Справа № 2-854/2008
29 вересня 2008 року
районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді - Ітріна Н,В.,
при секретарі Андрусенко В.А., за участю позивача ОСОБА_1 і її представника
ОСОБА_2, відповідачів ОСОБА_3 й ОСОБА_4 і їх представника ОСОБА_5, розглядаючи
у судовому засіданні в м. Нова Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні і розпорядженні житловим
будинком шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного об'єкту
нерухомого майна укладеного між відповідачами, -
травня 2008 р. позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідачів,
який у подальшому уточнила. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що
весною 2005 р. усно домовилась з ОСОБА_3 про продаж їй житлового будинку
АДРЕСА_1 за 14 000 доларів США. З метою заощадження грошових коштів право
власності на цей житловий будинок визнано рішенням Новоодеського районного суду
від 24.06.2005 р., яке рішенням апеляційного суду Миколаївської області від
27.03.2007 р. скасовано. При цьому з метою забезпечення виконання угоди позивач
передала ОСОБА_3 фіктивну безгрошову розписку ніби то  про отримання нею за проданий будинок 10 000
грн. Тим часом, не розрахувавшись за спірний будинок, 10 серпня 2006 р., коли
рішення суду першої інстанції набрало законної сили ОСОБА_3 продала спірний
будинок ОСОБА_4, договір купівлі-продажу якого посвідчили нотаріально. На
підставі статей 215, 391, 1212 ЦК України
просила усунути перешкоди у користуванні і розпорядженні житловим
будинком шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного жилого
будинку укладеного між відповідачами 10.08.2006 р., мотивуючи тим, що він
укладений з порушенням вимог ст. 203 ЦК України.

У
судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала та просила їх задовольнити у
повному обсязі.

Відповідачі
заявлені вимоги позивача не визнали та просили в їх задоволенні відмовити,
мотивуючи тим, що ОСОБА_4 є добросовісним набувачем спірного майна, договір
купівлі-продажу якого укладено відповідно до вимог чинного законодавства.

Заслухавши
пояснення сторін, їх представників, дослідивши обставини справи і перевіривши
їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд
дійшов висновку щодо задоволення вимог ОСОБА_1 з таких підстав.

Виходячи
зі змісту ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод
у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як
вбачається з матеріалів справи, 24.06.2005 р. рішенням Новоодеського районного
суду Миколаївської області за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 визнано дійсним
договір купівлі-продажу жилого будинку АДРЕСА_1, і визнано право власності на
нього за ОСОБА_3

07.12.2006
р. ухвалою Новоодеського районного суду рішення суду від 24.06.2005 р.
скасовано за заявою ОСОБА_1 у зв'язку з нововиявленими обставинами, і
23.01.2007 р. постановлено рішення, яким вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 задоволено
частково, визнано дійсним договір купівлі-продажу спірного житлового будинку, а
у праві власності на нього відмовлено.

27.03.2007
р. апеляційним судом Миколаївської області рішення суду першої інстанції від
23.01.2007 р. скасовано і постановлено нове рішення, яким у задоволенні вимог
ОСОБА_3 відмовлено (а. с. - 10).

За
приписом ст. 658 ЦК України право продажу товару належить його власникові. Якщо
продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у
випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Судом
встановлено, що 10.08.2006 р. ОСОБА_3 скориставшись тим, що рішення суду від
24.06.2005 р. набрало законної сили продала спірний будинок ОСОБА_4,
договір-купівлі продажу якого посвідчили у приватного нотаріуса. ОСОБА_4
зареєстрував будинок у Новоодеському БТІ на своє ім'я.

Крім
того, на час укладення договорів купівлі-продажу спірного житлового будинку за
рішенням суду від 24.06.2005 р. і посвідченого нотаріусом 10.08.2006 р. спірний
об'єкт нерухомості, власником якого є ОСОБА_1, тобто позивач у справі, у період
часу з 10.02.2005 р. по 21.11.2006 р. знаходився у податковій заставі (а. с. -
46-47, справа № 2-580/2005).

Відповідно
до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання
в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно
ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням, зокрема, у
цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Так, зі
змісту рішення апеляційного суду Миколаївської області від 27.03.2007 р.
винесеного по суті розгляду скарги ОСОБА_1 на рішення Новоодеського районного
суду від 23.01.2007 р. за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання дійсним
договору купівлі-продажу спірного будинку та права власності на нього випливає,
що ОСОБА_1 зі спірного житлового будинку не виселялася, не знімалася з
реєстрації та до цього часу проживає в ньому і проводить оплату комунальних
послуг (а. с. - 10).

Вказана
обставина сторонами не оспорюється.

Судом
з'ясовано, що ОСОБА_4 купуючи спірний будинок у ОСОБА_3 не оглядав його. У
подальшому не здійснив дій направлених на користування і володіння цим
будинком. Крім того, на час укладення договору йому було відомо про спір між
ОСОБА_1 і ОСОБА_3 за право власності щодо цього будинку.

Ці факти
свідчать про те, що правочин укладений між відповідачами не був спрямований на
реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, як того вимагає ч. 5
ст. 203 ЦК України.

З ухвали
апеляційного суду Миколаївської області від 23.04.2008 р. винесеної по суті
розгляду скарги ОСОБА_1 на рішення Новоодеського районного суду від 23.11.2007
р. за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору
купівлі-продажу будинку (внаслідок обману) видно, що ОСОБА_1 не позбавлена права
оспорювати договір між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 з підстав порушення її майнових прав
на спірний будинок (а. с. - 9).

Ураховуючи
наведене, суд дійшов висновку про те, що спірне майно вибуло з розпорядження
позивача поза її волею, внаслідок постановлення Новоодеським районним судом
рішення, яке у подальшому було скасовано, набувачі цього майна ОСОБА_3, а у
подальшому за договором від 10.08.2006 р. ОСОБА_4 не набули права власності на
нього, а тому позивач - ОСОБА_1 як власник спірного об'єкту нерухомості на підставі
вимог закону має право просити усунення перешкоди у розпорядженні цим майном у
вище зазначений спосіб, і це порушене право підлягає захисту.

На
підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів солідарно слід стягнути на користь
позивача судові витрати по справі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України,
-

В И Р І Ш И В:

Позов
ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Визнати
недійсним договір купівлі-продажу укладений 10 серпня 2006 року між продавцем
ОСОБА_3 та покупцем ОСОБА_4, за яким покупець придбав у продавця у власність
жилий будинок АДРЕСА_1, що складається з жилого будинку за літерою А-1,
загальною площею 88,1 кв. м., житловою площею 57,9 кв. м., з надвірними
господарськими побутовими будівлями та спорудами, а саме: кухнею Б-1; сараєм
В-1; вбиральнею Г-1; гаражем Д-1; огорожею № 1, 2; спорудами № 3, 4.

Стягнути
солідарно з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір пов'язаний зі
сплатою державного мита у розмірі 460,48 і витратами на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи 30 грн, а всього 490,48 (чотириста дев'яносто
гривень 48 коп.) гривень.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд шляхом подачі в 10
-ти денний термін з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст.
295 ЦПК України.

Головуючий