Справа № 2-639/2008
11  серпня  2008 року
районний  суд   м. Сімферополя  в
судді           Харченко       І.О.,
у  відкритому  судовому
засіданні   в  місті
Сімферополі   цивільну   справу   за
позовом   ОСОБА_1до  МСП „Будкомлект”, СК «Саламандра України»,
треті   особа - ОСОБА_2, ОСОБА_3,  про
відшкодування матеріальної та моральної
шкоди,  заподіяних    при
27.07.2007 року  ОСОБА_1.  звернувся
до  суду з позовом  до  МСП
„Будкомлект”, третя особа - ОСОБА_2., про
відшкодування матерільної та моральної шкоди.  Свої вимоги мотивував   тим,
що 19.11.2005 року  об  11 годині
45 хвилин   ОСОБА_2.,    працюючи
водієм у МСП  „Будкомлект”,  рухаючись на
належним відповідачу автомобілі марки
«ГАЗ-93-Б», державний номер НОМЕР_1,
допустив зіткнення з
автомобілем   марки „Ніссан Лаурель”,
державний номер  НОМЕР_2,  володільцем
якого  є він. У результаті
дорожньо-транспортної події йому були спричиненні телесні ушкодження середньої
ступені тяжкості. По даному факту було порушено
кримінальну  справу по ч.1 ст.286
КК України. 26.06.2007 року Київським
районним  судом м. Сімферополя
винесено постанову, якою  ОСОБА_2.
звільнено від кримінальної відповідальності на підставі п. „б” ст.1 Закону
України „Про амністію” від 09.06.2007 року.
Питання  відшкодування   шкоди,
спричиненої   злочином  судом не розгядалися.  Позивач вказував, що злочином йому спричинена
ремонту пошкодженного автомобіля, оплати автотоварозначого дослідження  і вартості медичних препаратів. Крім того,
позивач вважав, що йому  спричинена  також
днів знаходився на лікувані у лікарні, зазнав душевних страждань,  у зв'язку з ушкодженням здоров'я та
пошкодженням  його  майна, порушені  його
нормальні  життєві   зв'язки.
У судовому засіданні позивач  та  його представник пояснили  з вищевказаним, просили позов  задовольнити.
У  судовому  засіданні
представник  відповідача  ОСОБА_4. позов  не
визнала, вважала, що сума
позову  завищена і  не
відповідає дійсності, але не заперчувала проти  укладення
У судовому засіданні
представник  відповідача  -
директор  підприємства  Плих А.Я. позов не визнав. Він  вважала, що сума матеріальної та моральної
шкоди  завищена. Він не заперечував, що
скоєння злочину був  водієм  відповідача,
знаходився   з  ними
у  трудових   відношеннях, а  автомобіль „ГАЗ-93-Б”, яким   керував
ОСОБА_2.  під час скоєння   ДТП,
належав    відповідачу.
ОСОБА_2.,  у  судовому
засіданні пояснив, що  дійсно  на
він  керував  автомобілем
марки  «ГАЗ-93-Б»,  державний номер НОМЕР_1 та знаходився  у трудових відносинах з відповідачем. Він не
заперечув звільнення  його від
кримінальної   відповідальності  на
підставі   п. „б” ст.1 Закону   України „Про амністію”  від
Третя особа -  ОСОБА_3.
у  судовому засіданні  пояснив, що
відповідачів   не  має, оскільки    автомобіль
продав  ОСОБА_1.,  це
оформив  довіреністю,  зараз
власником    автомобілю  „Ніссан
Лаурель”, державний номер НОМЕР_2,
вимагати   відшкодування  йому
шкоди.  Він  особисто
був  його  учасником,
ніяких  претензій  не
Вислухавши   сторони  та
їх   представників,  дослідивши
матеріали  справи,  матеріали кримінальної   справи № 1-100/2007,  та
докази,   надані  сторонами
на  підставі  ст.  60  ЦПК
України,   суд   дійшов
Згідно свідоцтва  про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_3власником автомобіля „Ніссан Лаурель”, державний
номер НОМЕР_2 станом на 19.11.2005 р. був
громадянин  ОСОБА_3   (а.с.8).
Відповідно   до   довіреності
НОМЕР_4від  06.12.2003 року,  дійсної
до  06.12.2006 року, ОСОБА_3   уповноважує
позивача керувати  та
продавати  належній  йому автомобіль „Ніссан Лаурель”,
державний    номер  НОМЕР_2 (а.с.10).  Таким
чином,   станом    на
19.11.2005 року під  час  ДТП,
позивач  керував автомобілем
„Ніссан Лаурель” на   підставі,
передбаченої   законом. На   підставі
довіреності   від  06.08.2008
року   повноваження   позивача
ОСОБА_1.  щодо  експлутатації   (керування)
та  розпорядження  автомобілем,
ОСОБА_3 продовжені    до    06.08.2011
19.11.2005 року  об  11 годині
45 хвилин ОСОБА_2., працюючи водієм у МСП „Будкомлект”,  рухаючись у   м. Сімферополь  на
належним  відповідачу  автомобілі
марки  «ГАЗ-93-Б», державний номер
НОМЕР_1,   допустив   зіткнення  з автомобілем   марки
„Ніссан Лаурель”, державний
номер   НОМЕР_2,   під
керуванням   позивача.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди
позичач отримав телесні ушкодження
середньої   ступені  тяжкості, а автомобіль „Ніссан Лаурель”
було   пошкоджено. По даному факту було
порушено кримінальну  справу  по ч.1 ст.286 КК України. 26.06.2007 р.
Київським   районним   судом
м. Сімферополя  винесено   постанову,
якою   кримінальну справу
№1-100/2007 року    закрито,  а
ОСОБА_2. звільнено  від  кримінальної
відповідальності  на   підставі п. „б” ст.1 Закону   України „Про амністію”  від
09.06.2007 року (а.9).
Згідно до  частини 4 статі 61 ЦПК
України, вирок у  кримінальній  справі, що набрав законної  сили, або
постанова  суду  у
справі   про адміністративне   правопорушення   обов'язкові
для   суду, що розглядає  справу про
цивільно-правові  наслідки  дій
особи, стосовно якої  ухвалено
вирок  або постанова  суду, з
питань  чи  мали
місце  ці  дії
та  чи вчинені вони цією особою.
Оскільки, постанова  Київського районного
суду м.Сімферополя  від  26.06.2007 року не  скасована
відповідним  судом  у
порядку, визначеному
процесуальним  законом, в
межах  провадження  справи, в
якій  вона  ухвалена,
тому  суд  визнає
провину  водія  відповідача
в  ДТП  встановленою
та  не  потребуючий
доказуванню.

