого
приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення
вибуває не вся сім»я ,то договір найму жилого приміщення не розривається, а
член сім»,який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня
вибуття.

Відповідачі в судовому засіданні не заперечували той факт, що вони не
проживають у спірному будинку з 2001 році, але пояснюють ,що проживають в
іншому будинку не на постійній основі, оскільки не мають можливості
зареєструватися за місцем свого проживання.

Але відповідно
до  вимог
ч.1 ст. 71   Житлового кодексу
України при тимчасовій відсутності наймача, або членів його сім”ї за ними
зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно ст. 72 Житлового кодексу
України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в
судовому порядку.

В судовому засіданні встановлено, що
з 2001 року  відповідачі не проживають в будинку за адресою
смт.Сосниця АДРЕСА_1, а тому втратили право на користування цим житлом.

Відповідно до ст..88 ЦПК України
стороні  ,на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

За таких обставин необхідно стягнути з
відповідачів в солідарному порядку на користь позивачки, понесені  нею витрати по сплаті державного мита в сумі
8,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 7,50 грн.

Враховуючи
вищевикладене та керуючись  ст..ст. 71,
72, 167 Житлового кодексу України ,
Постановою Пленуму Верховного Суду України  від 12 квітня 1985 р. N 2 "Про деякі
питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України,
ст.   215
ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6про визнання осіб такими, що
втратили право на користування житловим приміщенням у зв'язку з переїздом на
інше постійне місце проживання задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 такими, що втратили право на користування жилим приміщенням що
знаходиться за адресою смт.Сосниця вул.Грушевського 12.

Стягнути  в солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6на користь ОСОБА_1 8,50 грн. в рахунок відшкодування
витрат по сплаті державного мита та 7,50 грн. по сплаті витрат на
інформаційно-технічне забезпечення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного
суду Чернігівської області. Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може
бути подано до апеляційного суду Чернігівської області через Сосницький
районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду
Чернігівської області через Сосницький районний суд протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий :