Справа № 2-173/2008 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня  2008 року             Варвинський районний суд
Чернігівської області

в складі судді Семенченка О.М.,

з участю секретаря Старенченко О.І.,

позивача ОСОБА_1.,

відповідачів ОСОБА_2., ОСОБА_3.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом   ОСОБА_1до ОСОБА_2,
ОСОБА_3про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим
приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

В  липні
2008 року до суду звернувся ОСОБА_1 з
позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3про визнання їх такими, що втратили право
користування жилим приміщенням, будинком вАДРЕСА_1, мотивуючи тим, що
відповідачі не проживають в будинку на протязі 3  років, не приймають участі в його утриманні
та сплаті комунальних послуг,  мають
постійне місце проживання, а він не має
змоги вільно розпоряджатися своєю власністю.

В судовому
засіданні позивач ОСОБА_1. позовні вимоги підтримав, і пояснив, що в будинку,
власником якого він є, зареєстровані відповідачі по справі - його син ОСОБА_2.
та  дружина сина  ОСОБА_3. З 2005 року відповідачі перестали
проживати в даному будинку, не приймають участі у веденні домашнього
господарства, не несуть  витрат по  утриманні будинку, сплаті житлово-комунальних
послуг, а з 2005 року вони мають власне житло в
АДРЕСА_1, де проживають і тепер. У зв'язку з тим, що відповідачі
ОСОБА_2. та ОСОБА_3.  зареєстровані в
належному йому будинку,   він не може
вільно розпоряджатися своєю власністю.

Відповідачі змінили місце свого проживання та
не проживають і не користуються житлом понад 3 роки, а тому позивач ОСОБА_1.
просить визнати ОСОБА_2. та ОСОБА_3. такими, що втратили право користування
жилим приміщенням.

Відповідачі
ОСОБА_2. та ОСОБА_3. позов не визнали і пояснили, що вони дійсно не проживають
в будинку позивача по АДРЕСА_2з 1999 року, оскільки були створені психологічно
нестерпні умови для проживання. З того часу вони проживали деякий час в
квартирі батьків відповідачки ОСОБА_3., потім
наймали квартиру, з 2005 року - у квартирі, яка належала ОСОБА_4., а в
лютому 2008 року ця квартира була подарована ОСОБА_4. відповідачці ОСОБА_3., де
вони мешкають до цього часу.

Заслухавши
пояснення сторін, допитавши свідків ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6та ОСОБА_7,  дослідивши матеріали справи, суд вважає, що
позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом
встановлено, що відповідачі ОСОБА_2. та ОСОБА_3.  перебувають у шлюбі і з 1999 року зареєстровані
в будинкуАДРЕСА_2 , який належить на праві власності позивачеві ОСОБА_1.
(а.с.5-7). Відповідачі ОСОБА_2. та ОСОБА_3. визнали той факт, що з 1999 року не
проживають в будинку, який належить позивачеві ОСОБА_1., а з 2005 року      мешкають в квартирі АДРЕСА_1.  Зазначену обставину також підтвердили в
судовому засіданні свідки ОСОБА_5.,
ОСОБА_6. та ОСОБА_7.

Свідок ОСОБА_4.
також пояснив, що він є двоюрідним братом відповідача ОСОБА_2. Відповідачі
ОСОБА_2. та ОСОБА_3. купили в 2005 році зазначену квартиру по АДРЕСА_1 і там
мешкають з того часу. Проте на їх прохання
договір купівлі-продажу був оформлений
на ОСОБА_4., оскільки   ОСОБА_2.
працював на Гнідинцівському ГПЗ і мав намір одержати там квартиру, а тому
вважав, що наявність у них власної квартири зашкодить йому в цьому. В кінці
січня 2008 року його попросив ОСОБА_2., щоб він подарував квартиру  його дружині ОСОБА_3 . Це прохання він
виконав.

Таким чином, в
судовому засіданні доведено, що позивач ОСОБА_1. є власником житлового будинку
в АДРЕСА_2  і має свою сім”ю. Відповідачі
до її складу не входять.

Згідно зі ст.
383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання
для власного проживання, проживання членів своєї сім”ї та інших осіб.

Відповідачі ОСОБА_2. та ОСОБА_3. хоча і
зареєстровані в будинку позивача, проте вони створили свою сім'ю , тому  суд вважає, що сім”я відповідачів
ОСОБА_2користувалася житлом в будинку позивача ОСОБА_1. не як члени сім”ї, а  згідно договору найму жилого приміщення, який
у письмовій формі не укладався.  В
будинку за місцем реєстрації відповідачі ОСОБА_2. та ОСОБА_3. не проживають
близько 9 років без  поважних на те
причин.

Крім того, відповідач ОСОБА_3. має у власності
квартиру, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , що підтверджується  договором дарування від 13 лютого 2008 року
(а.с.22),  де  мешкає сім'я відповідачів ОСОБА_2  в цей час.

Згідно ч.2 ст.
107 Житлового Кодексу України  у разі
вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання  в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті,
договір найму  жилого приміщення
вважається розірваним,  а наймач втрачає
право користування  цим жилим приміщенням
з дня вибуття.

Таким чином, суд приходить до переконання, що
відповідачі ОСОБА_2. та ОСОБА_3. втратили право користування житловим будинком
під АДРЕСА_2

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.
212, 213, 215 ЦПК України,  суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які зареєстровані
в будинку АДРЕСА_2, такими, що втратили
право користування  жилим  приміщенням,
будинком АДРЕСА_2

Рішення суду може бути оскаржене до судової
палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернігівської області через
місцевий Варвинський районний суд.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                           підпис                                О.М. Семенченко

Копія
вірна: суддя Варвинського

районного
суду
О.М. Семенченко