У результаті
дорожньо-транспортної  пригоди  з
вини  водія   відповідача, автомобіль марки  „Ніссан Лаурель”, під керуванням
позивача,  отримав механічні пошкодження,
розмір яких визначено у висновку судової автотоварознавчої експертизи  № 31-1440 від 28.12.2007 року  і відповідно до якого, сума матеріальної шкоди,  спричиненої
володільцю  автомобіля   марки „Ніссан Лаурель»,  дорівнює
16821 грн. 83  коп., а  вартість відновлюючого ремонту складає 82151
грн. 71  коп.  (а.с.39-45).

Відповідно до ч.1 статті 1172 ЦК України, юридична або фізична особа
відшкодовує шкоду, завдану  їхнім   працівником під  час
виконання  ним  своїх
трудових (службових) обов'язків.

Крім   того, частиною 2 статті  1187 ЦК України  передбачено, що шкода, завдана джерелом   підвищеної
небезпеки,   відшкодовується   особою, яка
на відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним  засобом, механізмом, іншим
об'єктом, використання, зберігання або утримання якого   створює
підвищену небезпеку.

Згідно п.1 ч.1
ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел  підвищеної
небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода,
завдана одній особі  з  вини
іншої   особи, відшкодовується
винною особою.

Згідно   статті
10, 60 ЦПК    України,   кожна
сторона   повинна    довести
ті   обставини, на    які
вона   посилається,    як
на   підставу    своїх
вимог   або   заперечень.

Відповідно  до
вимог части 1 статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у
результаті   порушення  її
цивільного   права, має право  на
їх   відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі  зношенням або пошкодженням речі, а також   витрати, які особа  зробила або мусить зробить  для
відновлення свого порушеного права /реальні  збитки/; доходи,  які
особа   могла б реально одержати
за звичайних обставин, якби її право не було порушено /упущена вигода/ (п.п.1 і
2 ч.2 ст.22 ЦК України ). Збитки відшкодовуються  у
повному обсязі, якщо  договором
або законом не передбачено відшкодування у
меншому   або   більшому
розмірі (ч.3   ст.22 ЦК України).
Вимоги   позивача  про
відшкодування  йому   вартості
відновлюючого ремонту, не основані на законі. Оскільки   відповідно до  п.п.2.7, 8 Методики  товарознавчої   експертизи
та оцінки дорожніх транспортних
засобів, затвердженої  наказом   Міністерства    юстиції
України та Фонду державного майна України  від
24.11.2003  №142/5/2092,  із
змінами,  зареєстрованого в Міністерстві   юстиції України 24 листопада 2003 року
за  № 1074/8395, вартість матеріального
збитку визначається як сума вартості
відновлювального  ремонту
пошкодженого  або  розукомплектованого  автомобілю
з   урахуванням  значення
коефіцієнта  фізичного  зносу складових,  тому суд стягує  з
відповідача   на   користь
позивача  16821 грн. 83  коп.

