У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К Р
А Ї Н И

11 червня  2008
року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого                Григор'євої Л.І.,

суддів:                             Балюка М.І.,         Данчука В.Г.,

Гуменюка В.І.,          Жайворонок
Т.Є.,-

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання незаконним рішення про
передачу у приватну власність земельної ділянки та визнання недійсним
державного акта про право власності на земельну ділянку, за касаційною
скаргою  ОСОБА_2на рішення апеляційного
суду Житомирської області від 15 січня 2008 року,

встановила:

У червні 2007 року ОСОБА_1. звернулася з позовом про визнання незаконним рішення
про передачу ОСОБА_2. в
приватну власність земельної ділянки та визнання
недійсним виданого йому державного акта про право власності на земельну
ділянку, посилаючись на те, що відповідачу з порушенням її прав була передана
земельна ділянка площею 747 кв.м   біля
АДРЕСА_1на підставі рішення Коростишівської міської ради від 20 грудня 2005
року. 31 травня 2006 року  ОСОБА_2.
одержав державний акт на право власності на
цю земельну ділянку. Вважаючи, що відповідачу незаконно передано у
власність земельну ділянку, на якій розміщено
проїзд до її жилого будинку, який існував з 1979 року між будинками № 77
та № 79, просила позов задовольнити.

Рішенням  Коростишівського  районного
суду  Житомирської області  від

21 вересня 2007 року в задоволенні
позову відмовлено.

Рішенням
апеляційного суду Житомирської області від 15 січня 2008 року рішення
Коростишівського районного суду скасовано. Визнано незаконним рішення
Коростишівської міської ради від 20 грудня 2005 року в частині передачі
ОСОБА_2. у приватну власність земельної ділянки площею 747 кв.м. Визнано
недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від 31 травня
2006 року, площею 0,0474 га, розташованої вАДРЕСА_1, виданого на ім'я ОСОБА_2.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі ОСОБА_2. просить скасувати зазначене рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої
інстанції, посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи ОСОБА_1. у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з
дотримання вимог закону при вирішенні Коростенською міською радою  питання
про  передачу  ОСОБА_2.
земельної   ділянки
площею 0,747 га у приватну власність з урахуванням фактичного
землекористування.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції і ухвалюючи нове рішення про
задоволення позову ОСОБА_1., апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про
незаконність рішення міської ради та порушення при цьому законних прав ОСОБА_1.

Встановлено, що ОСОБА_1. та ОСОБА_2. є власниками сусідніх будинків
наАДРЕСА_1, які мають один номер 79 і суміжними землекористувачами земельних
ділянок.

Будинок, власником якого є ОСОБА_2., раніше належав ОСОБА_3.

На підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 9 січня 1990 року
ОСОБА_3., якому належав жилий будинок № 79 наАДРЕСА_1, розташований на
земельній ділянці площею 600 кв.м, продав його Житомирському облпрому, а останній
передав цей будинок у власність ОСОБА_2. ( а.с. 62-64).

Згідно   з   актом
передачі   в   особисту
власність жилого будинку  від

13 грудня 1991 року ОСОБА_2. було
передано земельну ділянку площею 600 кв.м.

На підставі дослідженої інвентаризаційної справи БТІ № 1268 та інших
доказів апеляційним судом встановлено, що рішенням виконкому Коростишівської
міської ради № 84 від 20 лютого 1979 року земельна ділянка площею 600 кв.м.
була надана  ОСОБА_3. у безстрокове
користування для індивідуального житлового будівництва за рахунок лишків
земельної ділянки домоволодіння № 79, яке належало на праві власності матері
позивачки ОСОБА_4. (а.с. 103).

При передачі ОСОБА_3. земельної ділянки площею 600 кв. м. з метою проїзду
до будинку ОСОБА_4. частину земельної ділянки було залишено у загальному
користуванні: а саме проїзд шириною 3 м. з вулиці Пролетарської вздовж
земельної ділянки ОСОБА_3., що підтверджено топографічним знімком за 1985 рік,
генеральним планом присадибної ділянки № 79 за 1987 рік (а.с. 65, 79, 105).

Проте, на підставі рішення Коростишивської міської ради від 20 грудня 2005
року ОСОБА_2. передано безоплатно у власність земельну ділянку більшого розміру
- площею 747 кв. м., до якої увійшла площа проїзду загального користування до
будинку ОСОБА_1. та видано на цю земельну ділянку державний акт про право
власності на землю від 31 травня 2006 року, що порушує права останньої,
оскільки позбавляє можливості проїзду до її будинку ( а.с. 8, 20).

Відповідно до п. “а” ч. 3 ст. 83 ЗК України землі загального користування,
зокрема, вулиці, проїзди відносяться до земель комунальної власності і не
можуть передаватися у приватну власність.

З урахуванням наведеного апеляційний суд обґрунтовано скасував ухвалене
судом першої інстанції рішення і ухвалив нове рішення про задоволення позову
ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті
і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2відхилити.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 15 січня 2008 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                             Л.І.
Григор'єва

Судді:
М.І. Балюк

В.І. Гуменюк

В.Г. Данчук

Т.Є. Жайворонок