Справа № 2-937 / 08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

23 липня 2008 року.                                                                                    м.
Ніжин

Ніжинський
міськрайонний суд Чернігівської області

в складі:
головуючого-судді Кобилецького І.Ф.,

при
секретарях:  Примушко Н.М., Ващенко А.В.,

за участю: позивачки
за основним позовом ОСОБА_1.,

представника
позивача за основним позовом адвоката ОСОБА_3.,

відповідача за
основним позовом ОСОБА_2.,

представника
відповідача за основним позовом ОСОБА_4.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання втратившим
право користування житлом, та по зустрічному позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
вселення ,-

В С Т А Н О В И В :

4.06.2008
року ОСОБА_1. звернулася в суд з позовною заявою в якій просить визнати
відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням -
будинком АДРЕСА_1

В
обгрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що відповідач
більше ніж один рік не проживає у спірному будинку, відноситься до цього житла
байдуже, а тому втратив право на користування ним у відповідності до ст. 405 ЦК
України.

24.06.2008 року ОСОБА_2 звернувся в суд із зустрічною позовною заявою до
ОСОБА_1. в якій просить вселити його в будинок, розташований по АДРЕСА_1

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач по зустрічному позову
посилається на те, що відповідачка ОСОБА_1. чинить йому перешкоди в
користуванні даним житлом.

В судовому засіданні позивачка за основним позовом ОСОБА_1. підтримала
заявлені нею позовні вимоги, заявлений до неї зустрічний позов не визнала і
пояснила, що будинок по АДРЕСА_1 належить їй на праві власності. Відповідач
доводиться їй сином. З грудня 2006 року відповідач не проживає в будинку, не
проводить ніякі платежі на утримання будинку, відноситься байдуже до даного житла.
В жовтні 2007 року відповідач забрав з будинку всі свої речі. Перешкод в
користуванні житлом вона відповідачу не чинила. А оскільки відповідач не
проживає в будинку більше одного року без поважних причин, то просила визнати
його таким, що втратив право на користування даним будинком. Також просила
стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати.

В задоволенні зустрічного позову просила відмовити.

Представник позивачки за основним позовом ОСОБА_3. в судовому засіданні
дала аналогічні пояснення що і позивачка по справі, і просила задовольнити
позовні вимоги позивачки ОСОБА_1., а в задоволенні зустрічного позову просила
відмовити.

Також просила стягнути з відповідача ОСОБА_2. на користь позивачки ОСОБА_1.
понесені судові витрати в розмірі 8 гривень 50 коп. по оплаті судового збору, 7
гривень 50 коп. за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, та 3150
гривень витрат за надання правової допомоги адвоката.

Відповідач за основним позовом та позивач по зустрічному позову     ОСОБА_2 не визнав заявлених до нього
позовних вимог, заявлений ним зустрічний позов підтримав і пояснив, що в період
2007-2008 років він працював у м. Києві і періодично приїздив додому в м.
Ніжин, де проживав в будинку матері. В травні 2007 року позивачка виставила з
будинку його речі, які він перевіз до своєї тещі в с. Діброва Сумської області.
З цього часу відповідачка стала чинити йому перешкоди в користуванні будинком.
З цього приводу він не звертався до органів влади, оскільки думав вирішити це
питання мирно. Коли 22 червня 2008 року він хотів зайти до будинку, то мати
його не пустила. З цього приводу він написав заяву до міліції.

Оскільки позивачка за основним
позовом чинила йому перешкоди в користуванні будинком, не пускає його проживати
до будинку в даний час, то просив відмовити ОСОБА_1. в задоволенні її позовних
вимог, а його зустрічний позов просив задовольнити і вселити його в будинок за
АДРЕСА_1

Представник відповідача за основним позовом ОСОБА_4 в судовому засіданні
дав аналогічні пояснення що і його довіритель і крім того пояснив, що ч.2 ст.
405 ЦК України передбачено, що член сім"ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин
понад один рік. А в судовому засіданні встановлено, що відповідач за основним
позовом приїздив на день народження матері, кілька днів допомагав клеїти
шпалери в будинку, кілька днів допомагав ремонтувати огорожу. А оскільки
протягом року        ОСОБА_2
з"являвся в спірному житловому приміщенні, то він не може бути визнаний
таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням у
відповідності до ст. 405 ЦК України. В зв"язку з цим просив відмовити
ОСОБА_1. в задоволенні позову, а зустрічний позов ОСОБА_2. просив задовольнити.

Вислухавши
пояснення сторін по справі та їх представників, покази свідків, дослідивши
матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Копією
договору купівлі-продажу будинку підтверджується, що будинок по АДРЕСА_1
належить на праві власності ОСОБА_1.

