Справа № 22-ц-1636 /2008            Головуючий у першій інстанції
Категорія - цивільна                    Доповідач -Скрипка А.А.
суд Чернігівської області у складі:
Головуючого-судді:
Суддів:
ОСОБА_2, прокурора  Кравченко А.А., адвоката
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за
апеляційною  скаргою ТОВ „Пассавто-ЛТД” ,
ОСОБА_3  на рішення Деснянського
районного суду м. Чернігова  від 14 липня
2008 року по справі за позовом першого заступника прокурора м. Чернігова в
інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ТОВ „ Пассавто -ЛТД”, ОСОБА_3 про стягнення
матеріальної і моральної шкоди , за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_2  до ОСОБА_3
про стягнення матеріальної та моральної шкоди , стягнення страхових
Оскаржуваним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 липня
2008 року  позовні вимоги прокурора  м. Чернігова в інтересах ОСОБА_2 до ТОВ „
Пассавто - ЛТД” , ОСОБА_3  про  стягнення матеріальної та моральної шкоди ,
спричиненої внаслідок  дорожньо -
транспортної пригоди  задоволенні  частково. Судовим рішенням  стягнуто з ОСОБА_3  матеріальну шкоду в сумі в розмірі 196,31
користь ОСОБА_2 .  Стягнуто з
ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 2000 грн. на користь ОСОБА_2. В задоволенні
решти  позовних вимог  відмовлено .Стягнуто з ТОВ „Пассавто-ЛТД”  та ОСОБА_3
171 грн.30 коп. судового збору на користь  держави
в солідарному  порядку , та 30
грн. за інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи  на користь
В апеляційній скарзі ТОВ „ Пассавто-ЛТД” та ОСОБА_3 просять   рішення суду першої інстанції  скасувати,
а  справу  направити на новий розгляд  в суд першої інстанції . Доводи апеляційної
скарги зводяться до того, що, як вважають апелянти,  судом першої інстанції при розгляді справи по
суті   порушені  норми процесуального та матеріального
права,  висновки суду не
відповідають  фактичним обставинам
справи. Апелянти   вказують, що судом
першої інстанції безпідставно не враховано, що позивачі  мали
можливість та підстави
самостійно  звернутися до суду з
позовними вимогами , оскільки  в
матеріалах справи відсутні дані  щодо їх
неспроможності через фізичний чи матеріальний стан або з інших причин
самостійно захищати свої порушені права, а тому участь прокурора в справі є
безпідставною. Апелянти вважають, що
судом першої інстанції
безпідставно  було  залучено до участі в справі в якості  відповідача ОСОБА_3  Апелянти вказують, що в даному випадку,   оскільки
внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим
особам , особи , які спільно завдали шкоду, зобов'язані її відшкодовувати
незалежно від їхньої вини, тобто,
співвідповідачем по справі
повинно    бути залучено  Чернігівське державне дорожньо-експлуатаційне
підприємство , також необхідно суду було залучити і ОСОБА_5 та ОСОБА_6, як
безпосередніх  учасників ДТП. Апелянти
також зазначають , що документи, надані ОСОБА_2 на підтвердження суми  матеріальної
приймати як належний доказ, оскільки найменування  ліків
повинно бути записано в картках стаціонарного хворого та
амбулаторного  хворого ,  і вони повинні бути надані суду, разом з
чеками про купівлю ліків,  а суду
представлені лише  довідки аптеки.
Апелянти також зазначають, що судом при розгляді справи по суті  не врахована та обставина , що між ТОВ „
Пассавто-ЛТД „ та ВАТ „ Страхова компанія
„ Універсальна „ укладено  договір
про страхування від нещасних випадків, копія
якого знаходиться в матеріалах справи , і згідно укладеного
договору,  виплата  страхової суми здійснюється
застрахованому  страховиком на підставі
його заяви та листка непрацездатності.
Як вбачається з матеріалів справи,
перший заступник прокурора м. Чернігова в жовтні 2004 року  звернувся в суд з позовом  в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ТОВ „
Пассавто-ЛТД”,  ОСОБА_3 про
стягнення  матеріальної та моральної
шкоди ( том 1, а. с. 3-5) , а також
ОСОБА_1 , ОСОБА_2  звернулися з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, стягнення  страхових виплат ( том 1, а. с. 148 - 153) ,
мотивуючи свої вимоги тим,  що в ніч з 03
на 04 січня 2004 року на автошляху
„Київ-Чернігів” сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої
позивачам були спричинені тілесні ушкодження та вони знаходилися на
стаціонарному  лікуванні. Позивачі
користувались послугами перевізника -ТОВ
„Пассавто-ЛТД „ , яке транспортувало пасажирів орендованим транспортним
засобом  „ Івеко” д.н. НОМЕР_1, який
належав  на праві власності ОСОБА_3
Керував  транспортним засобом   водій ОСОБА_5, який  порушив правила дорожнього руху,
відносно  нього  порушена кримінальна справа.
Згідно матеріалів справи , - ( том
2, а. с. 76) ,  27 вересня 2006 року
ОСОБА_1 помер,   ОСОБА_2 є його  єдиною
спадкоємицею за законом ( том 2,
В ході судових розглядів даної
справи   прокурор уточнив  свої позовні вимоги та остаточно  просив стягнути з відповідачів в солідарному
порядку на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, яка виразилась в витратах на  лікування її та покійного  чоловіка в сумі 196 грн.31 коп., страхову
суму в розмірі  16 932 грн., оскільки
позивачі не були застраховані перевізником в належному порядку і не мають
змоги  отримати страхове відшкодування ,
оплату санітарно - курортного лікування в сумі 4116 грн. та моральну шкоду в
суддю - доповідача , пояснення  учасників
судового процесу , дослідивши  матеріали
справи та перевіривши  доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд  вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду
першої інстанції - скасуванню з
передачею  справи на новий розгляд  , з
Як встановлено по справі, 04 січня 2004 року  близько
0 год . 30 хв.  на 111 км  автотраси Київ - Чернігів  була скоєна
автотранспортна пригода  , в
результаті якої зіткнулись автомобіль ЗІЛ - 431412 , держзнак  НОМЕР_2, який
належить Чернігівському
державному  дорожньо -
експлуатаційному підприємству  під
керуванням водія ОСОБА_6 та  мікроавтобус
марки  „ Івеко” , держзнак  НОМЕР_1, яким
строково платно користувалося ,
згідно договору оренди ( том 1, а. с. 134) ТОВ „ Пассавто - ЛТД” , під
керуванням водія ОСОБА_5,  в результаті
чого пасажири мікроавтобуса  , серед яких
були і ОСОБА_1, ОСОБА_2, отримали  тілесні
ушкодження.  Мікроавтобус  „ Івеко „ , держзнак  НОМЕР_1на праві приватної власності
належить  ОСОБА_3 ( том 1, а. с.
Згідно матеріалів справи, ( том 1, а.
с. 61, 75) , 17 березня 2004 року
ОСОБА_5 було пред'явлено
обвинувачення у  вчиненні злочину,
передбаченого  ч. 1 статті 286  Кримінального кодексу України.
Згідно повідомлення Чернігівської філії
ВАТ „Страхова компанія „Універсальна „( том 1, а. с. 169) , 14 листопада
2003 року  страховою компанією та ТОВ „
Пассавто - ЛТД” , була заключена угода
по страхуванню пасажирів  від
нещасних випадків  за № 11 .2/ 014061 (
За даних обставин заслуговують на
увагу доводи апеляційної скарги відносно того, що оскаржуване рішення суду
першої інстанції постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального
та процесуального права.
Судом  при розгляді справи по суті  належним чином не з'ясовано, які
правовідносини виникли між сторонами , на підставі яких норм закону  слід вирішувати дану справу та яким чином
повинна бути  відшкодована шкода ,
завдана іншим особам  внаслідок  взаємодії кількох джерел  підвищеної небезпеки.
Зокрема,  правила ч. 2 статті 1188 Цивільного кодексу
України регламентують, що  якщо внаслідок
взаємодії  джерел підвищеної
небезпеки  було завдано шкоди іншим
особам, особи, які спільно завдали шкоди , зобов'язані її відшкодувати  незалежно від їхньої вини. Тобто,  володільці цих джерел, які спільно завдали
шкоди , несуть солідарну відповідальність
незалежно від своєї вини.
Оскаржуваним рішенням суду першої
інстанції відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричинених внаслідок
зазначеної автотранспортної пригоди ,
покладено на  відповідачів  ОСОБА_3 та ТОВ  „Пассавто - ЛТД”.
Апеляційний суд вважає, що такий
висновок суду першої інстанції не узгоджується з положеннями ч.1, ч. 2 статті
1187 Цивільного кодексу України, яка регламентує  відшкодування шкоди , завданої джерелом
підвищеної  небезпеки. Зокрема, ч. 2
статті 1187 Цивільного кодексу України зазначає, що  шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки
, відшкодовується особою , яка на відповідній правовій підставі  ( право власності, інше речове  право, договір підряду,  оренди тощо)
володіє транспортним засобом  ,
механізмом, іншим  об'єктом ,
використання, зберігання  або утримання
якого  створює підвищену небезпеку. Судом
першої інстанції не взято до уваги, що
під володільцем  джерела
підвищеної небезпеки  розуміється
юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію  джерела підвищеної небезпеки  на підставі права власності , повного
господарського відання , договору оренди, довіреності тощо.
Таким чином, з врахуванням  положень статтей  1187 ч. 2; 1188 ч. 2; 1190 Цивільного кодексу
України , суд першої інстанції  належним
чином не обговорив питання  щодо  залучення
до участі у справі в якості співвідповідача дочірнього підприємства „
Чернігівській облавтодор”  ВАТ „ Державна
акціонерна  компанія „ Автомобільні
дороги  України” . Оскільки , як
встановлено по справі, в результаті вказаної автотранспортної пригоди відбулося
зіткнення двох джерел підвищеної небезпеки, одним з яких був автомобіль ЗІЛ -
431412 , держзнак  НОМЕР_2, який
належить  вказаному підприємству ( філія
„ Чернігівська дорожньо - експлуатаційна дільниця „ дочірнього підприємства „
Чернігівський  облавтодор” ВАТ „ Державна
акціонерна компанія „ Автомобільні дороги України”)  під керуванням  водія ОСОБА_6 (  том 2 , а. с. 59).
Не визнається володільцем
джерела  і не несе відповідальність  за шкоду перед потерпілим  особа, яка управляла  джерелом в силу виконання своїх трудових
обов'язків  перед володільцем
джерела  підвищеної небезпеки. Проте,
суду  першої інстанції також було
необхідно обговорити питання щодо доцільності залучення для участі у справі в
якості третіх осіб водіїв ОСОБА_5 та ОСОБА_6
Є обґрунтованими доводи
апеляційної скарги відносно того, що суд першої інстанції при розгляді справи
по суті не дав належної оцінки тому факту, що згідно довідки Чернігівської
філії ВАТ Страхова компанія „ Універсальна”
(том 1,  а. с. 169),  14 листопада 2003 року між страховою
компанією та  ТОВ  „Пассавто - ЛТД” була укладена угода по страхуванню
пасажирів  від нещасних випадків  за №11.2 / 014061 (  том 1, а. с. 129). Наявні в матеріалах справи
і агентські угоди № 1 від 06 листопада 2003 року та № 551 від  27 листопада
2003 року про порядок проведення
обов'язкового  особистого
страхування  від нещасних випадків на
транспорті ( том 1, а. с.130 - 131).
Судом належним чином оцінка зазначеним документам не дана . Судом
також  не перевірено , чи є дійсною
зазначена угода по страхуванню пасажирів
від нещасних випадків  та не
притягнуто до участі у справі страхову компанію „ Універсальна „ .
Крім того, стягуючи на користь
позивачки 16 932 грн. страхової суми, суд не зазначив в оскаржуваному рішенні ,
з якого розрахунку визначена вказана
сума та на підставі яких нормативно - правових  документів .
Враховуючи вищенаведене та
приймаючи до уваги, що справа судом першої інстанції розглянута з неправильним
застосуванням норм матеріального та процесуального права , на підставі положень
ч.1, п. 4 статті 311 ЦПК України , оскаржуване рішення суду першої інстанції
підлягає  скасуванню, з  передачею справи на новий розгляд.
Керуючись статтями : 209, 218,   303, 304,
307, 311 ч. 1, п. 4 ; 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК  України, апеляційний  суд ,-
Апеляційну скаргу ТОВ
„Пассавто-ЛТД” , ОСОБА_3 задовольнити частково
Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова  від 14 липня 2008 року  скасувати ,  а справу передати на новий розгляд до того ж
суду в іншому судовому складі.

Ухвала  набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання нею  законної сили.

Головуючий  :

Судді: