Справа
№2-1179/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

27 серпня 2008 року
Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Вергопуло К.В.,

при секретарі - Довгалюк О.В.,

за участю:

позивача -ОСОБА_1,

відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Іллічівську
Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду
з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.4), стверджуючи, що 25 травня 2007 року
відповідачі звернулися із скаргою до Іллічівського МВ ГУМВС України в Одеській
області, в якій  стверджували, що 23
травня 2007 року за місцем свого проживання він погрожував ОСОБА_2 вбивством за
допомогою зброї.

Вважаючи ці твердження
неправдивими та такими, що принижають його честь та гідність, позивач просив
зобов'язати відповідачів спростувати цю інформацію.

Позивач також стверджував,
що розповсюдженням цієї недостовірної інформації відповідачі завдали йому
моральну шкоду, в зв'язку з чим, уточнивши свої позовні вимоги (а.с.54), просив
стягнути на свою користь компенсацію моральної шкоди у розмірі 500 грн. з
ОСОБА_3 та 5000 грн. з ОСОБА_2

В судовому засіданні
позивач підтримав свої позовні вимоги.

Відповідачі ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 проти позову заперечували, стверджуючи, що 23 травня 2007 року в
квартирі, де проживають ОСОБА_2 таОСОБА_1, останній під час сварки із ОСОБА_2
погрожував їй вбивством за допомогою зброї.

Відповідачі підтвердили,
що за фактом погроз ОСОБА_2 звернулася із скаргою до Іллічівського МВ ГУМВС
України, а ОСОБА_3 по цьому факту надала письмові пояснення робітникам міліції.

Вислухавши пояснення осіб,
що беруть участь у справі, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов не
підлягає задоволенню.

Судом встановлено,
щоОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають АДРЕСА_1 (а.с.10).

25 травня 2007 року ОСОБА_2 звернулася із
скаргою до Іллічівського МВ ГУМВС України в Одеській області, в який вказала,
що 23 травня 2007 рокуОСОБА_1 погрожував їй вбивством за допомогою зброї
(а.с.39).

ОСОБА_3 дала письмові
пояснення робітникам міліції, в яких підтвердила цей факт (а.с.41).

Постановою Іллічівського
МВ ГУМВС України в Одеській області від 01 червня 2007 року в порушенні
кримінальної справи за скаргоюОСОБА_1 було відмовлено на підставі п.2 ч.1 ст.6
КПК України за відсутністю в діяхОСОБА_1 складу злочину (а.с.38).

Згідно
ст.ст.277, 297 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено
внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на її
спростування, в тому числі шляхом звернення з позовом до суду.

Однак,
суд вважає, що інформація, про яку йдеться в зазначених статтях і  яка
підлягає спростуванню, повинна бути не тільки недостовірною, але і
розповсюдженою з метою приниження честі, гідності та ділової репутації особи,
якої вона стосується.

Суд
вважає, що звернення особи до правоохоронного органу не з метою доведення таких
відомостей до громадськості чи окремих громадян, а з метою їх перевірки
уповноваженими на це законом посадовими особами, не може вважатися поширенням
відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди
інтересам іншої особи.

Цей
висновок випливає з рішення Конституційного Суду України у справі за
конституційним зверненням громадянина Сердюка Валерія Анатолійовича про
офіційне тлумачення положення частини першої статті 7 Цивільного кодексу
Української РСР (справа про поширення відомостей) від 10 квітня 2003 року
№8-рп/2-3, згідно якого „повідомлення правоохоронному органу про дії його
працівника, що стосуються виконання ним службових обов'язків... є повідомленням
про поведінку цього працівника, а тому не є поширенням відомостей у розумінні
статті 7 Цивільного кодексу незалежно від того, чи правдиві вони” і „звернення
громадян до правоохоронного органу, що містять певні відомості про недодержання
законів посадовими або службовими особами, передаються чи повідомляються не з
метою доведення таких відомостей до громадськості чи окремих громадян, а з
метою їх перевірки уповноваженими на це законом іншими посадовими особами. Тому
такі звернення за змістом частини першої статті 7 Цивільного кодексу не можуть
вважатися поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію
або завдають шкоди інтересам посадової чи службової особи правоохоронного
органу”.

Суд
вважає, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 звернулися до органів міліції з негативною
інформацією щодо позивача не з метою приниження його честі, гідності та ділової
репутації.

При таких обставинах позовні вимогиОСОБА_1 щодо спростування
відповідачами вказаної інформації є необґрунтованими.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Враховуючи, що дії відповідачів не є неправомірними, позовні
вимогиОСОБА_1 щодо стягнення з них компенсації моральної шкоди є також
необґрунтованими.

Керуючись ст.ст.213-215
ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити
в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про спростування
недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди.

Рішення може бути
оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Іллічівський міський суд
Одеської області протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження, яка подається протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя