Справа № 22ц-1946/2008                            Головуючий у 1інст.
Доповідач - Литвиненко І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада
2008
року

м.
Чернігів

Апеляційний
суд Чернігівської області у складі:

головуючого- судді

литвиненко І.В.

суддів:

скрипки А.А., заболотного в.м.

при секретарі з  участю

Штупун О.М. ОСОБА_1, ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу ОСОБА_1  на
рішення Чернігівського  районного суду
Чернігівської області   від 16 вересня
2008 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової
компенсації,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся  з позовом
до ОСОБА_2 про стягнення на його користь
грошової компенсації Ѕ частини вартості тієї частини  будинку, яка будувалась ним під час
перебування у шлюбі з відповідачкою, що становить 20 920 грн .

Рішенням
Чернігівського районного суду від 16 вересня 2008 року  у задоволенні позову відмовлено і
стягнуто  з ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2
1970 грн. 64 коп. сплачених нею
за проведення судової будівельно-технічної експертизи.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати через порушення норм
матеріального права та ухвалити нове,
яким задовольнити його позовні вимоги.

Апелянт
зазначає, що суд порушив ст.58 Конституції України, ст.44 КпШС України, ст.114
СК України, розділ 7 Прикінцевих та перехідних
положень СК України, не врахував роз'яснення постанов Пленуму Верховного
Суду України і невірно визначився з датою розірвання шлюбу. Крім того, в
апеляційній скарзі вказується на те, що судова будівельно-технічна
експертиза  проведена без його участі, а
тому не було враховано цілий ряд робіт, які він виконував.

Заслухавши
суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи,
апеляційний суд приходить  до  висновку, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з наступних підстав.

Відмовляючи
у задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що сторони перебували у шлюбі
з 27.01.2001 року і 08.07.2003 року
рішенням Чернігівського районного суду
шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. Ст. 44 КпШС України  встановлювала, що шлюб вважається  розірваним з моменту реєстрації  в органах РАЦСу. Оскільки  свідоцтво про розірвання шлюбу  відповідачка отримала 16.12.2006 року, а з
01.01.2004 року набрав чинності СК України, який у п.2 розділу 7 „Прикінцеві та
перехідні положення” встановлював, що норми законодавства, які регулювали
шлюбно-сімейні правовідносини, втратили чинність з 01.01.2004 року, то шлюб між
сторонами вважається розірваним з 01.01.2004 року і у зв'язку з тим, що
будівельні роботи у спірному будинку велись у період  2005-2006 роки, коли сторони не мали шлюбних
стосунків, відсутні підстави для задоволення позову.

Проте,
такі висновки суду  суперечать нормам
матеріального права.

Так,
згідно до розділу УП Прикінцеві положення СК України, який набрав чинності з
01.01.2004 року, визнано таким, що втрачають чинність з вступом у дію СК
України Кодекс про шлюб та сім'ю України, а розділ У „Акти громадянського стану”
зберігає свою чинність у частині, що не суперечить цьому Кодексу, до прийняття
спеціального закону.

Виходячи
з наведеного, СК України буде регулювати відносини, які виникнуть починаючи з
дня набрання ним чинності і він не поширюється на відносини, які виникли до
цього моменту.

Відносини
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стосовно розірвання шлюбу виникли до набрання чинності
СК України, вони не припиняються набранням чинності СК України і до них не
можуть застосовуватись норми СК України в частині визначення часу розірвання
шлюбу.

На
це зверталась увага судів у п.п.1,2 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду
України від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного
кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення
аліментів”, у п.15 постанови № 11 Пленуму Верховного Суду України  від 21.12.2007 р. „Про практику застосування
судами законодавства при розгляді  справ
про  право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ спільного
майна подружжя”.

Отже,
датою розірвання шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 згідно до ст.44 КпШС України є дата
реєстрації в органах РАЦС, т.т. 16.12.2006 року (а.с.83), а не 01.01.2004 року
як  визначився суд першої інстанції, і,
таким чином, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.01.2001 року по
16.12.2006 рік.

ОСОБА_2
не надала суду достовірних і належних доказів того, що в період  2003-2006 роки вона мала окреме проживання з
позивачем  і між ними існувала
домовленість про те, майно, набуте під час перебування у зареєстрованому шлюбі
не є спільною сумісною власністю.

Відповідачка
ОСОБА_2 не заперечувала той факт, що будівельні роботи у розпочатому до шлюбу з
позивачем будинку в АДРЕСА_1, проводились у 2005-2006 роках. Це підтверджено і
висновком № 200-203 ц судової будівельно-технічної експертизи від 23.05.2008
року (а.с.134-143), яким визначено , що обсяг та вартість будівельних робіт
щодо зведення житлового будинку проведений в період з 2005 року до 2007 рік
становить 18699 грн.

Відповідно
до ст.60 СК України, майно, набуте  подружжям
за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної
власності.

Частиною
4 ст. 71 СК України передбачено, що одному із подружжя  може бути присуджено грошову компенсацію
замість його частки  у праві  спільної сумісної власності на майно.

Таким
чином, частка недобудованого будинку вартістю 18699 грн є спільною сумісною
власністю подружжя, кожен має рівне право на неї і, за згодою ОСОБА_1,  на його користь з відповідачки слід стягнути
9349 грн 50 коп компенсації за частку у спільному майні.

Посилання
апелянта на те, що він не був присутнім при проведенні експертизи, а тому не
були враховані всі роботи у будинку не заслуговують на увагу і спростовуються
дослідницькою частиною експертизи та актом обстеження об'єкту будівельно-технічної
експертизи від 16.05.2008 року (а.с.142-143).

Крім
того, відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ці
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В
судовому засіданні  суду першої інстанції
позивач не надав беззаперечних доказів стосовно того, які роботи не були
враховані при проведенні експертизи, та погодився на закінчення розгляду справи
за тими доказами, які були надані суду.

За
таких обставин апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити
частково, рішення суду скасувати через порушення норм матеріального права і
ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1

У
зв'язку з частковим задоволенням позовних вимог на користь ОСОБА_1  підлягають поверненню у половинному розмірі
понесені ним судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись
ст. 44 Кодексу про шлюб та сім'ю України,
ст. ст. 60, 71, 114 СК України ,
ст.ст.303, 307, 309 ч.4 п.4, 314, 316, 319, 325 ЦПК України, апеляційний
суд

В И Р І
Ш И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Чернігівського
районного  суду Чернігівської
області   від 16 вересня  2008
року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
грошову компенсацію за частину недобудованого будинку, який
знаходиться  по АДРЕСА_1  в сумі
9349 грн 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
на повернення судових витрат 186 грн 80 коп.

Рішення
набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:                                       Судді :