РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ                      Справа № 2-244/08

11 листопада 2008 року
Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого-судді            Хоролець В.В.

при
секретарі                      Костенко
Л.О.

з участю
адвоката              ОСОБА_7.

позивача                           ОСОБА_1

представника
відповідача Сергієнка М.П.

третьої
особи                      ОСОБА_2.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської
області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного
товариства «Санаторій «Псьол», третя особа ОСОБА_2 про скасування наказу про
звільнення, стягнення втраченого заробітку за час вимушеного прогулу,
поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

З позову ОСОБА_1 вбачається, що
згідно наказу №67 від 05.06.1990 року вона прийнята на роботу на посаду
лікаря-стоматолога Міжгосподарського санаторію «Псьол», яке в подальшому було
перейменоване в відкрите акціонерне товариство «Санаторій «Псьол». Наказом від
08.05.2008 року по ВАТ «Санаторій «Псьол» №54 її звільнено з роботи за прогул
без поважних причин на підставі п.4 ст.40 КЗпП України, який вона вважає
незаконним та безпідставним, виходячи з наступного.

Позивачка ОСОБА_1 зазначає, що 30.04.2008
року о 8 год. 30 хв. вона власноручно написала заяву про надання їй відпустки
без збереження заробітної плати на робочі дні 30.04.2008 року та 03.05.2008
року. Дану заяву вона написала у відділі кадрів у присутності начальника
відділу кадрів ОСОБА_4., після цього віддала заяву в приймальню секретарю
ОСОБА_3 в присутності свідків. Потім вона звернулася до начальника по медичній
частині санаторію з метою уточнити її графік роботи після виходу з тарифної
відпустки на травень місяць 2008 року, який порадив ОСОБА_1звернутися до гр-ки
ОСОБА_5, яка особисто, як вказує позивачка, пішла до голови правління
товариства ОСОБА_2. щоб уточнити, чи буде надана ОСОБА_1відпустка без
збереження заробітної плати на 30.04.2008 року та 03.05.2008 року.
Повернувшись, ОСОБА_5 їй повідомила, що ОСОБА_2. погодився надати їй відпустку
на вказані робочі дні і що до роботи необхідно приступити 05.05.2008 року. Як
вказує позивачка, знаючи, що голова правління дав згоду на надання їй відпустки
без збереження заробітної плати та що її заява з цього питання знаходиться в
приймальні у секретаря, яка повинна надати її ОСОБА_2. для накладення
резолюції, вона пішла у відпустку.

ОСОБА_1 вказує, що 05.05.2008 року вона
приступила до роботи, а наступного дня о 09 год. 30 хв. начальник відділу
кадрів ОСОБА_4. повідомила її, що її викликає голова правління ВАТ «Санаторій
«Псьол» ОСОБА_2. з журналом прийому стоматологічних хворих. Перебуваючи в
кабінеті голови правління ОСОБА_2., де був також його син ОСОБА_6., голова
правління із застосуванням фізичної сили забрав у неї журнал прийому
стоматологічних хворих  і повідомив їй,
що вона звільнена з роботи. 07.05.2008 року після закінчення її робочого дня о
10 год. відбулося засідання профспілкового комітету, на якому було прийнято
рішення про надання згоди на її звільнення. 08.05.2008 року по закінченню її
робочого дня вона отримала копію наказу про звільнення та трудову книжку із
записом про звільнення.

Вказує, що в її діях відсутнє будь-яке
порушення трудової дисципліни, так як нею була подана заява про надання
відпустки без збереження заробітної плати та попередньо отримана згода голови
правління щодо її надання, тому вважає, що вона з поважних причин була відсутня
на роботі 30.04.2008 року та 03.05.2008 року. Вважає, що ВАТ «Санаторій «Псьол»
допустило порушення вимог законодавства, при її звільненні не враховано, що
вона скористалася свої правом на подання заяви про надання відпустки без
збереження заробітної плати, те, що вона була відсутня на роботі з поважних
причин.

Також ОСОБА_1 вказує, що дійсною
причиною її звільнення став не начебто прогул з її боку, а те, що вона, як
власник частини акцій ВАТ «Санаторій «Псьол» на вимоги голови правління
відмовилася продати йому акції за встановленою ним ціною, що потягло за собою
тиск на неї з боку ОСОБА_2., який 08.6.2007 року та 18.12.2007 року притягнув
її до дисциплінарної відповідальності, крім цього, вживав інші дискримінаційні
дії щодо неї і звільнив її як небажаного йому працівника.

