Справа № 22-635/2008р.
інстанції: Зарютін П.В.
Суддя-доповідач Денисенко Т.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

14 лютого 2008 року  м. Запоріжжя

Колегія суддів
судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у
складі:

Головуючого:    Онищенка Е.А. Суддів;      Денисенко
Т.С. Коваленко А.І. При секретарі:
Волчановій І.М.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 червня 2005 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківської райдержадміністрації, ОСОБА_2
про узаконення самовільних будівель у жилому будинку та визнання на них права
власності, -

ВСТАНОВИЛА:

01.02.2005
року ОСОБА_1 звернулася
до суду із позовом до Шевченківської райдержадміністрації, ОСОБА_2 про
узаконення самовільних будівель у жилому будинку та визнання на них права
власності.

В позові
зазначила, що у 1986-87 роках зі згоди сусіда ОСОБА_3, який мешкає за адресою
АДРЕСА_1, побудувала прибудову під літ. А1 розміром 3, 95x2, 13м., сарай під
літ. Л та сарай
під М, а в 2002 році теплицю. Колишній сусід ОСОБА_3, що мешкав за адресою
АДРЕСА_1, продав свій будинок ОСОБА_2- відповідачці по справі, яка не дає згоди
на узаконення побудованих нею побудов, у зв'язку з чим, просила суд узаконити
самовільні побудови у АДРЕСА_1, житлову прибудову під літ А1 розміром 3, 95x2,
13м., сарай під літ. Л та сарай
під М, теплицю та визнати за нею право власності на зазначені побудови.

Рішенням
Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 червня 2005 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просила
скасувати рішення суду та направити справу до суду першої інстанції на новий
розгляд.

Заслухавши
доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_1,
та її представника адвоката
ОСОБА_4,   заперечення   представника   відповідача
ОСОБА_5,

дослідивши
обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно
зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як
установлено судом, позивачка ОСОБА_1
являється власником жилого АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину
за заповітом, виданого державним нотаріусом П'ятої державної нотаріальної
контори 29.12.1990 року за реєстром №1-4002. Відповідачка ОСОБА_2 - власницею
будинку №99 по вул.  Звільнена на
підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом П'ятої державної
нотаріальної контори 02.04.1991 року за реєстром № 3-647. Зазначені будинки
знаходяться по сусідству.

ОСОБА_1 до свого будинку
добудувала самовільно прибудову А-І, сараї Л та М, теплицю. Як пояснила суду відповідачка, зазначені
жила прибудова, сараї та теплиця знаходиться на відстані близько 50 см від межі
з її земельною ділянкою. Вона була проти будівництва цією прибудови, зазначених
сараїв та теплиці, оскільки вони завдають їй багато незручностей - затіненням
її земельної ділянки, неприємними запахами з сараїв, де знаходяться кури
позивачки.

Позивач
не надав суду доказів того, що зазначені самочинні прибудова та будівлі відповідають
будівельним, санітарним та протипожежним нормам і не порушують права іншої
особи - власниці сусіднього жилого будинку.

Доводи
апелянта про те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги згоду сусіда
ОСОБА_6, який раніше був власником сусіднього будинку, на здійснення позивачкою
зазначеного будівництва, необгрунтовані. Зазначені обставини суд дослідив і
обгрунтовано зазначив, що за заявою від 11.11.1986 року сусід ОСОБА_6 не
заперечував проти добудови ОСОБА_7 до АДРЕСА_1 ванної кімнати, а не житлової
прибудови у розмірі 3, 95x2, 13м, тому така заява не може бути розцінена судом
як дозвіл сусіда на здійснення зазначеної прибудови та будівель..

Згідно з
ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З огляду
на зазначене, суд відмовив в задоволенні вимог позивачки ОСОБА_2 за їх
недоведеністю. Доводи апелянта не спростовують висновки суду.

Рішення
суду відповідає вимогам закону. Підстав для його скасування колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст.ст.
307, 308, 314, 315, 317  ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1
відхилити. Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 червня
2005 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала
набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена до Верховного Суду України
в касаційному порядку протягом двох місяців.