Справа № 2 - 17 / 08 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

22 вересня 2008 року
Лебединський районний

суд Сумської області.

в складі:
головуючого - судді  Чхайло О.В.

при секретарі - Грушко Т.П.

з участю:
прокурора - Саєнко Б.О.

представника ОСОБА_1. та ОСОБА_2 -
ОСОБА_5.

представника відповідача - Піженко
О.П.

представника третьої особи,
Лебединського міського відділу Сумської регіональної філії ДП „Центр державного
земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах” -
Тімофеєвої О.Й.

третьої особи - ОСОБА_4.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Лебедині справу за позовною заявою прокурора Лебединського
району в інтересах ОСОБА_1,ОСОБА_2 до Лебединської міської ради, треті особи
ОСОБА_3, ОСОБА_4, Лебединський міський відділ Сумської регіональної філії ДП
„Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по
земельних ресурсах” про визнання недійсними державних актів на право
власності на землю;

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся до суду з
зазначеним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що з 1970 року
ОСОБА_1. та ОСОБА_2 проживають в будинку за адресою: АДРЕСА_1. 27.12.1994 р. Ѕ
частину вказаного будинку та надвірних будівель громадянка ОСОБА_6 (власниця
іншої половини будинку) подарувала ОСОБА_7. 29.09.1998 р. приватний нотаріус
Дніпропетровського міського нотаріального округу Гунін В.В. посвідчив доручення
ОСОБА_7., яка уповноважила ОСОБА_3 терміном на три роки від її імені
підписуватись за неї і виконувати усі дії та здійснити оформлення, отримати
довідку-характеристику в БТІ м. Суми, подарувати, обміняти, продати на свій
розсуд Ѕ частину будинку за адресою: АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7. померла. В
2001 р. ОСОБА_4. уклала з ОСОБА_3. договір купівлі-продажу Ѕ частини
домогосподарства, при цьому доручення
ОСОБА_7. припинило свою дію, так як остання на той час вже померла.
27.07.2001 р. за заявою ОСОБА_3 були видані державні акти на право приватної
власності на землю НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_7. та ОСОБА_1. по Ѕ частині кожній ,
площею 0,0815 га та НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_7. на земельну ділянку
для ведення особистого підсобного господарства площею 0,0563 га за
адресою:АДРЕСА_1.

Крім цього, прокурор зазначає, що 12.07.1999 року
приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Гунін В.В.
змінив свою стару печатку, на нову гербову. Після 12.07.1999 року Гунін В.В.
доповнив текст доручення від 29.09.1998 р., яке було видане на ім'я ОСОБА_3,
наступним змістом „та земельну ділянку , що знаходиться за цією адресою”,
засвідчивши, що вказані доповнення були підписані особисто ОСОБА_7 та скріпив
своєю новою гербовою печаткою, що не відповідає дійсності, так як остання на
той час вже була померлою.

Прокурор вважає, що державні акти на право приватної
власності на землю НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_7. та ОСОБА_1. по Ѕ частині кожній ,
площею 0,0815 га та НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_7. на земельну ділянку
для ведення особистого підсобного господарства площею 0,0563 га за
адресою:АДРЕСА_1 суперечать актам цивільного законодавства і порушують цивільні
права та інтереси громадян - ОСОБА_1. та ОСОБА_2 Тому він просив визнати їх
недійсними.

В судовому засіданні прокурор свої вимоги підтримав в
повному обсязі.

Представник
ОСОБА_1. та ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та
повідомив, що ОСОБА_1. та ОСОБА_2 з 1970 року проживають в належному їм будинку
за адресою: АДРЕСА_1 кв. 1. Власницею іншої частини будинку на той час являлася
ОСОБА_6, яка в 1994 році подарувала свою Ѕ частку будинку та надвірних будівель
ОСОБА_7. При цьому мова про дарування земельної ділянки не йшла. В 1998 році
приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Гунін В.В.
посвідчив доручення ОСОБА_7., яка уповноважила ОСОБА_3 терміном на три роки від
її імені підписуватись за неї і виконувати усі дії та здійснити оформлення,
отримати довідку-характеристику в БТІ м. Суми, подарувати, обміняти, продати на
свій розсуд належну їй Ѕ частину будинку за адресою: АДРЕСА_1., а після
липня1999 року Гунін В.В. вніс доповнення до тексту доручення наступного змісту
„та земельну ділянку , що знаходиться за цією адресою”, засвідчивши, що вказані
доповнення були підписані особисто ОСОБА_7 та скріпив своєю новою гербовою
печаткою. Вказане не відповідає дійсності, так як остання на той час вже була
померлою (дата смерті ОСОБА_7. ІНФОРМАЦІЯ_1). В 2001 році ОСОБА_4. уклала з
ОСОБА_3., який на той час уже не мав відповідних повноважень, договір
купівлі-продажу Ѕ частини будинку за адресою: АДРЕСА_1, яка за життя
належала         ОСОБА_7. 27.07.2001 р.
за заявою ОСОБА_3 були видані державні акти на право приватної власності на
землю НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_7. та ОСОБА_1. по Ѕ частині земельної ділянки для
будівництва і обслуговування житлового будинку кожній, площею 0,0815 га та
НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_7. на земельну ділянку для ведення особистого
підсобного господарства площею 0,0563 га за адресою:АДРЕСА_1. При проведенні
підготовчих дій щодо видачі держактів межі земельних ділянок не визначалися,
межові знаки не встановлювалися, а також було змінено цільове призначення
земельної ділянки. Представник ОСОБА_1. та ОСОБА_2 вважає, що вказані державні
акти підлягають скасуванню з тих підстав, що видані на підставі документів, які
не мали станом на липень 2001 року юридичної сили та з порушенням прав і
законних інтересів громадян
ОСОБА_1. та ОСОБА_2

Крім цього, прокурор зазначає, що 12.07.1999 року
приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Гунін В.В.
змінив свою стару печатку, на нову гербову. Після 12.07.1999 року Гунін В.В.
доповнив текст доручення від 29.09.1998 р., яке було видане на ім'я ОСОБА_3,
наступним змістом „та земельну ділянку , що знаходиться за цією адресою”,
засвідчивши, що вказані доповнення були підписані особисто ОСОБА_7 та скріпив
своєю новою гербовою печаткою, що не відповідає дійсності, так як остання на
той час вже була померлою.

Прокурор вважає, що державні акти на право приватної
власності на землю НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_7. та ОСОБА_1. по Ѕ частині кожній ,
площею 0,0815 га та НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_7. на земельну ділянку
для ведення особистого підсобного господарства площею 0,0563 га за
адресою:АДРЕСА_1 суперечать актам цивільного законодавства і порушують цивільні
права та інтереси громадян - ОСОБА_1. та ОСОБА_2

Представник відповідача в судовому засіданні позов не
визнала та повідомила, що прокурор в своїй позовній заяві не обґрунтував, чим
саме порушені права ОСОБА_1. та ОСОБА_2 Також зазначила, що дана справа не може
розглядатися в суді, оскільки на підставі державного акта на право приватної
власності на землю був укладений договір купівлі-продажу тільки між громадянами
ОСОБА_4. та ОСОБА_3. і жодна з цих сторін не зверталася до суду з позовом про
відновлення порушених законних прав чи інтересів. Також представник відповідача
вказала на те, що громадяни ОСОБА_1 уже зверталися до Лебединського райсуду з
аналогічним позовом, справа була закрита ухвалою суду від 31.05.2006 року в
зв'язку з відмовою позивачів від позову.

Представник третьої особи - Лебединський міський відділ
Сумської регіональної філії ДП „Центр державного земельного кадастру при Державному
комітеті України по земельних ресурсах” в судовому засіданні просила позовні
вимоги прокурора відхилити та вказала на те, що 02.07.2001 року до Лебединської
міської філії ДП „Охтирський районний центр державного земельного кадастру”
звернувся ОСОБА_3з заявою щодо складання державного акта на право приватної
власності на землю за адресою:АДРЕСА_1. ОСОБА_3діяв за дорученням ОСОБА_7. В
ході виконання замовлення встановлено, що земельна ділянка за вказаною адресою
була приватизована ОСОБА_6. та ОСОБА_1 на підставі рішення виконавчого комітету
Лебединської міськради № 305 від 29.11.1993 р. В подальшому ОСОБА_6  подарувала ОСОБА_7. Ѕ частину будинку та
згідно ст. 55 Земельного кодексу України в редакції 1990 р. відбувся і перехід
права власності на земельну ділянку. Представник третьої особи також зазначила,
що за результатами робіт було складено акт про погодження (встановлення) та
закріплення меж земельної ділянки в натурі в присутності суміжних користувачів:
ОСОБА_1.,ОСОБА_8., ОСОБА_9, про що свідчать їх підписи.