Довідкою з вуличного комітету №34 від 26.05.2008 року підтверджується, що в
будинку по АДРЕСА_1 значиться зареєстрованим ОСОБА_2 / син ОСОБА_1./, який не
проживає за вказаною адресою з грудня 2006 року.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає
право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без
поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

А в судовому засіданні було встановлено, що відповідач за основним позовом
ОСОБА_2 був відсутнім у спірному житловому приміщенні без поважних причин понад
один рік.

І
про це підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 / голова вуличного
комітету за місцем знаходження спірного будинку /, ОСОБА_6.,      ОСОБА_7 які зокрема показали, що ОСОБА_2
з грудня 2006 року в будинку АДРЕСА_1 не проживає і його речі в квартирі
відсутні.

Це
підтверджується і довідкою з вуличного комітету №34 від 26.05.2008 року за №987
про те, що ОСОБА_2 не проживає в будинку АДРЕСА_1 з грудня 2006 року / а.с. 9
/.

Це
підтверджується актом від 24.06.2008 року про те, що в будинку АДРЕСА_1
відсутні особисті речі ОСОБА_2. / а.с.30 /.

Це
підтверджується і довідкою з Ніжинсько-Куликівського військового комісаріату
від 1.07.2008 року про те, що ОСОБА_2 на виклики  до військового комісаріату не з"являвся
з весни 2005 року / а.с.29 /.

Допитані
в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_8., ОСОБА_9.,  ОСОБА_10., ОСОБА_11., ОСОБА_12.,  ОСОБА_13. підтвердили в судовому засіданні,
що в період 2007-2008 років вони кілька раз бачили       ОСОБА_2. на подвір"ї будинку
АДРЕСА_1

Проте поява відповідача ОСОБА_2. протягом кількох раз за період з грудня
2006 року по 4 червня 2008 року, коли був поданий позов про визнання його таким
що втратив право користування житлом, не свідчить про його присутність у
спірному житловому приміщенні, оскільки він в дане приміщення з"являвся з
метою провідати матір та забрати свої особисті речі, а не для проживання в
ньому.

Також в судовому засіданні встановлено, що не проживає ОСОБА_2 в спірному
житловому приміщенні більше одного року без поважних причин, оскільки перешкод
в користуванні житлом йому ніхто не чинив.

І
це підтверджується довідкою з Ніжинського МВ УМВС від 15.07.2008 року про те,
що в період з грудня 2006 року по 13 липня 2008 року ОСОБА_2 лише 22.06.2008
року звертався до чергової частини з заявою про чинення перешкод його
матір"ю ОСОБА_1. в користуванні будинком по АДРЕСА_1

Той
факт, що відповідач за основним позовом ОСОБА_2 відносився до спірного
житлового приміщення байдуже і не мав наміру ним користуватись підтверджується
й тим, що він мав намір добровільно знятись з реєстрації у спірному житловому
приміщенні, проте хотів отримати від позивачки ОСОБА_1. гроші за це, про що він
неодноразово телефонував та направляв повідомлення ОСОБА_1. на мобільний
телефон.

І
про це пояснили в судовому засіданні як ОСОБА_1. так і ОСОБА_2

А
оскільки відповідач за основним позовом ОСОБА_2 був відсутнім без поважних
причин у спірному житловому приміщенні понад один рік, то він втратив право на
користування даним житловим приміщенням у відповідності до ч.2 ст. 405 ЦК
України.

Відповідно
до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові
витрати.

Тому
суд вважає необхідним стягнути з відповідача за основним позовом ОСОБА_2. на
користь ОСОБА_1. понесені нею судові витрати по оплаті судового збору в сумі 8
гривень 50 коп. та 7 гривень 50 коп. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи, оскільки ці витрати підтверджуються
документально.

Що
стосується вимог про відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 3150
гривень, згідно наданого позивачкою та її представником розрахунку, то суд
вважає необхідним задовольнити їх частково в сумі 1050 гривень за 5 годин
роботи адвоката пов"язаних з вивченням наданих документів, складання
позовної заяви та вивчення матеріалів по зустрічному позову / із розрахунку 40%
розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи адвоката /.

Що стосується вимог про відшкодування витрат за участь адвоката ОСОБА_3. у
судових засіданнях протягом 10 годин, то в судових засіданнях адвокат ОСОБА_3.
приймала участь як представник позивачки ОСОБА_1., а відшкодування витрат за
участь представника в процесі розгляду справи не передбачено діючим
законодавством.

Керуючись
ст. 209, 213-215, 218, 88 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позовні
вимоги ОСОБА_1 задовольнити і визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8 гривень 50 коп. в рахунок
відшкодування понесених судових витрат по оплаті судового збору, 7 гривень 50
коп. в рахунок відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи, та 1050 гривень витрат понесених за надання правової допомоги
адвоката, а всього стягнути з ОСОБА_2. на користь ОСОБА_1. 1066 гривень.

В
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про вселення відмовити.

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку передбаченому ч.4 ст.295 ЦПК
України.

Суддя :                                               Кобилецький
І.Ф.