РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 лютого 2008року                                                                      м.
Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської
області в складі:

головуючого                              Матківського Р.Й.

суддів                                          Девляшевського
В.А., Соколовського В.М.

секретаря:                                   Семків З.П.

з
участю: представників            апелянта
ОСОБА_1, та ОСОБА_2,

представника                             позивача ОСОБА_3.
сільського голови ОСОБА_4

розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу з апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення
Богородчанського районного суду від 6
грудня 2007 року.

встановила:

В квітні
2007 року з позовом в суд до Старунської сільської ради, ОСОБА_5 звернувся
ОСОБА_6, щоб постановити рішення про визнання незаконним рішення сесії
Старунської сільської ради від 30 січня 2007 року, а у жовтні цього ж року
доповнив заявлені вимоги і просив визнати незаконним рішення сільської ради від
8 липня 2001 року.

Заявлені
вимоги позивач обгрунтувала тим, що рішенням сільської ради від 8 липня 2001
року відповідачу ОСОБА_5 надано 0, 15 гектара земельної ділянки, а йому цим же
рішенням виділено ділянку на болотистій місцевості, хоча він з 1999 року весь
час користувався ділянкою яку надано відповідачу. На його заяву виправити
помилку сільська

Справа № 22-ц-230 /2008 р.                                  Головуючий у І
інстанції Круль І.В.

Категорія
33                                                            Доповідач
Матківський Р.Й.

2

рада рішенням від 30 січня 2007 року залишила попереднє рішення в силі.

Сільська
рада не врахувала, що відповідач спірною земельною ділянкою не користувався,
вона йому в натурі не виділялась, не затверджено проект відведення ділянки,
вона не вилучалась у попереднього власника.

Рішенням
Богородчанського районного суду від 6
грудня 2007 року
позов задоволено.

На дане
рішення ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу в якій просить його скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апелянт
в скарзі зазначає, що суд не взяв до уваги, що по даному спору 31 січня 2007 року вже
постановлялось рішення і позивачу відмовлено в задоволенні позову у зв'язку з
пропуском строку позовної давності.

Позивач
звернувся в суд про визнання недійсними рішень ради, коли його права на
земельну ділянку взагалі не порушувались. ОСОБА_6 в позовній заяві зазначив, що
претендує на ділянку, через те, що йому виділена ділянка на болотистій
місцевості. Суд не обговорив питання пропуску позивачем строку позовної
давності. Позивачу спірна ділянка радою не надавалась.

Вислухавши
представників апелянта та сільського голову які вимоги скарги підтримали,
представника позивача, який вимоги скарги не визнав, дослідивши матеріали
справи колегія суддів вважає, що скаргу слід задоволити.

Постановляючи
рішення про задоволення позову ОСОБА_6 суд першої інстанції неповно з'ясував
обставини, що мають значення для справи, його висновки не відповідають
обставинам справи та неправильно застосовано норми матеріального права, тому є
підстави для його скасування та ухвалення нового.

Скасовуючи
рішення Старунської сільської ради від 8.07.2001
року та 30.01.2007 р.
"Про виділення земельної ділянки площею 0.15 га в урочищі Гора для будівництва житлового будинку та господарських
споруд ОСОБА_5" суд першої інстанції зазначив, що спірною ділянкою з кінця
1990 років користувався позивач, на час постановления рішення сільська рада не
мала будь-яких документів для надання ділянки і не ставила претензій ОСОБА_6,
щодо користування ним земельною ділянкою.

Однак такий
висновок суду не відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно
до ст. 3 ЗК в редакції 1992
року та ст. 12 ЗК в
редакції з 1.01.2002 року
розпоряджаються землями територіальної громади місцеві ради.

Відповідно
до рішення сесії Старунської сільської ради від 8.07.2001року ОСОБА_5 передано у
власність для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських
будівель земельну ділянку площею 0,
15 гектара. Цим же рішенням

3

земельну ділянку площею 0.40 гектара передано позивачу та 0, 15 га його сину у
приватну власність.

Відповідно
до схеми на а.с. 7, 10,
33 встановлено межі земельних ділянок та їх місце розташування.

Тому
колегія суддів вважає, що сільська рада правомірно розпорядилась належною їй земельною
ділянкою.

Доводи
позивача ОСОБА_6, що йому виділена у 2001
оці ділянка на болотистій місцевості, та що він весь час користувався
ділянкою, яка надана у власність ОСОБА_5 не є підставою для скасування рішення ради від 8.07.2001 року яка 30.01.2007 року підтвердила
постановлене рішення про надання ділянки ОСОБА_5

Відповідно
до ст. 116 ЗК
громадяни набувають право власності та право користування земельними ділянками
із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої
влади або органів місцевого самоврядування. Поскільки спірна земельна ділянка
рішенням ради надана ОСОБА_5,
а не позивачу ОСОБА_6, який не набув прав на цю ділянку у встановленому
законом порядку його вимоги на підставі ст. 152 ЗК захисту не підлягають і в задоволенні його вимог слід
відмовити за безпідставністю.

На
підставі ст. 3 ЗК в редакції 1992
року, ст. 12, 116,
152 ЗК України від 2002 року,
керуючись ст. ст. 307,
309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_5 задоволити.

Рішення Богородчанського
районного суду від 6 грудня 2007 року скасувати
та ухвалити нове.

В
задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про визнання незаконними рішень Старунської
сільської ради від 8 липня 2001 та 30 січня 2007 років відмовити
за безпідставністю.

Рішення
набирає чинності з моменту його проголошення, але може бути оскаржено
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
законної сили.