Справа №2-75/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

19 лютого 2008 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді  Хомика А.П.

про секретарі -           Кіндратишин
Л.Р.

з участю адвоката -   ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Летнянської
сільської ради, Дрогобицького районного управління земельних ресурсів про
усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та зменшення плати податку
за землю, -

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідачів, в якому просять
усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою та зменшити їм розмір плати
податку за землю. В обґрунтування позову покликаються на те, що житловий
будинок в АДРЕСА_1 належить їм на праві спільної часткової власності, згідно
свідоцтв про право на спадщину за законом. Даний будинок був збудований їхніми
батьками в 1960 році, на місці старої хати, яка належала їхнім дідові та бабі.
Згідно земельно-облікових документів, за їхньою садибою по даний час рахується
земельна ділянка площею 0,22 га. Будь-яких рішень, щодо збільшення розміру
їхньої присадибної земельної ділянки чи городу, сільською радою не приймались.
Їхня садиба межує з садибами відповідачів ОСОБА_3 з одного боку та ОСОБА_5 з
другого.  Згідно плану забудови села,
межі між їхніми садибами є рівними, але на протязі останніх років між ними
виник спір щодо існуючих меж, оскільки відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_5
самовільно захоплено певні частини їхньої земельної ділянки - присадиби.

З цього приводу вони неодноразово звертались до відповідача - Летнянської
сільської ради для вирішення спірних питань, але лише отримували відповідь, що
нібито вони фактично користуються земельною ділянкою площею 0,26 га і у зв'язку
з цим ніякого самовільного захоплення їхньої землі бути не може.

Вважають, що ці безпідставні відповіді лише підтверджують небажання органу
місцевого самоврядування допомогти у вирішенні спору, оскільки всім відомо, що
при обмірі фактичної площі їхньої земельної ділянки було безпідставно включено
частину землі, якою вони ніколи не користувались та на неї не претендували, але
така земельна ділянка в даний час межує з їхнім городом, як і з городами їхніх сусідів,
і виникла вона у зв'язку з переорюванням існуючої старої дороги, яку перенесено
в інше місце. У зв'язку з цим відповідно збільшились площі земельних ділянок і
всіх їхніх сусідів, які приорали ці земельні ділянки до свої городів та
користуються ними.

До 2000 року їхня садиба межувала з садибою ОСОБА_7 З погосподарських книг,
починаючи з 1968 року, вбачається, що площа земельної ділянки, якою
користувалась ОСОБА_7 становила 0,30 га. В 2000 році під час приватизації нею
земельної ділянки їй було видано Державний акт на право приватної власності на
землю площею 0,33 га. у зв'язку з включенням до існуючої земельної ділянки
вищевказаної приораної частини старої дороги. Межі у виданому Державному Акті
визначені по прямій лінії і відповідають генеральному  плану забудови села та у відповідності до
давно існуючих  меж. Спільна межа з
ОСОБА_7 під час приватизації нею землі була з ними погоджена, вона і
відображена в Державному Акті. Після відчуження ОСОБА_7 свого житлового будинку
разом із земельною ділянкою ОСОБА_3 та ОСОБА_4, між ними почав виникати спір
щодо існуючої межі, оскільки ОСОБА_3 почали встановлювати огорожу не по прямій
лінії, як визначено в Державному акті, а по кривій, яка виникла внаслідок зсуву
ґрунту, так як по цьому відрізку межі земля є гористою.

Разом з тим, вони не погоджуються з посиланнями відповідача на те, що по
цій кривій була споруджена ще огорожа їхнім батьком, оскільки ним дійсно було
споруджено бетонну основу на відстані 0,7 м від їхньої межі по довжині 5,2
метри, і її призначенням було зупинення зсуву землі, та з наміром відгородити
стічні води від спорудженого заїзду.

