Справа № 2-731/2008р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06
червня 2008 року  Татарбунарський
районний суд Одеської області в складі:

головуючого
- судді
Сивоконь Т.І.

при
секретарі
Коваленко І.М.

розглянувши
у попередньому відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Татарбунари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права власності на будинок,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу будинку дійсним та визнання за
ним права власності на вказане нерухоме майно, розташоване АДРЕСА_1,
посилаючись на слідуючі обставини.

15 березня 2008 року між ним та
відповідачкою був укладений договір купівлі-продажу будинку за вищезазначеною
адресою. Згідно домовленості, позивач виконав зобов'язання покупця, передавши
відповідачу обумовлену сторонами суму грошей за вказаний будинок, а та, в свою
чергу, передала його йому у користування та володіння, віддавши позивачу
документи на будинок та ключі від нього. Вказаним нерухомим майном він
користується з дня укладення договору. Однак, незважаючи на те, що фактично
договір купівлі-продажу відбувся, позивач до теперішнього часу не є власником
зазначеного будинку, оскільки відповідачка всіляко ухиляється від нотаріального
оформлення правочину, посилаючись на відсутність у неї коштів, чим позбавляє
його можливості розпоряджатися вказаним нерухомим майном.

Оскільки позивач зі свого боку виконав
умови договору купівлі-продажу, він просить визнати договір купівлі-продажу
дійсним та визнати за ним право власності на вищезазначене нерухоме майно.

У судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги
визнала і пояснила, що дійсно між позивачем і відповідачкою був укладений
договір купівлі-продажу будинку в письмовій формі, в якому були обумовлені всі
істотні умови даного договору, позивач передав оговорену між сторонами суму
відповідачці за будинок, а відповідачка передала позивачу документи та ключі
від будинку, надавши йому право розпорядження ним.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо
постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч. 4 ст.130 ЦПК України при визнанні
позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж
Кодексу, яка передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Вислухавши пояснення та доводи учасників процесу, дослідивши матеріали справи
та згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно договору купівлі-продажу, укладеного в письмовій формі (а.с.10),
ОСОБА_2 передала у власність будинок за адресою АДРЕСА_1, а ОСОБА_1 сплатив
вартість даного будинку. Факт передачі позивачу будинку у власність
підтверджується передачею документів на право власності та ключів.

Із копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від
13.03.2008 року (а.с.12) вбачається, що ОСОБА_2 належить на праві приватної
власності будинок, розташований в АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу
від 29.08.1996 р., зареєстрованого Татарбунарською державною нотаріальною
конторою (а.с.8-9).

Копією витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 13.03.2008
року (а.с.11) підтверджується вартість будинку, розташованого по АДРЕСА_1, яка
складає 19637 грн.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідачка передала позивачу
вищезазначений будинок у володіння та користування, але створює перепони в
нотаріальному посвідченні укладеного між ними правочину по причині відсутності
грошових коштів, що й спонукало позивача звернутись до суду із вказаним
позовом, оскільки кошти за купівлю будинку він сплатив відповідачці в день
укладення договору в сумі, обумовленій сторонами.

У відповідності зі ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних
умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або
часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі
наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

За таких обставин, судом з достовірністю встановлено факт купівлі
позивачем будинку у відповідачки, але належно не оформленого в установленому
законом порядку. Враховуючи, що при укладенні угоди сторони домовились відносно
всіх основних умов договору, що підтверджується письмовим доказом, і відбулося
повне виконання договору, але відповідачка ухиляється від його нотаріального
посвідчення, оскільки за угодою між сторонами вказаний правочин мав бути
засвідчений в установленому законом порядку, суд вважає можливим визнати
зазначений договір купівлі-продажу дійсним та визнати за позивачем право
власності на будинок, розташований по АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 220, 655 ЦК
України, ст.ст.58-60, 213,215, ЦПК України суд,

В И
Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності на будинок - задовольнити.

Договір
купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на будинок, розташований по
АДРЕСА_1 -  визнати дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинок, розташований по АДРЕСА_1

Рішення районного суду може бути оскаржене в апеляційному порядку
до  апеляційного суду Одеської області
через Татарбунарський районний суд Одеської області, шляхом подачі в 10-дений
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20-ти днів з дня подачі заяви про оскарження, апеляційної
скарги.

Суддя
Сивоконь