Справа № 22ц-1983/2008                                     Головуючий
Категорія - цивільна
Доповідач - Лакіза Г.П.
У Х В А Л А

Іменем України

05 грудня 2008 року
Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

головуючого:  Коренькової З.Д.

суддів:    Лакізи Г.П., Шевченка В.М.

при секретарі:  Марченко О.О.

з
участю: відповідача ОСОБА_1, представника відповідача ВАТ „Українська
страхова компанія „Дженерал Гарант” ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Прилуцького міськрайонного суду
від 11 вересня 2008 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ППОСОБА_5,
ВАТ „Українська страхова компанія „Дженерал Гарант” про відшкодування шкоди,
завданої ушкодженням здоров'я внаслідок злочину, -

в с т а н о в и в :

На рішення Прилуцького міськрайонного
суду від 11.09.2008 року, яким частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 і
ОСОБА_4, позивачами подана апеляційна скарга, в якій вони просять змінити
рішення шляхом стягнення з ПП ОСОБА_1 в солідарному порядку на їх користь
моральної шкоди в розмірі 12500 грн.

Доводи апеляційної скарги зводяться
до того, що суд не взяв до уваги роз'яснення п.9 Пленуму Верховного Суду
України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)
шкоди” про те, що суди повинні визначати розмір моральної шкоди залежно від
характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат. Позивачами в позовній заяві були викладені всі
обставини із зазначенням обсягу фізичних та моральних страждань через отримання
ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесних ушкоджень та ОСОБА_3 тяжких тілесних
ушкоджень внаслідок ДТП. Отже, суд повинен був стягнути моральну шкоду не лише
із страхової компанії, але і з ОСОБА_1 в солідарному порядку на їх користь в
розмірі, не менше 12500 грн.

Рішенням Прилуцького
міськрайонного суду від 11 вересня 2008 року стягнуто з ВАТ „Українська страхова компанія „Дженерал Гарант” на користь
ОСОБА_3 2500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди і 200 грн. понесених
нею судових витрат. В іншій частині позову ОСОБА_3 відмовлено. Стягнуто з ВАТ
„УСК „Дженерал Гарант” на користь ОСОБА_4 536 грн. 22 коп. в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди, 2500 грн. в рахунок відшкодування моральної
шкоди та 500 грн. в рахунок понесених нею судових витрат. В іншій частині
позову ОСОБА_4 відмовлено. Суд першої інстанції встановив, що в результаті ДТП
позивачі отримали тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості. Винним у ДТП був
визнаний водій, який перебував з ПП ОСОБА_1 у трудових відносинах. Але суд
дійшов висновку, що ОСОБА_4 доведено заподіяння їй матеріальної шкоди в розмірі
536 грн. 22 коп., і що адекватним буде відшкодування обом позивачам моральної
шкоди саме в розмірі по 2500 грн. кожній. Оскільки ОСОБА_1 застрахувала свою
цивільно - правову відповідальність, і розмір матеріальної і моральної шкоди,
на відшкодування якої мають право позивачі, знаходиться в межах страхових
виплат, шкода підлягає стягненню саме зі страхової компанії.

Вислухавши суддю - доповідача,
пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та
дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України,
під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в апеляційній
скарзі просять змінити рішення суду першої інстанції лише в частині визначення
розміру відшкодування моральної шкоди, шляхом стягнення з ОСОБА_1 в солідарному
порядку на їх користь моральної шкоди у розмірі 12500 грн. Тому законність і
обґрунтованість рішення перевірятиметься апеляційним судом лише в межах
позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Суд першої інстанції встановив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
яка сталась 08.10.2007 р. з участю мікроавтобуса під керуванням водія ОСОБА_6,
який перебував у трудових відносинах з ПП ОСОБА_1, пасажири цього мікроавтобуса
отримали тілесні ушкодження, зокрема, ОСОБА_3 - тяжкі тілесні ушкодження, а
ОСОБА_4 - тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

ДТП сталася з вини водія ОСОБА_6, що підтверджується вироком Прилуцького
міськрайонного суду від 01 квітня 2008 р. (а.с.3-5).

Ступінь тяжкості тілесних ушкоджень та їх характер, крім вироку суду,
підтверджуються наявною в справі медичною документацією (в копіях).

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову
практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди” розмір
відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу
страждань, зокрема, враховуються
стан   здоров'я потерпілого, тяжкість
вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступень зниження
престижу, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, та інші
обставини. При цьому суд повинен виходити із засад розумності, виваженості та
справедливості.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо визначення розміру відшкодування позивачам моральної шкоди в
сумі 2500 грн. на користь кожної із позивачів. Доводи апеляційної скарги не
містять переконливих доводів неправильного визначення судом першої інстанції
такого розміру відшкодування, вони ґрунтуються на суб'єктивному сприйнятті
позивачами перенесених ними страждань.

Оскільки самі позивачі  визначили, що
внаслідок заподіяння їм тілесних ушкодження різного ступеню тяжкості, розмір
заподіяної їм шкоди складає, згідно їх позовних заяв - по 15000 грн. кожній, та
згідно апеляційної скарги - у розмірі 12500 грн. обом солідарно), слід
погодитись з висновком суду першої інстанції про визначення розміру
відшкодування моральної шкоди обом позивачам в однаковій сумі

Відповідальність за заподіяння шкоди джерелом підвищеної небезпеки
відповідно до цивільного законодавства України покладається на власника або на
особу, яка на відповідній правовій підставі ним володіє (ст.1187 ЦК України).
Але ОСОБА_7 як власник джерела підвищеною небезпеки уклала договір
обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності з ВАТ
„Українська страхова компанія „Дженерал Гарант”. Відповідно до ст.1194 та ст.
22 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно - правової
відповідальності наземних транспортних засобів” страховик відшкодовує
потерпілому (третій особі) як матеріальну, так і моральну шкоду, яка не
перевищує 5 % ліміту, визначеного законом (в даному випадку - 2550 грн.). За
наведених обставин, місцевий суд прийшов до вірного висновку про те, що
визначена сума відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню зі страхової
компанії.

З вищевикладеного можна зробити
висновок, що суд з дотриманням норм матеріального і процесуального права
ухвалив судове рішення в оскарженій частині, а тому апеляційна скарга підлягає
відхиленню.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 308,
309, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4
-відхилити.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду від 11 вересня 2008 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до
Верховного Суду України на протязі двох місяців з дня набрання нею законної
сили.

Головуючий:

Судді: