АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
КІРОВОГРАДСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
Справа   № 22 -
2260  2008  року                         Головуючий у 1-й
інстанції  Ковтун Л.М. категорія  - 46
Доповідач  С.А.Кіселик
03  грудня  2008 року
Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі :
: судді Кіселика С А ,
суддів
: Франко В.А., Суржик М.М.
секретарі Липі А.О.,
розглянула  у відкритому судовому засіданні в місті
Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення  Ленінського
районного суду  міста   Кіровограда
від  07 жовтня  2008 року,
вересні  2008 року ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1  про
стягнення  додаткових  витрат
на  дитину. Просила  стягнути
з ОСОБА_1  на її користь 2100 грн.
- половину  вартості  витрат
понесених  позивачкою  на
навчання  сина  ОСОБА_1
Дмитра Юрійовича, 4 листопада 1990 року
Позивачка   зазначила, що  25 лютого 1978 року  уклала
27  грудня 2004 року  шлюб
розірвано.  Від  шлюбу
мають  сина Дмитра 04 листопада
1990 року   народження, який  після
розірвання  шлюбу  залишився
проживати  із  позивачкою. Рішенням  Кіровського
районного  суду  міста
Кіровограда  від 28 жовтня  2005 року
користь  позивачки  стягнуто
аліменти  в  розмірі 1/3 частини  заробітку
(доходу), але  не менше  ніж
30%  прожиткового  мінімуму
для  дитини  відповідного
неповнолітнього  сина  Дмитра.
комерційній  основі  без
виплати стипендії  і  є
студентом  першого  курсу
12 групи  денного  відділення
факультету  іноземних  мов
Кіровоградського  державного  педагогічного
університету ім.. В.Винниченка. В
зв'язку  із  тим, що
син  фактично повністю  знаходиться
на  утриманні  позивачки, то
навчання  за  перший
семестр  в сумі 4200 грн.  Добровільно
надати  допомогу  на
оплату  навчання  сина
відповідач  відмовляється,
хоча  згідно  ст. 185
зобов'язані  нарівні  брати
участь  у  додаткових
витратах  на  дитину, що
викликані  особливими  обставинами.
Рішенням  Ленінського
районного  суду   міста
Кіровограда  від 07 жовтня  2008 року
позов  задоволено.

Не
погоджуючись з рішенням суду
апелянт  просить  його
скасувати та ухвалити  нове  рішення,
яким  в  позові
відмовити.

Апелянт   зазначив, що
суд  першої  інстанції
не  з'ясував  та
не  встановив  в чому
полягає  особливість  обставин, що
викликали  понесення  додаткових
витрат.

Крім  того
суд  постановив  рішення
без  врахування  обставин, що
мають  істотне значення  для
справи  та  передбачені частиною 2  статті 185
ЦК  України.  Не
взяв  до  уваги,
що  річний  дохід
відповідача  становить 4 463 грн.
56 коп., матеріальне  становище є  скрутним.

Не  врахував
суд  і  ту
обставину, що  статтею  185
СК  України  передбачена
можливість  стягнення    додаткових
витрат,  що  викликані
особливими  обставинами  тільки
на  дитину,  а ОСОБА_1 із
05.11.2008 року  втрачає  статус
дитини, у  розумінні  СК
України,  оскільки  стає
повнолітнім.

Заслухавши
доповідача, сторони, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи
колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню  із
наступних  підстав.

Відповідно
до ст.  213 ЦПК  України, рішення  повинно бути
законним і обґрунтованим.

В п.1
Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1976 року №11 «Про
судове рішення» зазначено, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши  всі вимоги
цивільно-процесуального
законодавства і всебічно
перевіривши  обставини, вирішив
справу  відповідно до норм  матеріального права, що підлягають  застосуванню
до цих правовідносин, а в разі їх відсутності - відповідно  до закону, що регулює такі відносини,
або  виходячи із загальних засад і
змісту  законодавства  України.

Обґрунтованим  визнається
рішення, в якому повно
відображені обставини, які мають
значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і
правові  наслідки є вичерпними,
відповідають  дійсності і
підтверджуються  достовірними доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Натомість  суд
першої  інстанції  зробив
висновки  які  не
ґрунтуються  на  матеріалах
справи  та  не
знаходяться  у  відповідності
до  норм  матеріального
права.

Стягуючи  із
ОСОБА_1  на  користь ОСОБА_250 %  оплати
у  першому  семестрі
за   навчання  на  комерційній  основі
денного  відділення  факультету
іноземних  мов  Кіровоградського  державного
педагогічного  університету ім.
В.Винниченка  суд  дійшов
висновку, що дана  оплата  є
додатковою  витратою  на
дитину  відповідно до  положень
ст. 185 СК  України.

Колегія  суддів
із  таким  висновком
суду  першої  інстанції
погодитись  не може.

Згідно  частини 1
статті  185  СК
України  той  з
батьків, з кого  присуджено  стягнення
аліментів  на  дитину, а
також  той з  батьків, до
кого  вимога  про
стягнення  аліментів  не
була  подана, зобов'язані  брати
участь  у  додаткових
витратах  на  дитину, що
викликані  особливими  обставинами (розвитком  здібностей
дитини, її хворобою, каліцтвом
тощо).

Отже  Закон
зобов'язує  батьків  брати
участь  у  додаткових
витратах  на  дитину, якщо
ці  витрати    були
викликані  особливими  обставинами.

Колегія  суддів
дійшла  висновку, що витрати  на навчання
ОСОБА_1 Д.Ю.  на  комерційній
основі  денного  відділення
факультету  іноземних  мов  Кіровоградського  державного
педагогічного  університету ім.
В.Винниченка  не  викликані
особливими  обставинами.  Це  є
особисте  сплановане  рішення
позивачки  без  будь якої
домовленості  із  відповідачем
та   врахування  можливостей сплати  договірної
суми  за  навчання.

Навчання  у
вищому  учбовому закладі  має  за  мету
отримання  у  майбутньому
відповідної  професії, що  є
нормальною  життєвою  потребою
кожного  громадянина,  а  не
є  розвитком  здібностей
неповнолітнього  ОСОБА_3, а  отже
за  таких  умов
позов  задоволенню  не
підлягає.

Таким  чином
колегія  суддів  дійшла
висновку, що при  вирішенні  спору, судом
першої  інстанції  неправильно
застосовано  норми  матеріального
права  і  висновки
суду  не  відповідають
обставинам  справи.

Згідно
вимог п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та
процесуального права.

Враховуючи  вищевикладене,  рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення.

На
підставі ст.185 Сімейного Кодексу
України, керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316  ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення   Ленінського районного суду  міста
Кіровограда  від  07
жовтня  2008 року  скасувати.

ОСОБА_2
в  позові
до ОСОБА_1 про  стягнення  додаткових
витрат  на  утримання
дитини  відмовити.

Стягнути  з ОСОБА_2
на  користь  держави
51  грн.  державного
мита  та  7 грн. 50
коп.  на  інформаційно - технічне  забезпечення
на  користь  ТУ ДСА
Кіровоградської  області.

Рішення  набирає чинності з моменту проголошення і
може бути оскаржено  протягом двох
місяців до Верховного Суду України.

Головуючий:

Судді: