Справа № 22-ц-985                                 Головуючий
у 1-й інстанції  Свируненко Ю.М.
Категорія    56                                          Суддя-доповідач       Ведмедь Н.І.
У Х В А Л А

іменем    України

03
вересня   2008  року колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого -  Смирнової Т.В.

суддів -             Ільченко О.Ю.,  Ведмедь
Н.І.

з участю секретаря  судового засідання -     Пархоменко А.П.

та осіб, які приймають участь у справі :
представника ОСОБА_1,
представників  ДВС та   ВАТ “Райффазен Банк Аваль”

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду
цивільну справу

за апеляційною скаргою   відкритого
акціонерного товариства “Райффазен Банк Аваль”
в особі  Сумської обласної  дирекції ВАТ “Райффазен  Банк Аваль”

на ухвалу Білопільського районного суду від 04 липня 2008 року

у справі за скаргою  ОСОБА_1 на дії  відділу державної виконавчої  служби Білопільського  районного правління  юстиції

про звільнення майна  з-під арешту, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою суду  скаргу ОСОБА_1  задоволено.

Зобов'язано відділ  державної
виконавчої служби  Білопільського  районного управління юстиції звільнити з-під  арешту рахунки на нерухоме майно скаржника, а
саме:  приміщення, розташоване в
АДРЕСА_1, загальною площею 715,6 кв.м.
та нежитлове приміщення, розташоване в м. Ворожба Білопільського району
Сумської області, пл. Комсомольська, 7 загальною  площею 102,3 кв.м.

В апеляційній  скарзі  ВАТ “Райффазен Банк Аваль”   не погоджується  з постановленою  ухвалою суду.

Зокрема,  посилається  на відсутність  правових підстав  для зняття заборони  з майна боржника, оскільки заборгованість
ОСОБА_1  перед банком не погашена.

Просить  ухвалу суду скасувати та
постановити ухвалу, якою відмовити
ОСОБА_1 в задоволенні  вимог.

Судом першої інстанції було встановлено, що
рішенням Білопільського  районного
суду від 19 грудня 2007 року  із
скаржника на користь  ВАТ “Райффазен Банк
Аваль” в особі Сумської обласної
дирекції  було стягнуто
заборгованість по кредитному договору  в
сумі 80806 грн.71 коп. та судові витрати, пов'язані з розглядом  справи ( а.с. 9-10).

19 січня 2008 року державним виконавцем відділу виконавчої служби  Білопільського районного управління юстиції
було накладено арешт на рахунки та нерухоме майно скаржника, а саме:  нежитлове приміщення, розташоване в АДРЕСА_1
, загальною  площею 715,6 кв.м.  та нежитлове приміщення, розташоване в
АДРЕСА_1 загальною  площею 102,3
кв.м.(  а.с. 5-8).

Станом на 3 липня 2008 року усі
фінансові зобов'язання по зведеному виконавчому провадженню скаржником
були виконані, окрім  рішення  суду
від 19 грудня  2007 року про
стягнення 80806 грн. 71 коп. заборгованості по кредитному  договору, по якому діє розстрочка,
встановлена ухвалою Білопільського
районного суду від 22 квітня 2008 року ( а.с. 11,21-22).

Перевіривши ухвалу  суду в межах доводів апеляційної скарги,
заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін в справі, вивчивши матеріали
справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції вірно з'ясував спірні
правовідносини, повно, всебічно встановив обставини, що мають значення для
справи у відповідності зі ст. 212 ч. 1 ЦПК України, дослідив всі наявні докази
в справі та дав їм оцінку, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному
та безпосередньому їх дослідженні.

В апеляційній скарзі не наведені обставини та докази, які
б ставили під сумнів законність ухвали
суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають
бути  співмірними із заявленими  позивачем
вимогами.

Як вбачається з матеріалів справи
заборгованість по кредитному
договору становить  80806 грн. 71
коп.

Відповідно  до п. 1.2 договору
застави від 07.09.2005 р. ОСОБА_1 для забезпечення своєчасного  виконання зобов'язань за  кредитним договором передав у заставу
банку  належне йому  майно, а саме: піч ротаційну з тележками,
тістозмішувач муки, дозатор, формувач ( круглої форми), формувач (
продолговатої форми), дежі, міксер, підйомник, шафа для випікання  хлібобулочних виробів, загальною вартістю
150000грн. ( а.с. 24)

Отже,  вартість майна для  забезпечення
кредитного договору  перевищує
суму заборгованості  і є достатнім  для забезпечення рішення суду.

Суд першої інстанції, на думку судової колегії,  обгрунтовано звільнив з-під арешту
рахунки  та нежитлові приміщення,
належні  ОСОБА_1,  оскільки
вжиття кількох  заходів  забезпечення позову може здійснюватися , якщо
попередній спосіб забезпечення позову не дозволяє в повному обсязі
забезпечити   виконання  рішення суду.

Доводи апелянта про те, що зняття заборони з майна боржника   може привести до непогашення  заборгованості   не заслуговують на увагу, оскільки   майно ОСОБА_1 , зазначене  в договорі застави  від 07.09.2005 року є достатнім  для забезпечення виконання рішення суду і
накладення    заборони на інше майно є
безпідставним.

Крім того, ухвалою  суду від 22 квітня 2008 року  було встановлено режим погашення боргу за
рішенням суду   у   вигляді
сплати  коштів  ОСОБА_1 в сумі не менше 2000 грн. в строк до
25 числа кожного місяця ( а.с. 12).

З цією  ухвалою   ВАТ “Райффазен Банк Аваль” погодився, не
оскаржував  її  в установленому  законом порядку, а тому підстав  для
перебування   зазначених
нежитлових приміщень під арештом не було.

Апелянтом  всупереч вимог ст. 60 ч.1
ЦПК України не надано ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції жодних
доказів на підтвердження   своїх доводів
про неналежне виконання   ОСОБА_1  зобов'язань по ухвалі Білопільського
районного суду від 22.04.2008 року.

За таких обставин,  ухвала суду
першої інстанції узгоджується з доказами, наявними у справі, відповідає вимогам
норм матеріального і процесуального права, і тому підстав для  її
зміни або скасування колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303,  307 ч.1
п.1,  308, 313-315    ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Райфазен Банк
Аваль”  в особі  Сумської обласної  дирекції ВАТ “Райфазен  Банк Аваль”     відхилити, а ухвалу  Білопільського районного  суду
від 04 липня  2008   року у даній справі залишити без зміни.

Ухвала   набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо  до Верховного Суду України протягом двох
місяців.

Головуючий :

Судді :