Справа
№ 2-931/2008 р.
РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М  У К Р
А Ї Н И

20 жовтня 2008 року Татарбунарський районний суд Одеської області у
складі:

головуючого - судді
Сивоконь Т.І.

при
секретарі
Коваленко І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м.Татарбунари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення прав
користувача земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, у якому просить
усунути перешкоди прав користувача земельною ділянкою, посилаючись на слідуючі обставини.

Відповідачка по справі є сусідкою ОСОБА_1,
їхні будинки та присадибні ділянки розташовані поряд. Присадибні ділянки були
виділені сторонам на підставі рішення правління колгоспу ім. Т.Повстання, як
членам цього колгоспу для користування та обслуговування будинків. У зв'язку зі здачею в експлуатацію  будинку позивачки,
на підставі рішення правління колгоспу ім. Т.Повстання від 13 травня 1988 року,
була змінена конфігурація земельних ділянок, розміри та вигляд якої були
зареєстровані в Татарбунарському МБТІ. Незважаючи на ці обставини, відповідачка
весь час перешкоджає позивачці та її сім'ї
користуватися зазначеною земельною ділянкою для обслуговування будинку,
крім того вона самовільно зрубала дерево, яке росло на ділянці, що належить
позивачці та використала його на дрова. Позивачка вказує також, що за її
заявами неодноразово створювалися комісії від Татарбунарської міської ради, які
проводили обстеження земельних ділянок сторін, в результаті обстежень ОСОБА_2
було пояснено, що вона порушує права позивачки на вільне користування її
земельною ділянкою, але до позитивного результату це не привело, тому вона
змушена була звернутись до суду з вказаним позовом.

У судовому
засіданні позивачка та її представник доповнили позовні вимоги та просили
визначити межі її присадибної земельної ділянки та виділити вказану ділянку в
натурі.

Відповідачка у судовому засіданні позовні
вимоги не визнала, пояснила, що земельні ділянки були виділені сторонам
Татарбунарською міською радою для користування та обслуговування їхніх житлових
будинків і ніхто межі вказаних  ділянок
не змінював. Державного акту на право приватної власності на присадибну ділянку
у ОСОБА_1 немає, тому вона не може довести, що зазначене в позові дерево росло
на її ділянці, тому  ОСОБА_2 вважає, що
правомірно вчинила, зрубавши вказане дерево, оскільки воно росло на її присадибній
ділянці. Крім того, ніяких перешкод в користуванні позивачкою її земельною
ділянкою, відповідачка не здійснювала, а навпаки - це позивачка перешкоджає
користуватися її земельною ділянкою,
оскільки побудувала свій сарай на території ОСОБА_2

Представник третьої особи з позовними
вимогами не згоден, пояснив, що спочатку сторонам потрібно звернутись до
Татарбунарської міської ради із заявами про надання дозволу на виготовлення
проектно-технічної документації  та приватизацію
земельних ділянок для обслуговування домоволодінь. Коли будуть виготовленні
Державні акти на право приватної власності на присадибні земельні ділянки
сторін, тільки після цього можливо вирішити вказаний спір.

Заслухавши доводи сторін,
дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в
задоволені позовних вимог слід відмовити.

Із копії
свідоцтва про право приватної власності на будівлю від 19.01.1989 р. (а.с.5)
вбачається, що власником будинку по АДРЕСА_1 є ОСОБА_1.

Із копії
свідоцтва про право приватної власності на будівлю від 12.02.1986 р. (а.с.24)
видно, що власником будинку по АДРЕСА_2 є ОСОБА_2.

Із довідки за
№463 від 08.09.2008 року (а.с.25) вбачається, що згідно подворової книги площа
земельної ділянки, яка значиться у користуванні за гр. ОСОБА_1 в АДРЕСА_1, становить
745,2 кв.м. Дана земельна ділянка відноситься до присадибного фонду
Татарбунарської міської ради.

Додана до
матеріалів справи ксерокопія ескізу
земельної ділянки по АДРЕСА_1, який був
виконаний землевпорядником колгоспу ім. Т.Повстання ОСОБА_3 (а.с.7), за
ствердженнями сторони позивача, є документальним підтвердженням того, що поза
встановленою позивачкою огорожею, існує ще 1 м землі, який також був виділений
у користування ОСОБА_1, однак даний документ не може бути прийнятий до уваги
судом як доказ таких стверджень, так як складений некомпетентним на це органом,
крім того, вказаний документ не відповідає вимогам чинного законодавства
України.

Також, судом
не можуть бути прийняті до уваги доводи сторони позивачки про те, що згідно
витягу з протоколу №10 засідання правління колгоспу ім.Т.Повстання  від 13.05.1988 року, правління колгоспу
вирішило змінити конфігурацію земельних ділянок по АДРЕСА_1 та 68 у зв'язку зі
здачею будинків колгоспників  ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 в експлуатацію, оскільки позивачкою не надано доказів, яким саме чином
вирішено змінити конфігурацію та чи дійсно була вона змінена.

Згідно ст. 152
Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та  юридичним
особам  рівні умови захисту прав
власності на землю. Власник земельної
ділянки   або  землекористувач  може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на  землю,  навіть якщо
ці  порушення  не
пов'язані  з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється
шляхом: а) визнання прав  на земельну
ділянку... та інше. Відповідно до вищезазначеної статті державою надано право
на захист прав на землю, наприклад, шляхом визнання права власності на
присадибну ділянку, однак було встановлено, що ні одна із сторін цим правом
навіть не намагалася скористатися, що також підтвердив в судовому засіданні
представник Татарбунарської міської ради.

Згідно ст. 126 ЗК України
право   власності   на
земельну ділянку і право постійного користування  земельною ділянкою посвідчується  державними
актами.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що позивачкою не  було надано
доказів права постійного користування земельною ділянкою, тому, на думку
суду, позовні вимоги не можуть визнаватися обґрунтованими і задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст.ст.126,152 Земельного кодексу України, ст.
ст.58,59,60,213,214,215 ЦПК України  суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1  до ОСОБА_2 про усунення права користувача
земельною ділянкою - відмовити.

На рішення Татарбунарського районного
суду може бути  подана заява  про апеляційне оскарження  протягом десяти днів з  дня проголошення рішення. Апеляційна скарга
на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя                      Сивоконь