Відповідачі ОСОБА_3 скористались цим та захопили частину їхньої земельної
ділянки від вул. Б.Хмельницького шириною 0,7 м. і довжиною 5,2 м., шляхом
встановлення огорожі з дроту та дошки від бетонної основи до спільної межі на
якій, ще в 1979 році, був встановлений металічний стовп в присутності голови
сільської ради та на якій висаджений живій пліт ще попередніми власниками,
внаслідок чого вони не можуть користуватись належною їм землею і розпочати
встановлення огорожі по дійсній межі.

Згідно схемплану присадибної ділянки
від 1986 року та плану забудови села від 1969 року ширина їхньої присадиби від
вулиці Богдана Хмельницького має становити 16,7 м., а в кінці її 16,8 м. У
зв'язку із значними захопленнями з боку обох сусідів ширина присадиби становить
від вулиці Б.Хмельницького 16 м., а в її кінці 15,40 м.

У зв'язку з наведеним просять суд постановити рішення, яким зобов'язати
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 усунути їм перешкоди в користуванні земельною ділянкою за
адресою: АДРЕСА_1, а саме: шириною 0,7 м та довжиною 5,2 м., шляхом знесення
встановленої ними огорожі від бетонної основи воріт позивачів до спільної межі;
земельною ділянкою довжиною 8,6 м. та шириною від 07 м. до 1.2 м., а далі по
довжині 17 м. шириною від 1,2м. до 0,6 м.; та земельною ділянкою, яка
знаходиться на відстані 30,8 м. від вул. Б.Хмельницького шириною від 0,6 м. до
0,7 м., по довжині 12,7 м. та шириною від 0,7 м. до 0,3 м. по довжині 21,1 м.,
шляхом знесення встановленої огорожі. Зобов'язати ОСОБА_5 не чинити їм перешкод
в користуванні заїздом, який передбачений планом забудови села, через її
подвір'я та усунути перешкоди в користуванні їм земельною ділянкою, яка
знаходиться на відстані 24,8 м. від вулиці Б.Хмельницького шириною від 0,7 м.
до 1,1 м. по довжині 37,6 м. та шириною від 1,1 м. до 1,8 м. по довжині 2 м.,
шляхом знесення самовільно встановленої металічної огорожі на бетонній основі
та городом по ширині 1,8 м. до дійсної межі по довжині 74 м., шляхом припинення
його використання та виорювання.

В подальшому позивачі доповнили позовні вимоги вимогою про зменшення їм
плати податку за землю, з тих підстав, що згідно земельно-облікових документів,
за їхньою садибою по 2006 рік рахувалася земельна ділянка площею 0,22 га,
будь-яких рішень щодо збільшення розміру їхньої присадибної земельної ділянки
не приймалось. Однак, в погосподарських книгах Летнянської сільської ради,
починаючи з 2006 року безпідставно зроблено виправлення в графі площі земельної
ділянки з 0,22 га на 0,26 га, якою вони фактично користуються для
обслуговування житлового будинку. З 2006 року вони неодноразово звертались з
цього приводу в сільську раду для вирішення спірного питання, однак отримували
відповідь, що нібито вони фактично користуються земельною ділянкою, площею 0,26
га. З пояснення сільського голови збільшення площі їхньої земельної ділянки,
цільовим призначенням якої є обслуговування житлового будинку, відбулось
внаслідок  долучення сільською радою
частини землі, яка межує з їхнім городом, як і з городами їхніх   сусідів, і виникла вона у зв'язку з
переорюванням існуючої дороги, яку перенесено в інше місце. Дану земельну
ділянку вони ніколи не використовували, заяву про надання їм її в користування
в сільську раду не подавали, рішення сільської ради про наділення їм цієї
ділянки ніколи не приймалось, виносу в натурі даної земельної ділянки не було.
На даний час за затримку сплати земельного податку нарахована пеня в сумі 48,49
грн. (39,94 грн. та 8,55 грн.). При таких обставинах просять суд визнати дії
Летнянської сільської ради про безпідставне збільшення розміру земельної
ділянки призначеної для обслуговування житлового будинку неправомірними,
зобов'язати Летнянську сільську раду проводити нарахування земельного податку
за 0,22 га землі та нарахування пені за затримку сплати земельного податку
визнати неправомірним.

Крім цього, позивачі уточнили свої позовні вимоги у частині усунення
перешкод в користуванні земельної ділянкою, які мотивують тим, що згідно плану
забудови села, межі  між їхніми садибами
мають бути рівними, ширина їхнього подвір'я від вулиці Богдана Хмельницького
має становити 17,00 м., а в кінці - 18,00 м., ширина городу, як на початку, так
і вкінці має становити 17,01 метрів. Згідно проведених обмірів, за їхньою
садибою по даний час має рахуватися земельна ділянка площею 0,23 га. Згідно
проведених обмірів також встановлено, що: відповідачкою ОСОБА_5 захоплено
частину їхньої земельної ділянки від початку огорожі по ширині від 0,3 м до
дійсної межі по довжині 5,00 м, через зсув огорожі відповідачки на їхню
ділянку, а також захоплено землю на відстані 24,8 м. від вулиці Б.Хмельницького
шириною від 0,8 м. до 2,00 м. по довжині 37,6 та шириною від 2,00 м. до 1,7 м.
по довжині 2 м., та город по ширині від 1,7 м до дійсної межі по довжині 74 м.;
також відповідачами ОСОБА_3 і ОСОБА_4 захоплено частину їхньої земельної
ділянки шириною 0,7 м та довжиною 5,2 м., шляхом встановлення ними огорожі від
бетонної основи наших воріт до спільної межі; та земельну ділянку довжиною 8,6
м. та шириною від 07 м. до 1.6 м. і далі по довжині 17 м. шириною 1,6 м., а
також земельну ділянку, яка знаходиться на відстані 30,8 м. від вул.
Б.Хмельницького по довжині 12,7 м. шириною від 1,6 м. до 1,4 м., та по довжині
21,1 м. шириною від 1,4 м. до 0, м., шляхом встановлення огорожі, а також
городу шириною 0,3 м. на його початку та по всій його довжині 74,00 м. і далі
по довжині 20 м. шириною від 0,2 м. до 1,50 м. в кінці.

Під час слухання справи в суді ОСОБА_3 встановлено на відстані 0,9 м. від
спільної межі металічний каркас для винограду висотою 3,5 м., внаслідок чого в
літній період має місце сильне затінення їхньої земельної ділянки

Своїми незаконними діями відповідачі перешкоджають їм в належному
користуванні садибою, а тому просять суд постановити рішення, яким зобов'язати
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 усунути їм перешкоди в користуванні земельною ділянкою за
адресою, АДРЕСА_1, а саме: шириною 0,7 м та довжиною 5,2 м., шляхом   знесення встановленої огорожі від бетонної
основи їхніх воріт до спільної межі; та захопленою земельною ділянкою довжиною
8,6 м. та шириною від 07 м. до 1.6 м. і
далі по довжині 17 м. шириною 1,6 м.; та земельною ділянкою, яка
знаходиться на відстані 30,8 м. від вул. Б.Хмельницького по довжині 12,7 м.
шириною від 1,6 м. до 1,4 м., та по довжині 21,1 м. шириною від 1,4 м.  до 0,6 м., шляхом знесення встановленої
огорожі; та земельною ділянкою від початку городу шириною 0,3 м. по всій  його довжині, а саме 74,00 м. і далі по
довжині 20 м. шириною від 0,2 м. до 1,50 м. вкінці, шляхом перенесення
встановлених стовпців. Зобов'язати ОСОБА_3 і ОСОБА_4. усунути їм перешкоди
в   користуванні земельною ділянкою за
адресою, АДРЕСА_1, шляхом знесення металічного каркасу для винограду
встановленого на відстань 0,9 метра від спільної межі. Зобов'язати ОСОБА_5 не
чинити їм перешкод в користуванні земельною ділянкою за адресою, АДРЕСА_1, а
саме від початку огорожі по ширині від 0,3 м. до дійсної межі по довжині 5,00
м., шляхом встановлення огорожі на її попереднє місце та заїздом, який
передбачений планом забудови села, через подвір'я відповідачки, а також усунути
перешкоди в користуванні їм їхньою земельною ділянкою, яка знаходиться на
відстані 24,8 м. від вулиці Б.Хмельницького шириною від 0,8 м. до 2,00 м. по
довжині 37,6 м. та шириною від 2,00 м. до 1,7 м. по довжині 2 м., шляхом
знесення самовільно встановленої металічної огорожі на бетонній основі та
городом по ширині від 17 м до дійсної межі по довжині 74 м., шляхом припинення
його використання та виорювання.

В судовому засіданні позивачі свої позовні вимоги підтримали і доповнили,
що ще за життя їхнього батька ОСОБА_8, останній не погоджувався з тими межами,
які існують на сьогодні з сусідами ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (раніше - ОСОБА_7), а
тому просять позов задоволити.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4. позову не визнали і пояснили суду, що межу
з земельною ділянкою позивачки було узгоджено при приватизації в 2000 році. З
того часу межі не змінювалися, а тому вимоги позивачів щодо усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою є безпідставними.

Представник відповідачки ОСОБА_5 - ОСОБА_9 заперечив проти задоволення
позову з тих підстав, що межі земельної ділянки його матері з земельною
ділянкою позивачів були узгоджені ще за життя їхнього батька. Металева огорожа,
яка проходить по частині межі земельної ділянки, збудована більше 30 років тому
і з того часу не мінялась. Жодних змін в розташуванні межових знаків чи розміру
земельної ділянки не вносилось, а тому просить в позові відмовити.

Представники Летнянської сільської ради - Гречаник Г.І. та Янісів Р.І.
позову не визнала і пояснили суду, що позивачі протягом багатьох років пишуть
скарги до сільської ради про порушення меж їхньої земельної ділянки з боку
сусідів ОСОБА_5 та ОСОБА_3. Неодноразово, розглядаючи скарги позивачів,
погоджувальна комісія приходила до висновку про їх безпідставність. Проведені
обміри земельних ділянок встановили, що їхній розмір не змінився, межові знаки
встановлені багато років тому і ніким не змінювались.

Що стосується позову в частині зменшення плати податку за землю позивачам,
то при проведенні обмірів встановлено, що останні користуються земельною
ділянкою в розмірі 0,26 га, за які і повинні вносити плату. Той факт, що в
погосподарській книзі після 1995 року розмір земельної ділянки позивачів
вказано як 0,22 га не береться до уваги, оскільки фактично розмір земельної
ділянки становить 0,26 га, а тому просять в позові відмовити.

Представник Дрогобицького районного відділу земельних ресурсів - Гансевич
Р. позову не визнав, пояснивши суду, що також, розглядаючи неодноразово скарги
ОСОБА_1 ним та землевпорядником Летнянської сільської ради проводились
неодноразові обміри земельних спірних ділянок, якими встановлено, що вони
відповідають розмірам, вказаних у відповідних документах, зокрема - ОСОБА_3 -
державному акті на право власності на земельну ділянку, ОСОБА_5 - будівельному
паспорті, ОСОБА_1 - погосподарських книгах села Летня.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали
справи, суд вважає, що позов є безпідставним та задоволенню не підлягає,
виходячи з наступного.

Згідно копій свідоцтв про право на спадщину за законом, посвідчених
державним нотаріусом першої Дрогобицької державної нотаріальної контори
14.02.2002 року за реєстровим №2-370 та 27.10.1997 року за реєстровим №2-2388,
ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті свого батька - ОСОБА_8, яка складається
з 3/10 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель,
що знаходяться в АДРЕСА_1, а ОСОБА_1 - 7/10 частин цього ж будинковолодіння.

Згідно копії рішення виконавчого комітету Летнянської сільської ради
Дрогобицького району Львівської області №19 від 28.02.1990 року, ОСОБА_5
дозволено будівництво нового житлового будинку по АДРЕСА_2, яке затверджене
рішенням виконкому Дрогобицької районної ради №145 від 25.06.1990 року.

Як вбачається з оглянутих в судовому засіданні погосподарських книг села
Летня Дрогобицького району, за будинковолодінням ОСОБА_5 до 1995 року було
закріплено земельну ділянку загальним розміром 0,26 га. В подальшому, з
невідомих причин, розмір земельної ділянки вказано як 0,22 га. Як пояснив
представник ОСОБА_5 - ОСОБА_9, розмір земельної ділянки його матері з 1960
років не змінювався і на сьогодні складає 0,25 га. Причин внесення змін в по
господарські книги щодо розміру земельної ділянки не знає.

Згідно копії технічного плану при виконанні роботи по підготовці і видачі
державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_7 вбачається, що за
будинковолодінням АДРЕСА_3 рахується земельна ділянка площею 0,25 га. В
подальшому, рішенням Летнянської сільської ради №79 від 06.06.2003 року
затверджено уточнену площу земельної ділянки ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 -
0,3320 га. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_7 подарувала
належну їй земельну ділянку ОСОБА_3. та ОСОБА_4

При виготовленні акту встановлення та узгодження меж земельної ділянки
31.05.2000 року позивачка ОСОБА_1. погодила межі своєї земельної ділянки із
земельною ділянкою ОСОБА_7, а саме, що межа визначена залізними стовпами, по
яким проходить металічна сітка.

Як пояснила відповідачка ОСОБА_3, 05.05.2001 року ОСОБА_1. знесла свій
паркан, чим знищила межові знаки.

Відповідно до акту розгляду заяви ОСОБА_1. від 03.05.2001 року,
погоджувальна комісія в складі сільського голови - Я.Нестора, члена
погоджувальної комісії - ОСОБА_5, депутата сільської ради - Я.Гриньківа,
провела розгляд і встановила, що земельна ділянка ОСОБА_1. згідно даних
погосподарських і земельно-кадастрових книг становить 0,22 га, фактично
використовується 0,26 га. Комісія вважала скаргу ОСОБА_1. безпідставною.

До аналогічного висновку прийшла і комісія Летнянської сільської ради від
05.04.2006 року по розгляду заяви ОСОБА_1.

Таким чином судом встановлено, що позивачі, отримавши в спадщину після
смерті батька будинок АДРЕСА_4, отримали у користування земельну ділянку
розміром 0,26 га. Оскільки межові знаки на цей час між позивачами та
відповідачами ОСОБА_3 і ОСОБА_5 були встановлені і на сьогоднішній день не
змінились, то суд вважає безпідставними вимоги ОСОБА_1. та ОСОБА_2 в частині
усунення перешкод в користуванні їхньою земельною ділянкою.

Що стосується позову в частині зменшення розміру плати податку за землю, то
суд вважає, що в його задоволенні слід відмовити, оскільки позивачі фактично
користуються земельною ділянкою в розмірі 0,26 га, за що і повинні сплачувати
земельний податок. Разом з тим, суд вважає за необхідне роз'яснити позивачам їх
право на звернення до суду в порядку адміністративного судочинства з позовом
про визнання неправомірними дій посадових осіб Летнянської сільської ради.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст. ст. 120,
125, 152, 158, 212 ЗК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
Летнянської сільської ради, Дрогобицького районного управління земельних
ресурсів про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та зменшення
плати податку за землю - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя