Справа № 2-351
року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Чубенко Л.І.,
при секретарі Гармаш Р.І.,
відкритому судовому засіданні в с. Ювілейне
справу за позовом
ОСОБА_1 до територіальної громади Новомиколаївської сільської Ради
Дніпропетровського району та області, третя особа державна нотаріальна контора
Дніпропетровського району про
визнання громадянина таким, що прийняв спадщину та  визнання
права власності на квартиру в порядку спадкування за законом,
Представник відповідача територіальної
громади Новомиколаївської сільської Ради Дніпропетровського району та області, у судове засідання не
з»явився, надали листа в якому вказали, що просять розглянути справу у їх
державна нотаріальна контора Дніпропетровського району в судове засідання не
з»явилися, надали листа можливість розгляду справу у їх відсутність.
судове засідання не з”явився, надав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги
підтримує та просить їх задовольнити, справу розглянути у його відсутність.
Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до наступного.  Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, народився
ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Новомиколаївка Дніпропетровського району й області. Його мати
ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2, свідоцтво про її народження видано 11 липня
1949 року (повторне) відділом ЗАГС Красногвардійського району м.
Дніпропетровськ НОМЕР_1, актовий запис за № 289.
Позивач є її єдиним сином. Мати перебувала в
шлюбу з батьком позивача прізвище якого "ОСОБА_3". При реєстрації з
ним шлюбу вона прийняла прізвище "ОСОБА_3", а при одержанні свідоцтва
про розірвання з ним шлюбу знову прийняла своє дівоче прізвище  "ОСОБА_2”, що підтверджується копією
свідоцтва про розірвання шлюбу. Матері позивача ОСОБА_2 і її матері, тобто
бабусі позивача ОСОБА_4, на підставі свідоцтва про право власності на житло,
виданого 27 лютого 1995 року Новомиколаївським кар'єром корпорації Укрбудматеріал",
належить квартира АДРЕСА_1. Дана квартира була ними приватизована на підставі
Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду".
Квартира зареєстрована на їхнє ім'я в Новомосковському міжрайонному бюро
технічної інвентаризації й занесена в реєстрову книгу за № 377-2. Квартира є
двокімнатна, загальною площею 51,0 кв.м. і складається  з коридору розмірами 8,1 кв.м., житлової
кімнати розмірами 11,9 кв.м., житлової кімнати розмірами 16,2 кв.м., шафи розмірами
1,0 кв.м., шафи розмірами 1,0 кв.м., кухні розмірами 8,1 кв.м., ванної кімнати
розмірами 2,5 кв.м., туалету розмірами 1,2 кв.м. У квартирі є балкон розмірами
1,0 кв.м. Квартира    належить   матері
підставі свідоцтва і є їх загальною спільною власністю.
Таким чином, кожному з них повинна належати
12 частина даної квартири, тому що іншої угоди в них не було.
вмерла 4 червня 2004 року. Свідоцтво про смерть видано Новомиколаївською
сільською Радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області НОМЕР_2,
актовий запис за № 17. Після смерті матері позивача відкрилася спадщина 1/2
частина вищевказаної квартири. Після смерті матері ні позивач, ні його бабуся,
а її мати, ОСОБА_4, не подавали в Дніпропетровську держнотконтору заяви про
прийняття спадщини, що підтверджується відповіддю райдержнотконтори. позивач та
його бабуся є спадкоємцями першої черги за законом відповідно до ст. 1261
Цивільного Кодексу України.
витікання шестимісячного строку для прийняття спадщини вмерла й ОСОБА_4, що
мало місце ІНФОРМАЦІЯ_3. Свідоцтво про її смерть видано ІНФОРМАЦІЯ_3 виконкомом
Новомиколаївської сільської Ради дніпропетровського району Дніпропетровської
області НОМЕР_3 актовий запис за № 35.
смерті бабусі мама позивача була б спадкоємицею першої черги за законом, однак
на день смерті бабусі її вже не було в живих, тому позивач ОСОБА_1 є
спадкоємцем після смерті бабусі на підставі ст.. 1266 Цивільного Кодексу
України, де зазначено, що онуки спадкодавець успадковують ту частку спадщини,
що належала б за законом їх матері, якби
вони були живі на момент відкриття спадщини.
про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 в нотконтору позивач не подавав,
однак вважається таким, що спадщину прийняв, тому що проживав постійно
протягом  останніх півтора року з ОСОБА_4
на момент відкриття спадщини однією родиною за однією АДРЕСА_2, хоча бабуся й
залишалася зареєстрованою в належній їй квартирі відповідно до ст. 1268
Цивільного Кодексу України.
Проживання бабусі із позивачем було викликано тим, що мати позивача була
хвора й не могла здійснювати догляд за своєю матір'ю а його бабусею ОСОБА_4,
якій було 90 років й яка самостійно не могла здійснювати за собою догляд.
чином, суд вважає, що після смерті матері позивача ОСОБА_2, спадщину прийняла
його бабуся, а її мати тобто ОСОБА_2, а після смерті останньої спадщину прийняв
позивач, тобто має місце спадкування по праву подання.
На підставі викладеного, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими
задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 7, 10, 11, 27, 31, 57, 60, 215, 223 ЦПК України, ст.ст.
1261, 1268, 1270 ЦК України,
суд -
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4, що
вмерла ІНФОРМАЦІЯ_3.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру
АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4, що вмерла ІНФОРМАЦІЯ_3.
Заява про апеляційне
оскарження рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом десяти діб з дня проголошення рішення суду, а апеляційна
скарга на рішення суду протягом двадцяти діб з дня подання заяви про апеляційне
оскарження рішення суду через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської
області або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.
Суддя