Посилаючись на вищевикладені обставини
та на те, що за час її роботи скарг та нарікань від хворих з приводу її роботи
не було, вона працювала сумлінно, її заробітна плата була реальним джерелом до
існування, оскільки пенсія не дає їй можливості нормально проживати, а
звільненням їй заподіяно моральну шкоду, позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ВАТ «Санаторій «Псьол» і просила суд постановити рішення, яким
скасувати як незаконний та безпідставний наказ ВАТ «Санаторій «Псьол» від 08.05.2008
року за №54, поновити її на роботу на посаді лікаря-стоматолога ВАТ «Санаторій
«Псьол» з дати рішення суду, стягнути з ВАТ «Санаторій «Псьол» втрачений
середньомісячний заробіток за час її вимушеного прогулу з часу її звільнення до
моменту поновлення на займаній посаді в розмірі 417 грн.56 коп. та 2000 грн.
заподіяної моральної шкоди. Просила вирішити питання стягнення судових витрат
та допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення її на
роботі та виплати середньомісячного заробітку за один місяць вимушеного
прогулу.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
заявлений позов підтримала в повному обсязі, в своїх поясненнях посилалась на
обставини, що викладені в ньому і просила суд скасувати як незаконний та
безпідставний наказ ВАТ «Санаторій «Псьол» від 08.05.2008 року за №54 про її
звільнення за п.4 ст.40 КЗпП України, поновити її на роботі на посаду
лікаря-стоматолога ВАТ «Санаторій «Псьол» з дати рішення суду, стягнути з ВАТ
«Санаторій «Псьол» втрачений середньомісячний заробіток за час її вимушеного
прогулу з часу її звільнення до моменту поновлення на займаній посаді в розмірі
417 грн.56 коп. та 2000 грн. заподіяної моральної шкоди. Просила стягнути з
відповідача судові витрати та допустити до негайного виконання рішення суду в
частині поновлення її на роботі та виплати середньомісячного заробітку за один
місяць вимушеного прогулу.

Представник відповідача по справі ВАТ
«Санаторій «Псьол» Сергієнко М.П. позов ОСОБА_1 не визнав, в своїх поясненнях
посилався на те, що ОСОБА_1 письмову заяву голові правління ОСОБА_2. про
надання їй відпустки без збереження заробітної плати на 30.04.2008 року та на
03.05.2008 року не подавала, на реєстрації така заява не надходила, свою
відсутність на роботі в ці дні не погоджувала з головою правління, в зв'язку з
чим допустила прогул без поважних причин. Вважає, що процедура звільнення
ОСОБА_1 проведена згідно з вимогами КЗпП України і її звільнення є правомірним.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просив суд відмовити.

Третя особа на стороні відповідача
ОСОБА_2. в судовому засіданні позов ОСОБА_1 не визнав і суду пояснив, що до
нього не надходила письмова заява ОСОБА_1 про надання їй відпустки без
збереження заробітної плати на 30.04.2008 року та 03.05.2008 року, вона з ним
не погоджувала відсутність на роботі у вказані дні. Після першотравневих свят
до нього надійшла доповідна старшої медичної сестри про те, що лікар-стоматолог
ОСОБА_1 була відсутня без поважних причин на роботі 30.04.2008 року та
03.05.2008 року. Він вніс подання до профспілкового комітету про звільнення
ОСОБА_1, який дав згоду на її звільнення за п.4 ст. 40 КЗпП України. Також
пояснив, що ОСОБА_1 є мінорітарним акціонером товариства і будь-якого тиску
щодо незначної кількості належних їй акцій він не вчиняв. В задоволенні позову
ОСОБА_1 просив відмовити.