Третя особа, ОСОБА_4., в судовому засіданні також
просила позов прокурора відхилити, оскільки Лебединським райсудом уже
розглядалася цивільна справа за позовом ОСОБА_1х про скасування вказаних
державних актів на землю, яка ухвалою суду від 31.05.2006 року була закрита.
Крім цього, ОСОБА_4. зазначила, що позовна заява подана з порушенням чинного
законодавства, так як в позові не зазначено жодних підстав звернення прокурора
в інтересах ОСОБА_1х, як того вимагає ст. 119 ЦПК України. Просила суд взяти до
уваги те, що державні акти на землю були видані 27.07.2001 року і до цього часу
їх чинність ніким не оспорювалась.

Третя особа, ОСОБА_3., в судове засідання не з'явився,
причину неявки не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був
своєчасно, відповідним чином сповіщений.

З державних актів (а.с. 6,7), досліджених в судовому
засіданні, вбачається, що 27.07.2001 року Лебединською міською радою були
видані державні акти на право приватної власності на землю НОМЕР_1 на ім'я
ОСОБА_7. та ОСОБА_1. на Ѕ частину земельної ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку кожній, площею 0,0815 га, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 та НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_7. на земельну ділянку
для ведення особистого підсобного господарства площею 0,0563 га за адресою:
АДРЕСА_1.

З доручення (а.с. 8), дослідженого в судовому засіданні,
вбачається, що 29.09.1999 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського
нотаріального округу     Гуніним В.В.
було посвідчено доручення ОСОБА_7., яка уповноважила ОСОБА_3 терміном на три
роки оформити та отримати довідку-характеристику в БТІ м. Суми, подарувати,
обміняти, продати за ціною та на умовах, згідно свого розсуду Ѕ частину будинку
за адресою: АДРЕСА_1. Згодом (дати не вказано) до вказаного доручення були внесені
зміни наступного змісту - „та земельну ділянку , що знаходиться за цією
адресою” і посвідчив, що вказані доповнення були підписані особисто ОСОБА_7 та
прибито печатку нового зразку.

З листа (а.с. 10), дослідженого в судовому засіданні,
вбачається, що на підставі дозволу на виготовлення нової гербової печатки від
04.05.1999 року, стара кругла каучукова печатка приватного нотаріуса
Дніпропетровського міського нотаріального округу Гуніна В.В. була знищена, про
що мається відповідний запис в журналі обліку квитанцій на знищення печаток та
штампів № 1940 від 12.07.1999 р.

З свідоцтва про смерть (а.с. 11), дослідженого в судовому
засіданні, вбачається, що ОСОБА_7. померла ІНФОРМАЦІЯ_1

З договору та технічного звіту (а.с. 43-45, 57),
дослідженого в судовому засіданні, вбачається, що в 2001 році ОСОБА_3звертався
до Лебединської міської філії ДП „Охтирський районний центр державного
земельного кадастру” з заявою на виготовлення державного акту на право
спільної-сумісної власності на землю для будівництва і обслуговування житлового
будинку та ведення особистого підсобного господарства за адресою: АДРЕСА_1.
02.07.2001 р. між замовником та виконавцем було укладено договір на виробництво
проектно-технічної документації. Крім цього, з технічного звіту вбачається, що він
виготовлявся на ОСОБА_3, дані на ОСОБА_7. в звіті відсутні.

З договору (а.с. 45 на звороті, 46), дослідженого в
судовому засіданні, вбачається, що 27.12.1994 року ОСОБА_6 подарувала, а
ОСОБА_7. прийняла у дар Ѕ частину дерев'яного житлового будинку з відповідною
частиною надвірних будівель, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

З акту (а.с. 50), дослідженого в судовому засіданні,
вбачається, що акт про погодження (встановлення) та закріплення меж земельної
ділянки в натурі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 складено невідомо якого
числа та не зазначено рішення виконкому Лебединської міської ради на виконання
якого складено даний акт.

З рішення та додатків (а.с. 90,91), дослідженого в
судовому засіданні, вбачається, що 29.11.1993 року виконавчим комітетом
Лебединської міської ради було прийнято рішення № 305 про передачу у приватну
власність ОСОБА_6 та ОСОБА_1 земельних ділянок для будівництва і обслуговування
житлового будинку і господарських споруд за адресою АДРЕСА_1 площею 0,06 га
кожній.

З довідки (а.с. 70), дослідженої в судовому засіданні,
вбачається, що станом на 26.10.2007 року будинок, розташований за адресою:
АДРЕСА_1 зареєстрований на праві власності за ОСОБА_1 Ѕ частина та ОСОБА_4. Ѕ
частина. Площа земельної ділянки станом на 30.01.1969 р. становить 1982 кв. м.
Власність за ОСОБА_3. відсутня.

З генерального плану (а.с. 71), дослідженого в судовому
засіданні, вбачається, що до земельної ділянки, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 входять території під городом, двором, садом.

З договору (а.с. 74), дослідженого в судовому засіданні,
вбачається, що 31.07.2001 року ОСОБА_3., який діяв начебто від імені ОСОБА_7.
продав ОСОБА_4. Ѕ частину житлового будинку з надвірними спорудами (сарай
дощатий - „Б”, паркан дощатий - „№ 1-2”), які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

З листа (а.с. 113), дослідженого в судовому засіданні,
вбачається, що на майно ОСОБА_7., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, спадкова справа не
відкривалася.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні повідомив, що він у
складі комісії міської ради в травні 2007 року приходив до господарства по
АДРЕСА_1 і оглядали земельну ділянку та споруди, які були на ній, в тому числі
сарай, погреб та інші. Між ОСОБА_1 і ОСОБА_4. при цьому відбувся спір щодо меж
даної земельної ділянки.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні повідомила, що
10.05.2007 року вона також виходила на земельну ділянку по АДРЕСА_1, при цьому
проводились відповідні заміри і складався план. Між сторонами мав спір щодо
господарських будівель та меж. Перед цим вона декілька разів виходила за вказаною
адресою, але не може вказати коли.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні повідомив, що в
тарані 2007 року він в складі комісії виходив на земельну ділянку по АДРЕСА_1 і
виявили те, що на земельній ділянці, яка по державному акту була передана у
власність ОСОБА_7. і ОСОБА_1 були старі забудови: сарай, погріб, баня, бесідка.
Як виявилось ці споруди буди збудовані давно. Хоча вони і самовільно збудовані,
але не повинні були входити у спільну власність, так як власником цих будівель
був            ОСОБА_2 При цьому між
зацікавленими сторонами був спір за землю. У технічному звіті виявилось, що
відсутня інформація щодо ОСОБА_7. взагалі, хоча державні акти видавалися на
неї. Свій висновок начальник земельного відділу зробив 04.09.2001 року, тоді як
акти видано 27.07.2001 року чого не повинно бути. На договорі (а.с. 57 на
звороті) вказано про наявність зауважень у технічному звіті станом на серпень
2001 року чого не повинно бути на момент видачі державного акта. У державному
акті відсутнє рішення щодо права власності заінтересованих осіб, а посилання на
договір від 1994 року не можна робити, так як в тому договорі питання щодо
земельної ділянки не вирішувалося.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні повідомив, що він
виходив до господарства по туп. Олешнянський, 4 для проведення геодезичних
робіт на виготовлення технічної документації для державного акту на землю. Під
час його роботи спору щодо меж суміжних землекористувачів не було, так як крім
ОСОБА_2 більше не було нікого. Якби він мав інформацію про те, що між сторонами
є спір, то ніяких робіт він би не виконував. В послідуючому, коли треба було
підписатись в документах технічного звіту, підпис ставила ОСОБА_1., яка на
території господарства не була присутня.

Вислухавши прокурора, представника ОСОБА_1. та ОСОБА_2,
представника відповідача, третіх осіб, покази свідків та вивчивши матеріали
справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, які
пов'язані зі спорами щодо земельних правовідносин і підлягають
задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що подружжя
ОСОБА_1 починаючи з 1970 року, проживають за адресою: АДРЕСА_1, що становить Ѕ
частину житлового будинку і надвірних будівель. Власником іншої Ѕ частини
домогосподарства за зазначеною адресою була ОСОБА_6 і між даними  співвласниками на протязі тривалого часу
склався добросусідський порядок користування, як земельною ділянкою для
обслуговування житлового будинку і дворових будівель, так і земельною ділянкою
для ведення особистого підсобного господарства. 29.11.1993 року рішенням
виконкому Лебединської міської ради № 305 ОСОБА_1 та ОСОБА_6було передано у
приватну власність земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового
будинку і господарських споруд по 0,06 га кожній. Відповідно до договору
дарування від 27.12.1994 року ОСОБА_6. подарувала ОСОБА_7. Ѕ частину  будинку та відповідну частину надвірних
будівель, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 45 на звороті-46). В 2001
році відповідно до договору купівлі-продажу від
31.07.2001 року ОСОБА_3., який діяв від імені ОСОБА_7., продав ОСОБА_4.
Ѕ частину житлового будинку з надвірними спорудами (сарай дощатий - „Б”, паркан
дощатий - „№ 1-2”), які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1. Діючи за зазначеним
дорученням, ОСОБА_3 02.07.2001 року звернувся до Лебединської міської філії ДП
„Охтирський районний центр державного земельного кадастру” з заявою на
виготовлення державного акту. 27.07.2001 року Лебединська міська рада видала
державні акти на право приватної власності на землю НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_7. та
ОСОБА_1. на Ѕ частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування
житлового будинку кожній, площею 0,0815 га, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 та НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_7. на земельну ділянку для
ведення особистого підсобного господарства площею 0,0563 га за адресою:
АДРЕСА_1.

При цьому в судовому засіданні встановлено, що за даними
КП „БТІ виконкому Лебединської міськради” Олешнянський є тупиком, а місце
знаходження земельних ділянок в державних актах на право приватної власності на
землю НОМЕР_1 та НОМЕР_2 вказано провулок Олешнянський.

Зазначені державні акти суд вважає такими, що виготовлені
з порушенням діючого законодавства і в супереч інтересів ОСОБА_1. та ОСОБА_2,
виходячи з того, що як вбачається з матеріалів справи (а.с. 71), і що було
встановлено в судовому засіданні земельна ділянка для обслуговування будинку і
надвірних споруд та ведення підсобного господарства подружжям ОСОБА_1 і
попередньою власницею будинку ОСОБА_6. використовувались за спільним
погодженням на засадах добросусідства. В 70-х роках подружжя ОСОБА_1 біля своєї
садиби на частині земельної ділянки під назвою сад (а.с. 71, ) збудували погріб
та надбудову над ним, а на початку 90-х років сарай, яким користуються з того
часу й до сьогодні та підключили централізоване опалення, уклавши договір з КП
„Лебединтеплоенерго”. Інша частина земельної ділянки ними
використовувалась як двір та город (а.с.71) і такий же порядок користування
існує і на даний час. Не дивлячись на це Лебединським відділом  Лебединської міської філії ДП „Охтирський районний
центр державного земельного кадастру” при складанні технічного звіту на
виготовлення державного акту на землю не було враховано зазначеної угоди між
співвласниками (подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_6) в частині порядку використання і
розпорядження спільною земельною ділянкою, що відповідно ст. 42 ЗК України в
редакції від 18.12.1990 року розповсюджується і на осіб, які пізніше придбали
відповідну частку у спільній власності на будинок тобто на ОСОБА_4. Зазначене
підприємство без відповідної заяви від співвласників земельної ділянки, без
відповідного рішення міської ради змінили цільове призначення у використанні
земельної ділянки та межі, які були визначені і вказані на генеральному плані
(а.с. 71). В технічному звіті від 2001 р. (а.с. 50 на звороті) до державних
актів НОМЕР_1 та НОМЕР_2 з'явилися нові поняття: сіножаті, рілля та
загальна, змінився обсяг земельної ділянки, який використовувався під садом та
двором.

Готуючи державні акти, підприємство порушило вимоги
„Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних
актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування
земельною ділянкою та договорів оренди землі”, яка затверджена Наказом
Державного комітету України по земельних ресурсах 04.05.1999 року. Так, відповідно
до розділу 2 щодо порядку складання державних актів, в силу п. 2.1  роботи зі складання державного акта мають
виконуватись в такій послідовності:  підготовчі роботи; встановлення (відновлення)
в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання
земельної ділянки; складання кадастрового плану земельної ділянки; заповнення
бланка державного акта. Як було встановлено в судовому засіданні такий порядок
було порушено, що ствердив свідок ОСОБА_13, вказавши, що ОСОБА_1. була
відсутня в той час, коли він виходив проводити геодезичні роботи. Порушені були
вимоги п. п. 1.13, 1.14 зазначеної інструкції, так як довгострокові межові
знаки на земельній ділянці не закріплювались і власникам земельних ділянок на
зберігання не передавались.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 ствердив
те, що висновок земельного відділу був наданий 04.09.2001 року, акт видано
27.07.2001 року та вказав, що у технічному звіті (а.с. 57 на звороті) маються
зауваження (датовані серпнем 2001 р.) до державного акту чого не повинно бути,
так як акт було видано, а судячи з цього технічні роботи проводилися

Крім цього, при заповненні державного акту І-СМ № 008218
на  ОСОБА_7. та ОСОБА_1 підприємство
порушило вимоги п. 1.16 вказаної інструкції не зазначивши на підставі якого
рішення земельна ділянка передавалась у власність громадянці  ОСОБА_1

Сам технічний звіт для державних актів був підготовлений
як на власників земельних ділянок ОСОБА_3 і ОСОБА_1. (а.с. 43, 43 на звороті,
44 на звороті) тоді як в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_3ніякого
відношення до спірної земельної ділянки по пров. Олешнянський, 4 не мав. Якщо й
повинен був виготовлятись технічний звіт, то він повинен був складатися на ім'я
ОСОБА_7., але відносно цієї особи які-небудь дані у технічному звіті відсутні,
хоча самі акти на неї видані, чим порушенні вимоги п. 1.16 вищевказаної
інструкції. Приймаючи заяву від ОСОБА_3, підприємство не провело перевірку щодо
власників земельної ділянки, а лише вказало, що підставою для видачі ОСОБА_7.
державних актів НОМЕР_1 та НОМЕР_2 є договір дарування від 27.12.1994 року,
відповідно до якого ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_7. Ѕ частину будинку  та відповідну частину надвірних будівель за
адресою: АДРЕСА_1, земельна ділянка в дар не передавалась. Ніхто з послідуючих
власників будинку, ні ОСОБА_7., ні ОСОБА_4., спірну земельну ділянку в дар або
іншим чином не набули, документально не оформили, що стверджується довідками з
державних нотаріальних контор в яких вказано, що спадкова справа після смерті ОСОБА_6
та ОСОБА_7. не відкривалася, їх спадкове майно ніким не успадковувалося.

Беручи до уваги вищевикладене, суд не може погодитись з
посиланнями представника Лебединського міського відділу Сумської регіональної
філії ДП „Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України
по земельних ресурсах” на правові підстави щодо набуття права власності на
землю з боку       ОСОБА_7. з посиланням
на ст. 55 ЗК України в редакції 1990 року, беручи до уваги те, що вказана
стаття регламентує порядок переходу права власності на земельну ділянку при переході права
власності на майно селянського (фермерського) господарства, яким
домогосподарство по туп. Олешнянський, 4 не було і на даний час не являється.

Суд вважає, що заперечення  третьої особи ОСОБА_4. в частині порушення
строків звернення до суду в інтересах ОСОБА_1 судом не можуть бути зяті до
уваги, так як ОСОБА_1 узнали про порушення своїх прав тоді, коли
погіршились  стосунки між ними та
ОСОБА_4. і вони дізнались, що мають місце державні акти на землю, видані на
ім'я ОСОБА_7. та ОСОБА_1., тому і звернулись до прокуратури 19.10.2005 року, як
особи похилого віку за захистом своїх порушених прав.

Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що, видаючи
державні акти НОМЕР_1 та НОМЕР_2 з боку відповідача безпосередньо були
порушенні діючі законодавчі акти України і законні права громадян похилого віку
- ОСОБА_1. та ОСОБА_2

Крім цього, в силу вимог ст. 88 ЦПК
України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір та витрати
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

На підставі вище наведеного,
керуючись ст.ст. 10, 15, 30, 60, 88, 130, 209, 213, 214, 215  ЦПК України, ст. ст. 120,124,125 Земельного
кодексу України, 1166 ЦК України;

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву прокурора Лебединського
району в інтересах ОСОБА_1,ОСОБА_2 до Лебединської міської ради, треті особи
ОСОБА_3, ОСОБА_4, Лебединський міський відділ Сумської регіональної філії ДП
„Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по
земельних ресурсах” про визнання недійсними державних актів на право
власності на землю задовольнити.

Скасувати державні акти: НОМЕР_1 на
право приватної власності на землю, який виданий 27.07.2001 року Лебединською
міською радою ОСОБА_7 - Ѕ частина та ОСОБА_1 - Ѕ частина, земельної ділянки
площею 0,0815 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1 та державний акт НОМЕР_2 на право
приватної власності на землю, який виданий 27.07.2001 року Лебединською
міською радою ОСОБА_7 на земельну ділянку площею 0,0563 га для ведення
особистого підсобного господарства, яка розташована за адресою:АДРЕСА_1.

Стягнути з Лебединської міської ради
на користь держави судовий збір в розмірі 51 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи до бюджету Лебединського
району в розмірі 30 грн.

Рішення може бути оскаржене  в апеляційному порядку до  апеляційного суду Сумської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня  проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги з подачею
її до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя:
О.В. Чхайло.