№ 2-1708/2008
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(резолютивна
частина)

18 серпня 2008 року                                м.Маріуполь

Іллічівський районний суд м.Маріуполя
Донецької області під головуванням судді Ткаченко Т.Б., при секретарі Чудіної
Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в  м.Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до Житлово-комунального підприємства по ремонту і експлуатації житлового фонду
Іллічівського району м.Маріуполя , Маріупольської міської Ради

- про виключення
квартири з числа службових, визнання право постійного проживання в
квартирі та зобов'язання укласти договір найму , -

В С Т А Н О В И В :

Керуючись ст. ст.
10, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 9, 123, 125 ЖК України,
Положенням про порядок надання службових житлових приміщень та користування
ними в Український ССР”, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР № 37 від
04.02.1988 р. зі змінами і доповненнями,
суд, -

В И Р І Ш И
В:

Відмовити ОСОБА_1в
задоволенні позову до Житлово-комунального підприємства по ремонту і
експлуатації житлового фонду Іллічівського району м.Маріуполя, Маріупольської
міської ради про виключення  квартири з
числа службових, визнання право постійного проживання в квартирі та
зобов'язання укласти договір найму .

На рішення
може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через
Іллічівський районний суд м.Маріуполя.

Заява про
апеляційне оскарження може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення
рішення. Апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Апеляційна
скарга може бути подана без попередньої подачі заяви про апеляційне оскарження
в строк, передбачений для подачі такої заяви.

Суддя

№ 2-1708/2008

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2008 року

м.Маріуполь

Іллічівський районний суд м.Маріуполя
Донецької області під головуванням судді Ткаченко Т.Б., при секретарі Чудіної
Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в  м.Маріуполі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Житлово-комунального підприємства по ремонту і експлуатації
житлового фонду Іллічівського району м.Маріуполя , Маріупольської міської
Ради

- про виключення
квартири з числа службових, визнання право постійного проживання в
квартирі та зобов'язання укласти договір найму , -

В С Т А Н О В И В :

В червні
2008 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Житлово-комунального
підприємства по ремонту і експлуатації житлового фонду Іллічівського району
м.Маріуполя в якому просила виключити з числа службових квартиру АДРЕСА_1,
визнати за нею право постійного проживання у вказаній квартирі, та зобов'язати
відповідача укласти з нею договір найму жилого приміщення.

В ході
розгляду справи до участі в справі  я
якості совідповідача була притягнута Маріупольська міська Рада.

В судовому
засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному
обсязі, в обґрунтування позову пояснив, що чоловіку ОСОБА_1  в 1983 р. була надана двохкімнатна  службова квартираАДРЕСА_1 на состав  сім'ї 3 чоловіка, куди вона вселилася як член
сім'ї , прописалася і проживає по сей час одна. Чоловік позивачки працював на
підприємстві відповідача, Житлово-комунального підприємства по ремонту і
експлуатації житлового фонду Іллічівського району м.Маріуполя з 1981 року і був
звільнений    у 1988 року за власним
бажанням , а в 2004 р. помер. Вона протягом трьох останніх років неодноразово
зверталася до відповідача з питанням виключення квартири з числа службових ,
укласти з нею договір постійного проживання в спірній квартирі щоб вона могла
приватизувати її, в чому їй було відмовлено, так як чоловік не допрацював на
підприємстві 10 років, пояснив, що їй буде надано інше жиле приміщення в  однокімнатній квартирі,  так як підприємство нуждається в цій
квартирі, однак іншу квартиру їй не надають, до суду про її виселення не
звертаються і квартира не використовується як службова,  просили задовольнити вимоги.

Представники
відповідачів,  позов не визнали , пояснив
що позивачка одна проживає в двохкімнатній
квартирі, яка має статус службової, спірна квартира  надавалась чоловіку позивачки в зв'язку з
роботою , однак він відпрацював на підприємстві сім років, звільнився за
власним бажанням , а в 2004 році помер, в
зв'язку з чим позивачка може бути виселена з наданням іншого жилого
приміщення, яке їй буде надано  при
звільненні однокімнатної  ордерної
квартири. Підприємство нуждається в спірній службовій квартирі, мається черга
на тримання службової квартири, понад 27 чоловік, не заперечували, щоб до сього
часу позивачка проживала в спірній квартирі, пояснив, що до компетенції суду не
входить питання виключення квартири з числа службових , так  як відповідно діючого законодавства жиле
приміщення виключається з числа службових, якщо відпала необхідність у такому
її використанні, а виключення квартири з числа службових призводиться  на підставі клопотання підприємства  по рішенню виконавчого комітету відповідної
районної, міської Ради, просили в задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухав
сторони, дослідив матеріали справи та надані сторонами докази, вважає, що позов
не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно
відомостей трудової книги ОСОБА_2 23.11.1981 року був прийнятий на роботу
газозварником житлово-експлуатаційної контори Жданівського горжилуправління,
відкіля звільнився 12.09.1988 року за власним бажанням.

На підставі
посвідчення № 68 від 06.05.1983 року ОСОБА_2
на період роботи на посаді газозварника
була надана службова площа в будинку АДРЕСА_1, розміром 25.7 кв.м.,  з двох кімнат , на склад сім”ї  три чоловіка, в тому числі на позивачку  та сина.

Згідно
особистого рахунку № 34067 на жилий площі в спірній квартири зареєстрована
позивачка, її чоловік , ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується  свідоцтвом про смерть, знятий з реєстрації в
квартирі з 21.12.2004 р.

Відповідно до
п.6 Положення про порядок надання службових житлових приміщень та користування
ними в Український РСР”, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР № 37 від
04.02.1988 р. зі змінами і доповненнями , жиле приміщення може бути виключено з
числа службових, якщо  відпала
необхідність у такому його використанні, а також у разі виключення його в
установленому чинним законодавством порядку з числа жилих. Сам по собі факт проживання
в службових жилих приміщеннях  робочих і
службовців, які припинили трудові відносини з підприємством , установою,
організацією, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових.

Виключення  жилого приміщення з
числа службових призводиться  на підставі
клопотання підприємства, установи, організації рішенням  виконавчого комітету відповідної районної,
міської, районної в місті Ради.

Відповідно  до Положення про
організацію та порядок надання службових житлових приміщень і користування ними
працівниками житлових підприємств, затвердженого рішенням виконавчого комітету
Маріупольської міської Ради № 78 від 21.03.2007 р. , комісія з розгляду питань
про переведення службових житлових приміщень в ордерні може ініціювати
виключення житла зі складу службових  у
випадках : за заявою працівника, який перебуває на обліку осіб, які потребують
поліпшення житлових умов при надходженні черги на отримання  жилого приміщення; якщо працівник відпрацював
на підприємству , за спеціальністю, яка дає право на отримання службового
житла, біль ніж 10 років, з моменту отримання службового житла; в інших
випадках, які не суперечать вимогам законодавства, на підставі обґрунтованих
клопотань керівників житлових підприємств.

Таким чином,
суд вважає, що питання виключення спірного житлового приміщення  з числа службових, не відноситься до
компетенції суду, і повинно вирішуватися виконавчим комітетом маріупольської
міської Ради.

Крім того
ОСОБА_2, якому було надано службове жиле приміщення, членом якого була
позивачка, відпрацював на підприємстві , яке надало йому це приміщення менш 10
років.

Як встановлено
судом, необхідність у відповідача ,
Житлово-комунального підприємства по ремонту і експлуатації житлового
фонду Іллічівського району м.Маріуполя,
в використанні спірної квартири, як службового житлового приміщення не
відпала,  на підприємстві мається черга
на отримання робітниками службового житлового приміщення, що підтверджується
списком , які стоять в черзі на отримання службового житла, та  книгою обліку осіб, які стоять в черзі на
отримання службових жилих приміщень.

В зв'язку з
вищенаведеним підстав для задоволення вимог позивачки і виключення спірної
квартири з числа службового жилого приміщення і визнання за нею права постійного
проживання,  не мається, а позивачка,
відповідно до ст.. 125 ЖК України,
підпадає до кола осіб, які  можуть
бути виселеними із службових житлових приміщень з наданням  іншого жилого приміщення.

Як вбачається
листа управління житлового господарства маріупольської міської Ради № 09/1014
від 07.07.2008 р. та журналу обліку службових квартир,  спірна квартира являється службовою, статус
цієї квартири не змінювався.

Відповідно до
ст..61 ЖК України користування жилим приміщенням в будинках державного і
громадського житлового фонду здійснюється у відповідності з договором найму
житлового приміщення і укладається він на підставі ордеру на житлове
приміщення.

А саме,
договір найму - це договір, за яким наймодавець зобов'язується  надати за відповідну плату жиле приміщення у
безстрокове користування в будинках державного
і громадського житлових фондів для проживання в ньому, підставою для
укладення вказаного договоре є ордер.

З цих підстав,
суд вважає не підлягають задоволенню і вимоги позивачки в частині укладення з
нею договору найму на  житлове
приміщення, так як спірна квартира являється службовим жилим приміщенням, ордер
на неї не видавався, підстав для виключення
її з числа службових не має, і право користування нею пов'язане з виконанням
особою певних трудових функцій чи обіймання певної посади, і таким чином  воно не може бути передано позивачці у
безстрокове користування.

Суд вважає, що
права позивачки, закріплені ст..47 Конституції не порушуються, вона після
припинення ОСОБА_2 трудових відносин з підприємством, яке надало йому службове
приміщення та після його смерті, залишилася проживати в ньому, користується ним
і вимоги про її  виселення зі спірної
квартири без надання іншого жилого приміщення , не заявляються.

Керуючись ст. ст.
10, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 9, 123, 125 ЖК України,
Положенням про порядок надання службових житлових приміщень та користування
ними в Український ССР”, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР № 37 від
04.02.1988 р. зі змінами і доповненнями,
суд, -

В И Р І Ш И
В:

Відмовити ОСОБА_1в
задоволенні позову до Житлово-комунального підприємства по ремонту і
експлуатації житлового фонду Іллічівського району м.Маріуполя, Маріупольської
міської ради про виключення  квартири з
числа службових, визнання право постійного проживання в квартирі та
зобов'язання укласти договір найму .

На рішення
може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через
Іллічівський районний суд м.Маріуполя.

Заява про
апеляційне оскарження може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення
рішення. Апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Апеляційна
скарга може бути подана без попередньої подачі заяви про апеляційне оскарження
в строк, передбачений для подачі такої заяви.

Суддя