СПРАВА № 2-1686/2008
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н
Е М      У К Р А Ї Н И

30 вересня 2008 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у
складі: головуючого - судді Горчакової О.І., за участю секретаря - Запорожець
М.В.,  розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої
дитини , -

в с т а н о в и в:

11
серпня 2008 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про
стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те,
що  з відповідачем по справі вона
перебувала в зареєстрованому шлюбі з 1996 року до 21 листопада 2001 року. Від
цього шлюбу вони мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
проживає з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач
ухиляється від виконання своїх обов'язків по утриманню дитини, тому вона мусить
звернутися до суду з позовом про примусове стягнення з нього аліментів. У
зв'язку з викладеним позивачка просить
стягнути з ОСОБА_2на її користь аліменти на утримання неповнолітньої
доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини всіх видів заробітку
(доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідної
вікової категорії щомісяця, починаючи з дня звернення до суду.

У судовому засіданні позивачка позов
підтримала та  прохала задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі і стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки. Позивачка
поясняла, що вона не являється інвалідом, на обліку у закладах охорони
здоров'я  ні вона, а ні дитина не
перебувають; вона
не може самостійно забезпечити доньку всім необхідним для життя та розвитку,
тому потребує матеріальної допомоги з боку батька дитини;на її утриманні а ні
батьків похилого віку, а ні інших осіб не має, стягнення за виконавчими листами
з неї не проводяться, працює, але не прийнята на роботу з випробувальним
терміном.

Відповідач проти задоволення позову не заперечував, визнав його у
повному обсязі, не заперечував проти того, щоб з нього стягувалися аліменти на
утримання доньки у розмірі ј частини всіх видів
доходів (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до
досягнення дитиною повноліття. Пояснив, що не є інвалідом, хронічними
захворюваннями не страждає, працює, але неофіційно, регулярно отримує
заробітну плату, на його утриманні ніхто не перебуває,
стягнення  за виконавчими листами
відсутні.

Згідно
з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності
для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом
встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Матеріалами
справи встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому  шлюбі з 1996 року до 21 листопада 2001 рок,
що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.7).

Від
цього шлюбу вони мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с.6) яка проживає з
позивачкою та знаходиться на її повному утриманні.

Відповідач
ухиляється від виконання своїх обов'язків по утриманню дитини.

Відповідач
не являється інвалідом, на обліку у закладах охорони здоров'я  не перебуває, на його утриманні а ні батьків
похилого віку, а ні інших осіб не перебуває, стягнення за виконавчими листами з
нього не проводяться, працює, але неофіційно.

Допитана
у судовому засіданні в якості свідка - ОСОБА_4, мати позивачки, пояснила, що її
донька ОСОБА_1. перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2. з 1996 року по 21
листопада 2001 року. Від цього шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 , у них народилася  донька ОСОБА_3. Після розірвання шлюбу дитина
залишилася проживати зі своєю матір”ю, а за усною домовленістю ОСОБА_2. обіцяв
надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, але згодом припинив надавати
матеріальну допомогу на утримання дитини. В даний час ОСОБА_2. допомоги на
утримання доньки не надає. ОСОБА_2. працює, але не офіційно. Розмір заробітної
плати ОСОБА_1. та ОСОБА_2. свідку не відомий. Свідку відомо, що ОСОБА_1 . не є
інвалідом, інших джерел прибутку окрім офіційної заробітної плати вона не  має.

З
урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і
правдивість фактів, повідомлених свідком. Даних про її заінтересованість в
результаті розгляду справи немає, її показання об'єктивно підтверджуються і не
суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Згідно
ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх
дітей до досягнення ними повноліття.

На
підставі ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру
аліментів  суд враховує стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина; можливість надання утримання другим з батьків.
Розмір аліментів за жодних обставин не може бути менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким
чином, суд,  дослідивши всі обставини, що
мають істотне значення для справи, вважає за необхідне  задовольнити позовні вимоги в повному обсязі,
стягнувши з відповідача аліменти на утримання доньки, у розмірі 1/4 частини
його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, щомісяця, до досягнення ним повноліття.

Відповідно
до ст.ст.81, 88 ЦПК України, а також відповідно до  п.5 ч.1 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів
України від 21.01.1993 року №7-93 «Про державне мито»,  з відповідача необхідно стягнути судовий збір
в розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи в сумі 7 грн.50 коп.

На
підставі п. 1 ч. 1  ст. 367 ЦПК України
суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу  за один місяць.

Керуючись
ст.ст.10, 11, 60,  88, 174, 214, 215, 367
ч. 1 ЦПК України,  ст.ст.180-183, 191
Сімейного кодексу України,  п.5 ч.1  ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України від
21.01.1993 року №7-93 «Про державне мито» суд, -

в и р і ш и в:

Позовні
вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої
дитини -  задовольнити.

Стягнути
з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Лозова, Харківської області, не
працюючого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, тимчасово не маючого реєстрації,
але має намір зареєструватися за адресою: АДРЕСА_1 , який тимчасово мешкає за
адресою: АДРЕСА_2, аліменти на користь ОСОБА_1на утримання дитини - доньки
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку
(доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,
щомісяця, починаючи з 11 серпня 2008 року і до досягнення донькою повноліття,
тобто до 16 жовтня 2015 року.

Рішення
у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць
підлягає негайному виконанню.

Стягнути
з ОСОБА_2судовий збір у дохід держави в розмірі 51 гривні.

Стягнути
з ОСОБА_2витрати на інформаційно-технічне забезпечення  розгляду справи в сумі 7 грн. 50 коп. на
користь УДК у Лозівському районі м. Лозова, , МФО 851011,
розрахунковий рахунок 0015 за кодом бюджетної класифікації
22050000 «Оплата витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справ у
судах».

Рішення може бути оскаржене в апеляційному
порядку до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний
суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було
подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у
строк, встановлений статтею 294 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо
його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий

у судовому засіданні

суддя:                                                                                    О.І.Горчакова