Справа N 22 ц 9 - 2008 року.                                 Головуючий 1 інстанції Жосан В.М.
- 34.                                        Доповідач
апеляційної інстанції Лисенко
УХВАЛА.

14 січня 2008 року.                                                                                м.  Миколаїв.

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської
області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів:
Колосовського СЮ. та Кутової Т.З,

із секретарем
судового засідання Варміш О.С. ,

за участі:

позивачки
ОСОБА_1,

її представника ОСОБА_2,

представника
відповідача ОСОБА_3,  у відкритому
судовому засіданні за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3
переглянула рішення місцевого Ленінського районного суду м.  Миколаєва від 3 грудня 2003
року,  ухваленого в цивільній справі
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про виділ частки із спільного майна,  визнання права власності та виселення.

Заслухавши
доповідь судді,  пояснення осіб,  які беруть участь у справі і з'явилися у дане
судове засідання,  перевіривши в межах
оскарження обставини й докази ,
-

установила:

14 травня 2003 року ОСОБА_1
пред'явила позов до ОСОБА_4 про припинення на її користь права відповідача на
належну тому частку в квартирі АДРЕСА_1 і його
виселення з житла.

Вимоги
обгруновувала тим,  що за актом
приватизації вона,  відповідач та двоє їх
неповнолітніх дітей є співвласниками названої квартири.

Проте,  через неналежну поведінку відповідача в
сім'ї,  спільне проживання з ним у
квартирі стало неможливим.

Посилаючись на
вказане,  просила позов задовольнити.

У
подальшому на вимозі про виселення не наполягала,  оскільки на час звернення до суду відповідач
в квартирі вже не проживав.

Іншу
вимогу уточнила й додала ще одну,
кінцево ж просила -
виділити частку відповідача в квартирі й визнати за нею та неповнолітніми
дітьми право спільної часткової власності на всю квартиру.

Правова
позиція відповідача щодо заявлених вимог суду не була відома,  оскільки спір розглянуто без нього.

Рішенням
місцевого Ленінського районного суду м.
Миколаєва 3 грудня 2003 року позов
задоволено у повному обсязі.

Не
згодившись із таким рішенням,
представник відповідача його оскаржив й просив скасувати,  пославшись на позбавлення його судом,  неналежним повідомленням про місце та час
розгляду справи,  можливості захистити
свої інтереси у суді.

Апеляційну
скаргу слід задовольнити частково,
оскаржене рішення суду 1
інстанції скасувати,  а справу
передати на новий розгляд суду 1
інстанції.

Розглянувши
справу без відповідача,  місцевий суд
вважав,  що діє в межах вимог
цивільно-процесуального законодавства.

Однак з таким у
повній мірі погодитися не можна.

2

За
Конституцією України,  кожній особі,  як фізичній так і юридичній,  а також державі гарантовано судовий захист їх
інтересів.

Однією з
таких гарантій,  а вона була
передбачена  ст.  99 ЦПК України (суд зобов'язаний був
керуватися нею,  бо справа розглядалася
за дії ЦПК України в редакції 1963 року),
с можливість особистої участі сторони або іншої зацікавленої в
урегулюванні цивільно правових відносин особи в судовому засіданні,  де таке право відстоюється.

Відповідно
до глави 8 ЦПК
України,  суд,  який буде розглядати справу,  зобов'язаний не пізніше ніж за п'ять днів до
судового засідання вручити особі,  яка
викликається,  повістку про виклик до
суду.

Нею
ж,  передбачено порядок вручення
повісток,  дотримання якого давало б суду
підстави визнати повідомлення осіб про розгляд справи - належним.

За ч.ч. 1,
3  ст.  172
ЦПК України,  у разі неявки в судове
засідання однієї із сторін або будь-кого з інших осіб,  які беруть участь у справі,  щодо яких немає відомостей про вручення їм
повісток,  суд зобов'язаний відкласти
розгляд справи і тільки у разі повторної неявки в судове засідання,  незалежно від причини,  позивача та відповідача,  яким повідомлено у встановленому порядку про
час і місце судового засідання,  суд може
розглянути справу за наявності у справі достатніх матеріалів про права та
взаємовідносини сторін.

Якщо
справу розглянуто у відсутності будь-кого з осіб,  які беруть участь у справі,  не повідомлених про час і місце судового
засідання,  рішення підлягає
беззастережному скасуванню.

Місцевий
Ленінський районний суд м.  Миколаєва
проігнорував вказані цивільно-процесуальні норми і розглянув даний позов без
відповідача,  за відсутності в матеріалах
справи відомостей про вручення тому повісток,
більше того,  за відсутності
навіть відомостей про направлення повідомлень про судові засідання за належною
адресою,  що взагалі позбавляло ОСОБА_4
можливості підготуватися до захисту його інтересів.

За
вказаного вище,  судове рішення підлягає
скасуванню,  а цивільна справа,  що прямо передбачено п.3 ч. 1  ст.  311 чинного ЦПК України,  поверненню до того ж суду для нового
розгляду.

Суду,  який буде повторно розглядати справу,  слід врахувати вказане,  уточнити позовні вимоги ОСОБА_1,  визначитися в суб'єктному складі учасників
спірних правовідносин,  перевірити
твердження сторін,  запропонувати їм
надати нових доказів їх поясненням і вирішити спір в залежності від
установленого.

Керуючись  ст.
ст.  307,
311,  313-315 ЦПК
України,  колегія суддів судової палати в
цивільних справах , -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення
місцевого Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 3 грудня 2003 року скасувати у
повному обсязі.

Цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про виділ частки із спільного майна,  визнання права власності та виселення передати
до місцевого Ленінського районного суду м.
Миколаєва для нового розгляду в іншому складі суду.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і з цього
часу протягом двох

місяців може бути оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Верховного

Суду України.