overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 червня 2008 року

Петрівський районний суд Кіровоградської області в
складі:

головуючого судді - Шаєнко Ю.В.

при секретарі - Ісаченко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.м.т. Петрове справу
за позовом ОСОБА_1 до Петрівської районної інспекції Державного технічного
нагляду в Кіровоградській області про визнання права власності на транспортний
засіб,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся з позовом до суду, мотивуючи тим, що 28 жовтня 1994 року придбав у
ВАТ “Петрівський райагрохім” причіп НОМЕР_1, модель 2 ПТС-4-887Б, 1988 року
випуску, що підтверджується квитанцією №327, однак, відповідач відмовляє в
реєстрації причіпа, так як відсутнє свідоцтво про реєстрацію, а тому позивач
змушений звернутися до суду  та просить
встановити право власності на причіп.

Представник відповідача в судове засідання не з”явився, письмовою заявою
просив справу розглядати без його участі, позов визнає повністю.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши документи справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з
слідуючих підстав.

В
судовому засіданні встановлено, що позивач 28 жовтня 1994 року придбав у ВАТ
“Петрівський райагрохім”, юридична адреса якого: вулиця Степова, 1,
с.м.т.Петрове, Кіровоградська область, причіп НОМЕР_1, модель 2 ПТС-4-887Б,
1988 року випуску, що підтверджується квитанцією №327(а.с.6). Оскільки причіп
був розукомплектований, технічно не справний та потребував ремонту, то позивач
не зміг зареєструвати його у встановлений законодавством термін,  а в даний час Петрівська районна інспекція
Державного технічного нагляду в Кіровоградській області відмовляє в реєстрації
причепа, мотивуючи тим, що відсутні документи, які б підтверджували право
власності позивача на причіп.

У
відповідності зі ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах,
що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи
з вищенаведеного, суд вважає, що за слід визнати за позивачем право власності
на причіп НОМЕР_1, модель 2 ПТС-4-887Б, 1988 року випуску.

На
підставі ст. 328 ЦК України, та керуючись ст.ст.213, 214, 215 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов задовільнити. Визнати за
ОСОБА_1право власності на причіп НОМЕР_1, модель 2 ПТС-4-887Б, 1988 року
випуску, який він придбав 28 жовтня 2004 року у ВАТ “Петрівський райагрохім”.

Зобов”язати Петрівську районну інспекцію Державного технічного нагляду в
Кіровоградській області  зареструвати на
ім”я ОСОБА_1 причіп НОМЕР_1,    1988 року
випуску, модель 2 ПТС-4-887Б,  та видати
свідоцтво про реєстрацію.

Рішення
може бути  оскаржене в апеляційному
порядку до апеляційного суду Кіровоградської області  через Петрівський райсуд шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копій до
апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України протягом 10 днів з
дня його проголошення  до апеляційного
суду Кіровоградської області, через Петрівський районний суд.

Суддя:
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

12 серпня 2008 року                                                                       м.
Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області в
складі:

головуючого судді                                                   Калитки О.М.,

при секретарі судового засідання                           Резниковій А.Б.,

розглянувши
у попередньому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

Позивач
звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого 30 червня
2000 року Лисичанським відділом РАЦС Луганської області, актовий запис № 205,
посилаючись на те, що подружні стосунки припинені 15 червня 2007 року через
сварки та зраду відповідача. На примирення не згоден. Від спільного подружнього
життя мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка залишається жити з
позивачем.

Позивач у попередньому судовому засіданні
позов підтримав, просив розірвати шлюб між ним та відповідачем.

Відповідач
у попередньому судовому засіданні позов визнала, згодна на розірвання шлюбу.

Відповідач
попереджена судом про наслідки визнання позову.

Суд
вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує
права, інтереси інших осіб, є передбачені ст. 112 СК України підстави для
розірвання шлюбу, тому позовна заява підлягає задоволенню.

На
підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 104, 105, 112 СК України, керуючись
ст. ст.10, 11, 130, 174, 212-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Прийняти
визнання позову ОСОБА_2.

Позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб,
зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 30 червня 2000 року Лисичанським відділом
РАЦС Луганської області, актовий запис № 205, розірвати.

Під
час видачі свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути з ОСОБА_1 на користь держави
судовий збір у сумі 17 (сімнадцять) гривень.

ОСОБА_2
від сплати судового збору звільнити.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання до
Лисичанського міського суду заяви про апеляційне оскарження протягом 10-ти днів
з дня після його проголошення або подання апеляційної скарги у той самий строк.
Апеляційна скарга подається протягом 20-ти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження до  апеляційного
суду Луганської області через Лисичанський міський суд.

Суддя:
Справа № 2-н-213
С У Д О В И Й Н А К А З
Суддя Куйбишевського районного суду Запорізької області Мальований В.О., розглянувши заяву
до ТОВ «Куйбишевський гранітний кар»єр» про видачу судового наказу, -
просить видати судовий наказ за вимогою про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати, посилаючись на те, що відповідно до трудової угоди , укладеної 06 серпня 2008 року між ТОВ “Куйбишевський гранітний кар”єр” та ним,
, про ремонт крівлі адміністративної будівлі площею 150м2, ТОВ “Куйбишевський гранітний кар”єр” повинен сплатити за виконання угоди заробітну плату в розмірі 1000гривень. Згідно акту виконаних робіт по ремонту крівлі адміністративної будівлі від 30 вересня 2008 року всі роботи виконані в повному обсязі, згідно трудової угоди.
Однак в порушення зазначених умов трудової угоди боржник зобов'язання не виконав, в результаті чого станом на 11 грудня 2008 року має заборгованість 1000 гривень копійок.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов'язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.526, 530 ЦК України, п.2 ч.1 ст.96, ст.ст.102,103 ЦПК України, -
1.Стягнути з боржника – товариства з обмеженою відповідальністю “Куйбишевський гранітний кар”єр”, юридична адреса с.Трудове Куйбишевського району Запорізької області розрахунковий рахунок
на користь стягувача –
суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок , а також 40 ( сорок ) гривень 50 копійок судових витрат .
2.Судовий наказ після набрання ним законної сили видати стягувачу.
Суддя: В.О.Мальований
Справа  №2-а-17/08
УХВАЛА

10
вересня 2008 року                                                                                смт.
Котельва

Суддя
Котелевського районного суду Полтавської області Островський Р.В., розглянувши
матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Котелевського РВ ГУМВС України в
Полтавській області, ГУМВС України в Полтавській області про стягнення вихідної
грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористану  відпустку та компенсації за затримку
розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом про стягнення
вихідної грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за
невикористану  відпустку та компенсації
за затримку розрахунку при звільненні.

10
вересня  2008 р., до відкриття
провадження по справі ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про повернення йому
позову.

Відповідно  до п. 1 ч. 3 ст. 121 ЦПК України суддя
повертає позов позивачеві відповідно до поданої ним заяви у разі, якщо
провадження у справі не відкрито.

Оскільки
провадження не відкрито, згідно з принципом диспозитивності процесу заява ОСОБА_1
підлягає задоволенню.

Керуючись
ст. 11, п. 1 ч. 3 ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну
заяву ОСОБА_1 до Котелевського РВ ГУМВС України в Полтавській області, ГУМВС
України в Полтавській області про стягнення вихідної грошової допомоги при
звільненні, грошової компенсації за невикористану  відпустку та компенсації за затримку
розрахунку при звільненні повернути позивачеві.

Ухвала
може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської
області через Котелевський районний суд Полтавської області шляхом подачі в
5-денний строк з дня винесення ухвали заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 10 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст.
295 ЦПК України.

Суддя           (підпис)

З
оригіналом згідно:

Суддя

Котелевського
районного суду

Полтавської
області                                                                                 Р.В.
Островський
Справа № 2-1522
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2008 року Енергодарський міський суд

Запорізької області

у складі головуючого судді: Пахоменко О.Г.,

при секретарі: Цигиця Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Енергодар цивільну справу за позовом Комунального підприємства "Підприємство комунальної власності" м. Енергодар до
ОСОБА_1
, про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

У судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений вчасно та належним чином, про що в матеріалах справи є копії судових повісток та копія аркуша газети про оголошення дати розгляду справи і від нього не надійшло повідомлення про заперечення або визнання позову.

Представник позивача заявив клопотання про заочний розгляд справи у зв’язку з неявкою відповідача, який належним чином повідомлений про дату та час судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини його неявки.

Вислухавши думку, суд вважає, що клопотання обґрунтовано, підлягає задоволенню. Предмет та підстави позову не змінені позивачем, у зв’язку з неявкою відповідача у судове засідання, який був повідомлений належним чином про час та дату судового засідання, не повідомив про причину своєї неявки.

З огляду на вищезазначене, з метою уникнення необґрунтованого затягування розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу і ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Керуючись ст.ст. 208-210, 224, 225 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Провести заочний розгляд справи за позовом Комунального підприємства «Підприємство комунальної власності» м. Енергодар до
ОСОБА_1
, про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Енергодарського

міського суду

О.Г. Пахоменко
Справа № 2-566/08
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2008 року

Борщівський районний суд Тернопільської
області

в складі: головуючого      Денисової Т.С.

при секретарі              Барладину П.М.

з участю позивача          ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м.Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу,

в с т
а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
укладеного 26 листопада 2002 року Королівською сільською радою, актовий запис №
9, посилаючись на те, що останні два роки спільно не проживають, подружніх
відносин не підтримують, усі намагання зберегти сім»ю виявилися марними.

Позивач
ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав і пояснив, що позивачка, поїхавши
два роки тому назад в Чехію на роботу, повернулася звідти з новим чоловіком.
Відповідачка не бажає з ним жити, а тому зберігати шлюб немає потреби.

Відповідачка
ОСОБА_2, будучи належно повідомленою про час та місце слухання справи, в судове
засідання не з»явилась. Від неї поступила письмова заява, в якій просить справу
слухати у її відсутності. Позов визнає, просить задовольнити.

Суд,
дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив слідуючі факти.

Сторони
уклали шлюб 26 листопада 2002 року в Королівській сільській раді, актовий запис
№ 9 (свідоцтво про шлюб повторне НОМЕР_1).

Від
шлюбу мають одну неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3, 2003 року народження.

Сторони
сімейних стосунків не підтримують два роки. Відповідачка створила нову сім»ю.
Обоє наполягають на розірванні шлюбу.

За
таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення.

При
реєстрації розірвання шлюбу держмито слід стягнути з позивача.

На
підставі ст.ст.105,110,112 Сімейного Кодексу України, керуючись
ст.ст.10,11,60,130,212 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Шлюб,
зареєстрований 26 листопада 2002 року Королівською сільською радою
Тернопільської області між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, актовий запис № 9, розірвати.

При
реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС стягнути з позивача державне мито в
дохід держави в розмірі одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідачку
від сплати держмита звільнити.

Рішення
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом десяти днів з дня
його проголошення через Борщівський районний суд до апеляційного суду
Тернопільської області та апеляційну скаргу протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження в такому ж порядку.

Головуючий: підпис

З оригіналом згідно.

Суддя
Борщівського районного суду                          Денисова Т.С.
Справа №2о-220/2008р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2008 року.

Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Терещенка Д.В.,

при секретарі Гонтаренко В.В.,

за участю представника заявника,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за заявою
ОСОБА_1
заінтересована особа
ОСОБА_2
, про встановлення юридичного факту

ВСТАНОВИВ:

26.11.2008 року
ОСОБА_1
звернулась до суду з заявою про встановлення юридичного факту.

Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав.

Заінтересована особа в судове засідання не з”явилась, в письмовій формі визнала вимоги заявника, просила розглядати справу без його участі.

Судом встановлено, що бабі заявниці
ОСОБА_3
та матері заявниці
ОСОБА_4
на підставі свідоцтва про право власності на житло
НОМЕР_1
, виданого 21 липня 1993 року Виробничо-торгівельним об”єднанням “Червона Зірка” належала квартира під
АДРЕСА_1
. Вказана квартира належала їм на праві приватної спільної сумісної власності і була набута ними в результаті реалізації права на приватизацію.

ІНФОРМАЦІЯ_1
року померла баба заявниці
ОСОБА_3
, що підтверджується відповідним свідоцтвом
НОМЕР_2
, після смерті якої спадщину прийняла мати заявниці -
ОСОБА_4
. як спадкоємець першої черги за законом та у відповідності до ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року як спадкоємець, що фактично вступила в управління або володіння спадковим майном. Свідоцтва про право власності спадкоємець не отримала.

ІНФОРМАЦІЯ_2
року померла мати заявниці
ОСОБА_4
, що підтверджується відповідним свідоцтвом
НОМЕР_3
, після смерті якої спадщину прийняла заявниця як спадкоємець першої черги за законом та у відповідності до ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року як спадкоємець, що фактично вступила в управління або володіння спадковим майном. Крім заявниці на спадщину претендує її дочка
ОСОБА_2
однак остання не відноситься до кола спадкоємців першої черги.

Заявник у нотаріальній конторі оформити спадкові права не може так як померлій бабі та матері квартира належала на праві приватної спільної сумісної власності і частки не були виділені.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст. 256 ЦПК України, ст. ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року.

Таким чином суд вважає встановленим, що
ОСОБА_3
. і
ОСОБА_4
належала квартира під
АДРЕСА_1
в рівних частках, тобто по ? частині кожному.

Керуючись ст. ст. 130, 234, 256 - 259 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву
ОСОБА_1
задовольнити.

Встановити факт, що
ОСОБА_3
, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1
року та
ОСОБА_4
, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2
року, на підставі свідоцтва про право власності на житло
НОМЕР_1
, виданого 21 липня 1993 року Виробничо-торгівельним об”єднанням “Червона Зірка” належала квартира під
АДРЕСА_1
в рівних частках, тобто по ? частині кожному.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя
Справа № 2н - 622/08/01
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 серпня 2008 року                                                                                м. Харків

Суддя Київського районного суду м.
Харкова Шаренко С.Л., розглянувши заяву Закритого акціонерного товариства
комерційний банк „Приватбанк” (далі „Приватбанк”) про видачу судового наказу з
вимогою про стягнення суми заборгованості за кредитом, заборгованості по
процентам за користування кредитом, заборгованості по комісії за користування
кредитом, пені за несвоєчасність виконання зобов”язання за договором з ОСОБА_1,
-

ВСТАНОВИВ:

26 серпня 2008 року до Київського районного суду надійшла
заява ЗАТ „Приватбанк” про видачу судового наказу про стягнення суми
заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за користування кредитом,
заборгованості по комісії за користування кредитом, пені за несвоєчасність
виконання зобов”язання за договором з ОСОБА_1.

Суд, дослідивши
матеріали справи, відмовляє заявнику у прийнятті заяви до провадження в зв”язку
з наступним.

Відповідно
до ч.1 ст.100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового
наказу, якщо заявлено вимогу, не передбачену ст. 96 цього Кодексу або із заяви
і поданих документів вбачається спір про право.

Згідно
п.1 ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу,
яка ґрунтується на правочині, вчиненому у письмовій формі.

Із
представленого до суду кредитного договору не вбачається обов'язок ОСОБА_1.
сплатити заявнику проценти за користування кредитом та пеню за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором, тобто ці вимоги не є безспірними. Таблиця
нарахувань заборгованості не є письмовим правочином.

Таким
чином, суду не наданий письмовий правочин як підстава для стягнення в порядку
наказаного провадження суми процентів за користування кредитом, у зв'язку із
чим, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Керуючись ст.ст. 96, 100, 101 ЦПК
України, суд,  -

УХВАЛИВ:

Відмовити ЗАТ „Приватбанк” у прийняті заяви про  видачу судового наказу з вимогою про
стягнення суми заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за
користування кредитом, заборгованості по комісії за користування кредитом, пені
за несвоєчасність виконання зобов”язання за договором з ОСОБА_1.

Роз'яснити, що заявлені вимоги можуть бути розглянуті в
позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову.

Ухвала
може бути оскаржена шляхом подачі до Київського районного суду м. Харкова
протягом 5-ти днів заяви про її апеляційне оскарження, а далі - шляхом подачі
протягом наступних 10 днів апеляційної скарги до апеляційного суду Харківської
області через Київський районий суд м.Харкова.

Суддя-
Справа
№2-1557-08
23 червня 2008 року  Уманський міськрайонний суд Черкаської
в складі:          головуючого  -
судді:                       Горячківської
секретарі:                                   Власовій
розглянувши у відкритому судовому засіданні
в залі суду міста Умані справу за позовом Відкритого акціонерного товариства
«Укртелеком» в особі Центру електрозв'язку №6(м. Умань) Черкаської філії ВАТ
Укртелеком до ОСОБА_1про стягнення заборгованості за несплату послуг
звернувся з позовом до суду до відповідача про стягнення суми заборгованості за
несплату послуг електрозв'язку, посилаючись на те, що відповідно до
відповідачем і ВАТ «Укртелеком» в особі Центру
електрозв'язку №6 міста Умані Черкаської філії ВАТ «Укртелеком»,
останній надає послуги електрозв'язку. За період з грудня 2007 року по липень
2007 року з телефонного номераНОМЕР_1, абонемент, на який був відкрито громадянину
ОСОБА_1за адресою: АДРЕСА_1, надані послуги електрозв'язку(абонентна плата,
міжміські переговори та інші послуги), загальна вартість яких становить
146грв.11коп., що стверджується квитанціями. Відповідно до ст.33 Закону України
«Про телекомунікації» та п.32 Правил надання та отримання телекомунікаційних
послуг, абонент зобов'язаний своєчасно вносити плату за користування телефоном,
міжміські та міжнародні розмови та інші послуги, надані в кредит по телефону. В
порушення вказаних Правил відповідач вартість абонементської плати не оплатив,
за несплату наданих послуг дію Договору припинено з 04 квітня 2007 року в
односторонньому порядку, до даного часу заборгованість не відшкодована, іншим
шляхом вирішити дане питання не має можливості, тому вони змушені звернутися з
позовом до суду.
судовому засіданні представник позивача
юрисконсульт ЦЕЗ№: 6 міста Умані Черкаської області ОСОБА_2підтримав
заявлені вимоги та просив позов задоволити в повному обсязі та дав аналогічні
пояснення, викладені вище.
укладений між відповідачем та позивачем на надання послуг електрозв'язку, борг
за несплату станом  на 01.06.2008 року
становить  146грв.11коп., що
стверджується довідкою про заборгованість та зведенням по розрахункам.
матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, суд
вважає, що позов не підлягає задоволенню.
Суд
вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати.
ст.ст.10,60,88,208,209,212-215,224-226ЦПКУкраїни, на підставі
ст.ст.526,538,611ЦК України,  суд, -
з ОСОБА_1на користь ВАТ «Укртелеком» в особі Центру електрозв'язку №6(м. Умань)
Черкаської філії ВАТ Укртелеком  146 (сто
сорок шість) грв. 11коп.
з ОСОБА_1на користь ВАТ «Укртелеком» в особі Центру електрозв'язку №6(м. Умань)
Черкаської філії ВАТ Укртелеком
51(п'ятдесят одну)грв. судового збору та 30(тридцять)грв. інформаційне
технічне забезпечення.
Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду
через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної
інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя____________________________________________________________________