Суд, заслухавши пояснення позивачки
ОСОБА_1, міркування її представника адвоката ОСОБА_7., пояснення представника
відповідача Сергієнка М.П., третьої особи ОСОБА_2., показання свідків ОСОБА_5,
ОСОБА_3, ОСОБА_4., ОСОБА_8., ОСОБА_9., ОСОБА_10, дослідивши письмові докази по
справі, надані особами, що беруть участь у справі на засадах змагальності та
диспозитивності, вивчивши та проаналізувавши журнал прийому хворих
стоматологічного кабінету, журнали обліку вхідної та вихідної кореспонденції
ВАТ «Санаторій «Псьол», журнал реєстрації заяв співробітників санаторію за 2008
рік та журнал наказів з основної діяльності та особового складу ВАТ «Санаторій
«Псьол» за 2008 рік та всі докази в їх сукупності і давши їм належну оцінку,
приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до відкритого
акціонерного товариства «Санаторій «Псьол» про скасування наказу про
звільнення, стягнення втраченого заробітку за вимушений прогул, поновлення на
роботі та стягнення моральної шкоди необхідно відмовити, виходячи з таких
підстав.

У відповідності до ст. 43 Конституції
України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя
працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Судом встановлено, що згідно наказу
№67 від 05.06.1990 року ОСОБА_1 прийнята по переводу на посаду
лікаря-стоматолога міжгосподарського санаторію «Псьол» (а.с.5,94), про що
зазначено в трудовій книжці ОСОБА_1 Міжгосподарський санаторій «Псьол» перейменовано
у ВАТ «Санаторій «Псьол» згідно розпорядження голови Великобагачанської
районної державної адміністрації №443 від 06.11.2000 року (а.с.5).

ВАТ «Санаторій «Псьол» є юридичною
особою, голова правління якого є вищою посадовою особою товариства і має право
наймати та звільняти співробітників товариства (а.с.71,72,73-93). Головою
правління ВАТ «Санаторій «Псьол» є ОСОБА_2. (а.с.164) і це не оспорюється
позивачкою по справі.

Наказом №54 від 08.05.2008 року голови
правління ВАТ «Санаторій «Псьол» ОСОБА_2., ОСОБА_1 звільнена з роботи за прогул
без поважних причин за п.4 ст. 40 КЗпП України, що відображено і в трудовій
книжці працівника-позивача ОСОБА_1
(а.с.5,28).

03.05.2008 року старша медична сестра
ВАТ «Санаторій «Псьол» ОСОБА_8. звернулась до голови правління товариства з
доповідною про те, що лікар-стоматолог ОСОБА_1 була відсутня на робочому місці
без поважних причин 30.04.2008 року та 03.05.2008 року (а.с.31). На цій
доповідній мається резолюція голови правління про взяття пояснення по суті
доповідної.

З акту від 05.05.2008 року за
підписами ОСОБА_4., ОСОБА_8. та ОСОБА_5 вбачається, що вони підтвердили
відсутність ОСОБА_1 на роботі 30.04.2008 року та 03.05.2008 року, записів в
журналі реєстрації хворих не має, надати письмове пояснення своєї відсутності
на роботі у вказані дні ОСОБА_1 відмовилась (а.с.32).

Голова правління ВАТ «Санаторій
«Псьол» ОСОБА_2. звернувся до профспілкового комітету товариства з
обґрунтуванням порушення трудової дисципліни ОСОБА_1 про відсутність без
поважних причин на робочому місці в робочі дні 30.04.2008 року та 03.05.2008
року та просив надати згоду на її звільнення з роботи на підставі п.4 ст.40
КЗпП України (а.с.95).

З протоколу №2 засідання профспілкового
комітету ВАТ «Санаторій «Псьол» від 07.05.2008 року з участю членів профкому та
запрошених осіб ОСОБА_2. та ОСОБА_1 вбачається, що профспілковий комітет
товариства дав згоду на звільнення лікаря-стоматолога ОСОБА_1 за п.4 ст.40 КЗпП
України з 08.05.2008 року (а.с.29-30).

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими
відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у
справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, виникає спір.

Статтею 139 КЗпП України визначено, що
працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати
розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової та
технологічної дисципліни.

Як вбачається з пояснень позивача
ОСОБА_1 в судовому засіданні 17.09.2008 року, які вона давала на запитання
представника відповідача, вона заяву про надання їй відпустки без збереження
заробітної плати на робочі дні 30.04.2008 року та 03.05.2008 року не
реєструвала в секретаря голови правління ОСОБА_3, особисто з головою правління
товаристваОСОБА_2 не погоджувала цього питання, про те, чи був виданий наказ
про надання їй даної відпустки на вказані робочі дні їй не було відомо.

