Справа №
Головуючий у 1 інстанції - Канівець Л.Ф.
Доповідач - Здрилюк О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2008
року

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Стрільчука
В.А.,

суддів: Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

при секретарі - Савчук О.В.,

з участю пр-ка позивача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про стягнення боргу і
процентів за договором позики за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2на
рішення Володимир-Волинського міського суду від 12 березня 2008 року,

ВСТАНОВИЛА:

02.01.2008 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення боргу і процентів за договором позики, який мотивує тим,
що 12 листопада 2004 року передав відповідачу в борг 2560 доларів США, які
останній зобов'язався повернути 01.01.2005 року, про написав відповідну
розписку, однак свого зобов'язання не виконав.

Просив стягнути з відповідача заборговану суму позики з
врахуванням офіційного курсу долара США до гривні станом на 01.01.2005 року -
5,3054 грн. за 1 долар США, що становить 13581 грн. 82 коп., проценти за
користування позикою в розмірі 3673 грн. 79 коп., інфляційні втрати в розмірі
3069 грн. 50 коп., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 1194
грн. 46 коп., судовий збір в розмірі 215 грн. 19 коп. та 30 грн. - витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду від 12
березня 2008 року позов в даній справі задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2на користь ОСОБА_113581 грн. 82 коп. -
заборгованої позики, 3673 грн. 79 коп. - процентів за користування позикою,
1194 грн. 46 коп. - три проценти річних від простроченої суми, 3069 грн. 50
коп. - індекс інфляції за час прострочення позики та 245 грн. 20 коп. - судових
витрат.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати це рішення та направити
справу на новий судовий розгляд.

Вважає, що судом допущено неповне з'ясування обставин, що мають значення
для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм
матеріального і процесуального права.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали
справи, перевіривши докази в межах доводів апеляційної скарги, законність і
обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої
інстанції - до скасування з постановленням нового рішення про часткове
задоволення позову з наступних підстав.

Задовольняючи повністю позов ОСОБА_1,
суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами укладено договір позики,
відповідно до якого відповідач у позивача взяв у борг 2560 доларів США, які
зобов'язався повернути 01.01.2005 року, про що написав відповідну розписку, але
своїх зобов'язань не виконав, в зв'язку з чим стягнення заборгованих коштів
слід провести за наведеним позивачем розрахунком у повному обсязі.

Проте, такі висновки суду зроблені з неправильним
застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст.ст.1046, 1047 ЦК
України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір
позики є укладеним з моменту передання грошей та укладається у письмовій формі.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена
розписка позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної
грошової суми.

Згідно ч.1 ст.1048 цього Кодексу
позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики,
якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором не встановлений
розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки
Національного банку України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1050 ЦК
України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний
сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

А частиною 2 ст.625 ЦК України
передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або
законом.

Із договору позики, яким в даному
випадку є письмова розписка відповідача, вбачається, що позивачем передано
відповідачу у власність 2560 доларів США, які останній зобов'язався повернути
01.01.2005 року. Будь-яких інших умов даним договором не встановлено.

Враховуючи наведені норми права,
колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача
підлягає стягненню сума позики, проценти за її користування згідно розміру,
визначеного на рівні облікової ставки Національного банку України, яка вказана
у відповідній довідці (а.с.39), а також три проценти річних від простроченої
суми.

Вимоги щодо стягнення суми боргу з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення не
підлягають до задоволення, оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це
показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги,
які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні
встановлюються в національній валюті - гривні, а тому норми ст.625 ЦК України в
цій частині поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового
зобов'язання, яке визначене договором у гривні.

В даному ж випадку, відповідно до
вимог ст.533 ЦК України сума боргу має визначатись за офіційним курсом долара
до гривні на день платежу, а не станом на 01.01.2005 року, як цього вимагає
позивач.

Облікова ставка Національного банку
України становила: з 09.11.2004 р. - 9,0%, з 10.08.2005 р. -  9,5%, з 10.06.2006 р. - 8,5%, з 10.06.2007 р.
- 8,0%, з 01.01.2008 р. і по даний час - 10% (а.с.39).

Розмір процентів за користування
позикою відповідно до вимог ч.1 ст.1048 ЦК України визначається за наступним
розрахунком:

- з 12.11.2004 р. по 09.08.2005 р.
-  9% : 12 міс. х 9 міс. = 6,75%; 2560
дол. : 100% х 6,75% = 172,8 дол.;

- з 10.08.2005 р. по 09.06.2006 р.
-  9,5% : 12 міс. х 10 міс. = 7,92%; 2560
дол. : 100% х 7,92% = 202,75 дол.;

- з 10.06.2006 р. по 09.06.2007 р.
-  8,5% : 12 міс. х 12 міс. = 8,5%; 2560
дол. : 100% х 8,5% = 217,6 дол.;

- з 10.06.2007 р. по 31.12.2007 р.
-  8,0% : 12 міс. х 6 міс. 20 дн. =
4,44%; 2560 дол. : 100% х 4,44% = 113,66 дол.;

- з 01.01.2008 р. по 26.06.2008 р.
-  10% : 12 міс. х 5 міс. 26 дн. = 4,88%;
2560 дол. : 100% х 4,88% = 124,93 дол..

Таким чином, загальний розмір процентів
за користування позикою, який підлягає стягненню з відповідача на користь
позивача становить 831,74 долара США (172,8 + 202,75 + 217,6 + 113,66 +
124,93).

Три проценти річних від простроченої
суми боргу за період з 01.01.2005 року і по 26.06.2008 року становить 268,8
долара США (2560 дол. : 100% х 3% х 3 роки 6 місяців).

Враховуючи наведене, з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню загальна заборгованість в розмірі 3660,54
доларів США (2560 + 831,74 + 268,8).

З 24 червня 2008 року Національним
банком України встановлений наступний офіційний курс долара США до гривні: 1
долар США = 4,8497 гривні.

Враховуючи вимоги частин 1 та 2
ст.533 ЦК України, колегія суддів приходить до висновку, що загальна сума заборгованих
відповідачем позивачу за договором позики грошових коштів становить 17752 грн.
52 коп. ((2560 х 4,8497) + (831,74 х 4,8497) + (268,8 х 4,8497)), а тому саме
ці кошти і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно ч.ч.1 та 4 ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Колегія суддів вважає безпідставними
покликання апелянта на ту обставину, що договору позики між сторонами не було.
Як зазначено в наданому позивачем договорі - розписці відповідача, останній
взяв на себе зобов'язання по поверненню отриманих коштів. Про отримання цих
коштів відповідач ствердив і в суді першої інстанції. Будь-яких доказів про те,
що вказаний договір розірваний або визнаний недійсним - суду не подано.

Також не заслуговує на увагу сумнів
апелянта в достовірності наданого позивачем повідомлення Національного банку
України від 06.03.2008 року № 04019/28-615 щодо розмірів облікової ставки,
оскільки жодних належних і допустимих доказів, які б спростували зазначені у
цьому повідомленні розміри облікової ставки - відповідач не надав.

Крім того, безпідставними є
покликання апелянта на ту обставину, що договір позики на підставі п.1 ч.2
ст.1048 ЦК України слід вважати безпроцентним. Вказаний договір, крім того, що
не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності, укладений на суму, яка
перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян.

Оскільки судом першої інстанції невірно проведені розрахунки заборгованих
коштів і висновки суду про необхідність стягнення суми боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права, то згідно
з статтею 309 ЦПК України вказані обставини є підставою для скасування рішення
суду і постановлення нового рішення.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313,
314, 316 ЦПК України, на підставі ст.ст.533 ч.ч.1, 2, 625, 1046, 1047, 1048
ч.1, 1049 ч.1, 1050 ч.1 ЦК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2задовольнити
частково.

Рішення Володимир-Волинського міського суду від 12
березня 2008 року в даній справі скасувати та постановити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2на користь
ОСОБА_112415 грн. 23 коп. (дванадцять тисяч чотириста п'ятнадцять грн. 23 коп.)
- заборгованої позики, 4033 грн. 69 коп. (чотири тисячі тридцять три грн. 69
коп.) - процентів за користування позикою, 1303 грн. 60 коп. (одну тисячу
триста три грн. 60 коп.) - три проценти річних від простроченої суми, 177 грн.
52 коп. (сто сімдесят сім грн. 52 коп.) - судового збору та 30 грн. (тридцять
грн.) - витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В позові про стягнення індексу інфляції за час
прострочення виконання зобов'язання  -
відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення
і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

Судді