Крім  того,  суд
частково  стягує  на
користь  позивача   витрати
на  придбання  медичних
препаратів  та   ліків
в   сумі   91 грн. 40
коп. Відносно  інших   сум,
то  суду  не
надано  належних  й
допустимих  доказів  необхідності    застосування  позивачем
саме  таких  медикаментів.

На   користь  позивача
підлягають  стягненню  з
відповідача   понесені    позивачем
витрати   за   послуги
авто евакуатора - 160 грн.
та   послуги   адвоката
- 160  грн. ,  оскільки судом  встановлено,
що  ці   витрати
позивачем  понесені   саме
у  зв'язку  з
ДТП.

Статтею 23 ч. 1 ЦК  України  передбачено, що особа  має право на відшкодування моральної  шкоди,
заданої внаслідок  порушення  її
прав. Моральна шкода полягає, завдяки, у
фізичному  болю  та
стражданнях, яких  фізична особа
зазнала у  зв'язку  з
каліцтвом   або іншим ушкодженням
здоров'я;  у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо  неї  самої,
членів  її  сім'ї
чи  близьких  родичів; у  душевних стражданнях,   яких
фізична   особа  зазнала
у  зв'язку  із
знищенням  чи   пошкодженням
її майна  (п.1-3.  ч.2 ст.23 ЦК України).

Оскільки  позивач дійсно  переніс
фізичну біль та стражданнях, яких фізична
особа зазнала  у  зв'язку з ушкодженням здоров'я;  переніс  душевні
хвилювання  у  зв'язку
з   ДТП, у якій  він
вимушено  приймав   участь, суд
вважає  можливим  компенсувати йому моральну шкоду.   Керуючись
роз'ясненнями  Пленуму Верховного
Суду України, даних у  п.9 постанови від
31 березня 1995 року №4 “Про судову
практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди” (зі
змінами),  виходячи  із
засад  розумності,  виваженості та справедливості, суд   стягує
з  відповідача  на
користь   позивача   3000
грн.  моральної  шкоди.

На   підставі
ст.  88  ЦПК
України  з  відповідача
на  користь  позивача
підлягає  стягненню  витрати
по  сплаті  судового
збору  в  сумі -
178 грн. 47  коп.  та
витрати  за  інформаційно-технічне   забезпечення
розгляду  справи  в Київському
районному   суді   м Сімферополь -  30
грн.

Позивачем  заявлені
вимоги  щодо  відшкодування
витрат  на  оплату авто товарознавчого   дослідження
в  сумі   250
грн.,  але   відповідно
до  ст.79 ЦПК України   вони
не віднесені до  витрат,  пов'язаних
з  розглядом  судової
справи  і  до
таких   витрат  не застосовуються   правила
гл.8 ЦПК України,  а  отже
вони   не  підлягають
відшкодуванню.

Не   підлягають
задоволенню   й   вимоги
щодо  СК «Саламандра України».

На  підставі
ст.ст.22, 23, 1171, 1187  і
1188  ЦК України, п.п.2.7, 8 Методики
товарознавчої експертизи  та оцінки
дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства    юстиції
України  та   Фонду
державного   майна   України
від 24.11.2003  року  № 142/5/2092,
із   змінами,   зареєстрованого  в
Міністерстві   юстиції
України    24 листопада 2003 року  за   №
1074/8395,.  п.9  постанови
від   31  березня
1995 року  № 4  “Про
судову практику в справах
про   відшкодування    моральної
(немайнової)  шкоди”, зі   змінами,
керуючись   ст.ст.  10,
11,  14,  60,
61,  88,  209,
212,  214-215, 218  ЦПК
України,     с у д -

В И Р І Ш И В:

Позов  ОСОБА_1 до
МСП  „Будкомплект”,  СК «Саламандра України»,  треті
особи - ОСОБА_2,   ОСОБА_3,    про
відшкодування  матеріальної   та
моральної   шкоди,   заподіяних
при   ДТП   -
задовольнити   частково.

Стягнути   з
МСП   „Будкомплект”  на
користь  ОСОБА_1в  рахунок
відшкодування  матеріальної  шкоди
16821 грн. 83 коп., в
рахунок  відшкодування   моральної
шкоди   3000  грн.,  за
ліки  -  91 грн. 40
коп.,   за   послуги
авто евакуатора - 160 грн.,
послуги   адвоката  - 160
грн.,  судовий  збір
в  сумі -  178 грн. 47
коп.,  витрати  за
інформаційно-технічне
забезпечення  розгляду  справи
в Київському  районному   суді
м Сімферополь -  30  грн.,
а    всього -  20441
грн. 70    коп.

В
решті   вимог   відмовити.

Рішення   може   бути  оскаржене  в
апеляційному  порядку
до  Апеляційного  суду
АР Крим   через  Київський
районний
суд   міста
Сімферополя  шляхом
подачі   в  10-денний   строк
з   дня  проголошення   рішення
заяви    про   апеляційне
оскарження   і  подання
після    цього   протягом  20
днів    апеляційної   скарги.

Суддя: