АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2008 року                                                                                                     м.
Одеса

Колегія
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в
складі:

головуючого Станкевича В. А.

суддів: Бабія
А.П., Ступакова О.А.

при
секретарі - Переверзєвій
Н.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Приморському
районі м. Одеси про стягнення моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я,
за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та представника Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
Приморському районі м. Одеси на рішення Приморського районного суду м. Одеси
від 23 листопада 2006 року, -

встановила:

Позивач
звернувся до суду з позовом до відповідача і просив стягнути на його користь
моральну шкоду в зв'язку з ушкодженням здоров'я розмірі 150000 гривен, при
цьому він посилається на те, що працюючи вантажником в КП ВАТ «Одеський
портовий холодильник» отримав виробничу травму. Медико-соціальна експертна
комісія 09.10.2002 року
встановила йому другу групу інвалідності та втрату професійної працездатності у
розмірі 60%. Законом
України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності» передбачено, що саме на відповідача покладено обов'язок
відшкодувати встановлену законодавством грошову суму за моральну шкоду за
наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому. Так у відповідності до п.3
ст. 34 «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності» моральна (немайнова) шкода заподіяна умовами виробництва, яка
не спричинила втрату потерпілим професійної працездатності відшкодовується
відповідачем за заявою потерпілого з викладом характеру заподіяної моральної
шкоди та за поданням відповідного висновку медичних органів. Відшкодування
здійснюється у вигляді одноразової страхової виплати, незалежно від інших видів
страхових виплат в розмірі, який не може перевищувати двохсот розмірів мінімальної
заробітної плати, встановленої на день виплати, незалежно від будь-яких інших
страхових виплат.

Рішенням
Конституційного Суду України від 2.01.2004 року було роз'яснено зазначений
пункт Закону, як такий, який слід розуміти як визначення порядку, процедури та
розмірів відшкодування Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України шкоди, заподіяної умовами
виробництва,

Головуючий
у першій інстанції Загороднюк В.І.                              Справа
№ 22ц-427/08

Доповідач
Станкевич В.А.                                                                     Категорія
ЦП: 21

2

в окремому
випадку - лише у
разі відсутності втрати потерпілим професійної працездатності. Тому вважає, що
вказане роз'яснення не виключає обов'язку відповідача відшкодовувати моральну
шкоду при наявності втрати професійної працездатності. Враховуючи те, що в його
випадку має місце стійка втрата працездатності 60%, яка встановлена безстроково, вважає, що розмір
відшкодування не обмежується.

В
зв'язку з отриманням травми він переніс моральні страждання через втрату
нормальних життєвих зв'язків, порушення функції органів тіла, що вимагає від
нього додаткових зусиль для організації свого життя, тому вважає адекватною
суму в розмірі 150000 гривен.

В судовому
засіданні позивач підтримав позовні вимоги.

Представник
відповідача в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що
по-перше ст. 77 Закону
України «Про Державний бюджет України на 2006
рік» передбачено зупинення на 2006
рік норми Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності", які передбачають відшкодування
моральної шкоди, по-друге, позивач не надав суду висновку МСЕК про встановлення
факту спричинення моральної, шкоди, і по-третє, розмір компенсації за моральну
шкоду в сумі 100000  грн.
визначений позивачем без урахування положень ст. 23 ЦК України,
відповідно до якої розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається
судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеню вини особи, яка завдала моральну шкоду, а також без
урахування розміру моральної шкоди, встановленої ст. 34 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності", тобто в сумі у розмірі до 200 мінімальних заробітних
плат.

Також
представник відповідача вважає, що Законом України „Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" не
передбачене відшкодування моральної шкоди в разі стійкої втрати працездатності,
завданими умовами виробництва. Оскільки Постілу В.О. встановлено МСЕК стійку
втрату працездатності у розмірі 60%, тому він не має права на відшкодування
моральної шкоди на підставі Закону України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Рішенням
Приморського районного суду м. Одеси від 23
листопада 2006 року
позов задоволений частково.

Стягнуто
з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в Приморському
районі м. Одеси на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди у зв'язку 3 отриманою
виробничою травмою у розмірі 41000
(сорок одну тисячу) гривень.

Стягнуто
з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в Приморському
районі м. Одеси на користь держави судовий збір в сумі 410 гривень та
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 гривень, а
всього стягнуто 440 (чотириста
сорок) гривень.

В
апеляційній скарзі, поданій ОСОБА_1 ставиться питання про зміну рішення суду та
задоволення його вимог на більшу суму.

В
апеляційній скарзі, поданій представником Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
Приморському районі м. Одеси ставиться питання про скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши
доповідача, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог і
доводів

3

апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом
встановлено, що позивач ОСОБА_1 працюючи у КП ВАТ „Одеським портовий
холодильник" вантажником, отримав виробничу травму, про це свідчить Акт № 03/02 про нещасний
випадок на виробництві від 16.04.2002
р. Медико-соціальною експертною комісією 09.10.2002 року позивачу була
встановлена втрата професійної працездатності у розмірі 60% з причини
виробничої травми і встановлено другу групу інвалідності, тобто право у
застрахованого (позивача) на відшкодування шкоди з Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України виникло
з моменти встановлення йому МСЕК стійкої втрати працездатності у розмірі 60% і
другої групи інвалідності.

Статтею
1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності» передбачено, що завданням страхування від нещасного
випадку є відшкодування матеріальної та моральної шкоди застрахованим і членам
їх сімей. Також судом встановлено, що внаслідок виробничої травми ОСОБА_1
зазнав фізичні та моральні страждання, які пов'язані з погіршенням стану його
здоров'я та з відчуттям безпорадності перед хворобою, а також з неможливістю
продовжити активне суспільне життя.

Статтею
9 Закону України « Про охорону праці» передбачено, що відшкодування школи
заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або у разі смерті
працівника здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків
відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності".

Частиною
3 статті 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування
від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" передбачено, що моральна (немайнова)
школа, заподіяна умовами виробництва, яка не спричинила втрати потерпілим
професійної працездатності, відшкодовується Фондом соціального страхування від
нещасних випадків за заявою потерпілого з викладом характеру заподіяної
моральної (немайнової) шкоди та за поданням відповідного висновку медичних
органів.

Колегія
вважає, що суд першої інстанції врахував положення п. 9 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня 1995 року „Про судову практику в справах
про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, вимоги ч.3 ст. 23 ЦК України,
де вказано, що при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди необхідно
виходити із засад розумності і справедливості.

Суд
першої інстанції визначив розмір відшкодування з урахуванням фізичного болю та
страждань ОСОБА_1, яких він зазнав у зв'язку з ушкодженням здоров'я.

Що
стосується стверджень ОСОБА_1 про те, що сума, яку визначив суд першої
інстанції не покриє розходи на його лікування у майбутньому, не задовольнить
достатнє харчування, належний догляд за батьками та інше, то суд першої
інстанції визначив розмір з урахуванням всіх обставин справи.

В своїй
апеляційній скарзі Фонд соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в Приморському районі м. Одеси
посилається на те, що згідно з п. 27 ст. 77 Закону „Про Державний бюджет
України на 2006 рік" зупинено дію абзацу 4 ст. 1, пп.. „є" п. 1 ч. 1 ст. 21, ч.3 ст. 28 та ч.3 ст. 34 Закону „Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності".

Між тим
страховий випадок настав у ОСОБА_1 11.04.2002
року, йому було встановлено втрату професійної працездатності у зв'язку з
професійним захворюванням. Право на відшкодування моральної шкоди виникло в
позивача з 11.04.2002 року,
тому дія Закону „Про Державний бюджет України на 2006 рік" на правовідносини сторін не поширюється.

4

Враховуючи
все вищевикладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень
матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а
наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких
обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись
ст. ст. 303, 304, 307,
308, 313, ч. 1
п. 1 ст. 314,
315, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційні
скарги ОСОБА_1 та представника Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в Приморському
районі м. Одеси - відхилити.

Рішення
Приморського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2006 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в
Приморському районі м. Одеси про стягнення моральної шкоди у зв'язку з
ушкодженням здоров'я - залишити без змін.

Виключити
з судового рішення стягнення з Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та Професійних захворювань України в Приморському
районі м. Одеси судового збору в розмірі 410
грн.  та зменшити розмір стягнення
витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи до 1, 5  грн.

Стягнути
з ОСОБА_1 та Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України в Приморському районі м. Одеси витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 1, 5  грн.  з
кожного.

Ухвала
апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може
бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня
набрання законної сили до суду касаційної інстанції.