З табелів обліку використання
робочого часу ВАТ «Санаторій «Псьол» за квітень та травень місяць 2008 року, що
затверджені головою правління товаристваОСОБА_2 вбачається, що лікар-стоматолог
ОСОБА_1 в робочі дні 30.04.2008 року та 03.05.2008 року була відсутня на роботі
(а.с.49-50).

При огляді в судовому засіданні
журналу прийому хворих стоматологічного кабінету вбачається, що
лікар-стоматолог ОСОБА_1 в робочі дні 30.04.2008 року та 03.05.2008 року  не проводила прийом відпочиваючих і записи в
ці дні в журналі відсутні. При огляді журналів обліку вхідної та вихідної
кореспонденції ВАТ «Санаторій «Псьол», журналу реєстрації заяв співробітників
санаторію за 2008 рік та журналу наказів з основної діяльності та особового
складу ВАТ «Санаторій «Псьол» за 2008 рік вбачається, що в реєстрації заяв
працівників товариства заява ОСОБА_1 про надання їй відпустки без збереження
заробітної плати на робочі дні 30.04.2008 року та 03.05.23008 року в датах
подачі 30.04.2008 року не зареєстрована, будь-які виправлення, дописки тощо
щодо прізвищ працівників відсутні (витяг з журналу реєстрації заяв працівників
за 2008 рік приєднаний до матеріалів справи а.с.51-52).

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні
пояснила, що 30.04.2008 року зранку вона бачила лікаря-стоматолога ОСОБА_1.,
яка ходила по коридору, однак ОСОБА_1 їй не давала письмову заяву про надання
їй відпустки без збереження заробітної плати на робочі дні 30.04.2008 р. та
03.05.2008 року. На робочому столі в цей день письмової заяви ОСОБА_1 вона теж
не бачила.

Свідок ОСОБА_4. пояснила, що в її
присутності у відділі кадрів ОСОБА_1 30.04.2008 року не писала заяву про
надання їй відпустки без збереження заробітної плати на робочі дні 30.04.та
03.05.2008 року, хоча в усній бесіді вона ОСОБА_1пояснила, що таку заяву
необхідно подати у відділ кадрів з резолюцією голови правління про погодження
такої заяви для видачі відповідного наказу. Через деякий час вона бачила
ОСОБА_1., яка носила в руках якийсь папір, однак вона їй не подавала письмової
заяви про відпустку без збереження заробітної плати на вказані робочі дні і
наказ про це не видавався.

З показань свідка ОСОБА_5 вбачається,
що вона з головою правління ВАТ «Санаторій «Псьол»ОСОБА_2 30.04.2008 року
обговорювала питання роботи ОСОБА_1 після травневих свят. Однак вона не
погоджувала з ним відпустку ОСОБА_1 без збереження заробітної плати на робочі
дні 30.04.та 03.05.2008 року. В цей день ОСОБА_1 до неї як виконуючої обов'язки
начальника медичної частини санаторію з заявою про надання відпустки без
збереження заробітної плати на 30.04. та 03.05.2008 року не підходила.

Свідок ОСОБА_8. пояснила, що до неї,
як старшої медичної сестри 30.04.2008 року почали звертатися відпочиваючі про
те, що не працює стоматологічний кабінет. В цей день ОСОБА_1 на роботі не було.
Після 10 години вона почала до неї телефонувати, оскільки припускала, що вона
могла захворіти або бути відсутня з поважних причин. Однак телефонний номер
ОСОБА_1 не відповідав. 03.05.2008 року ОСОБА_1 також на роботі не було. Вона
написала доповідну голові правління про відсутність лікаря-стоматолога ОСОБА_1
на роботі 30.04. та 03.05.2008 року. На звернення до ОСОБА_1 дати пояснення по
суті відсутності на роботі в ці дні вона відповіла відмовою.

Суд, проаналізувавши пояснення цих
свідків-працівників ВАТ «Санаторій «Псьол», які допитувалися за клопотанням
сторони позивача, приймає їх до уваги, так як вони узгоджуються як між собою,
так і з іншими матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні в їх
сукупності, в тому числі із поясненнями самої позивачки ОСОБА_1, які вона дала
на запитання представника відповідача Сергієнка М.П. в судовому засіданні
17.09.2008 року. Підстав для будь-якого тиску на даних свідків, що є
працівниками відповідача не встановлено. Крім цього, дані особи попереджені
судом про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України та приведені
до присяги.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_10 пояснив, що 30.04.2008 року бачив ОСОБА_1., яка в руках тримала
папірець, однак чи було щось на ньому написано він не знає. Не бачив того, щоб
ОСОБА_1 клала в приймальні голови правління на стіл заяву або інші які-небудь
папери.

Суд приймає до уваги протокол №2
засідання профспілкового комітету ВАТ «Санаторій «Псьол» від 07.05.2008 року,
оскільки обставини, що в ньому викладені узгоджуються з поясненнями свідків
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_8. та матеріалами справи в їх сукупності. Згода на
звільнення ОСОБА_1 з роботи за п.4 ст.40 КЗпП України надана повноважним
профспілковим органом.

Суд проаналізував і критично оцінює
надане позивачем ОСОБА_1 в судовому засіданні 10.11.2008 року її письмове
звернення в профспілковий комітет ВАТ «Санаторій «Псьол», оскільки обставини,
що в ньому викладені не узгоджуються в своїй сукупності з дослідженими доказами
по справі, крім цього, на зверненні відсутні будь-які докази його подання
товариству чи профспілковому комітету 07.05.2008 року та відповідна реєстрація
(а.с.158-159).

Що стосується посилання позивача
ОСОБА_1 на звільнення її з роботи як небажаного працівника в зв'язку з її
відмовою продати частину акції ВАТ «Санаторій «Псьол» ОСОБА_2., то суд
встановлює, що ОСОБА_1 дійсно є одним із багатьох засновників-фізичних осіб ВАТ
«Санаторій «Псьол» (а.с.77-81), однак приходить до висновку, що вона не надала
доказів будь-якого тиску або протиправних дій щодо неї з боку голови правління
товариства ОСОБА_2., пов'язаного з володінням нею частиною акцій даного
товариства.  Наявність у неї
дисциплінарних стягнень - доган 08.06.2007 року та 18.12.2007 року  не пов'язується з володінням нею акціями
товариства (а.с.36-37), до того ж ОСОБА_1 накладені на неї стягнення за
порушення трудової дисципліни не оскаржувала у встановленому законом порядку,
що не заперечувала в судовому засіданні. При цьому суд не пов'язує накладені
стягнення у виді доган на ОСОБА_1. з її звільненням 08.05.2008 року на
підставах п.4 ст.40 КЗпП України.

Будь-яких доказів того, що 06.05.2008
року голова правління ВАТ «Санаторій «Псьол» ОСОБА_2. та його син ОСОБА_6.
застосовували фізичну силу щодо ОСОБА_1 позивачкою не подано.

З урахуванням вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що позивачка ОСОБА_1 не подала суду доказів на
підтвердження своїх позовних вимог. Тому з цих підстав в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 до ВАТ «Санаторій «Псьол» про про скасування наказу про
звільнення, стягнення втраченого заробітку за вимушений прогул, поновлення на
роботі та стягнення моральної шкоди належить відмовити.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 43 Конституції України, п.4 ст.40, ст.ст. 139,232,233 КЗпП України,
ст.ст.3,10,11,57,60,79,88,212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш
и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до відкритого
акціонерного товариства «Санаторій «Псьол», третя особа ОСОБА_2 про скасування
як незаконного та безпідставного наказу ВАТ «Санаторій «Псьол» від 08 травня 2008
року №54 про звільнення ОСОБА_1 за п.4 ст.40 КЗпП України, поновлення ОСОБА_1
на роботі на посаді лікаря-стоматолога ВАТ «Санаторій «Псьол», стягнення
втраченого середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди - в і д м о в и т и.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути
подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга до
апеляційного суду Полтавської області
може бути подана протягом двадцяти днів після  подання заяви на апеляційне оскарження.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви на  апеляційне оскарження, якщо заяву на
апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву на апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не подана у встановлений строк, рішення суду
набирає чинності після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після
розгляду  справи апеляційним судом.

Суддя