Справа № 2-1297/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К
Р А Ї Н И

30 липня 2008 року Печерський
районний суд м. Києва

в складі:

головуючого судді                          Козлова Р.Ю.,

при секретарі                                     Гуцинюку
М.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до КП
«Госпкомобслуговування», треті особи - Київська міська рада, Київська міська
державна адміністрація, ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення
матеріальної допомоги, різниці премії, заробітної плати за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2008 року ОСОБА_1
звернувся до суду із зазначеним позовом
та просив суд скасувати накази КП «Госпкомобслуговування» від 29.11.2007
року № 198-к, від 08.01.2008 року №4-к та від 12.02.2008 року №32-к про його
звільнення з посади начальника «Центру правової допомоги киянам, які опинилися
у складних життєвих обставинах» КП «Госпкомобслуговування», поновити його на
посаді начальника «Центру правової допомоги киянам, які опинилися у складних
життєвих обставинах» КП «Госпкомобслуговування» з 20.02.2008 року, стягнути з
відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з
20.02.2008 року, матеріальну допомогу за 2007 рік для вирішення
соціально-побутових проблем у розмірі 2000 грн. 00 коп., 849 грн. 00 коп.
різниці разової премії за високі показники в роботі за 2007 рік, грошову суму в
розмірі 25 000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В судовому
засіданні позивач уточнив заявлені вимоги, просив суд стягнути з відповідача 24
187грн. 15 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування
заявлених вимог позивач зазначив, що він перебував у трудових правовідносинах з
відповідачем з 9 січня 2007 року по 12 листопада 2008 року. Посилаючись на те,
що його було звільнено без додержання норм закону та при цьому неправомірно не
виплачено всіх належних йому грошових сум, позивач просив суд задовольнити
заявлені вимоги.

У судовому засіданні позивач та
представник позивача підтримали позов з викладених у ньому підстав.

Представники відповідача
заперечували проти позовних вимог ОСОБА_1., посилаючись на те, що звільнення
позивача відбулося без порушення його прав, при цьому всі суми, на отримання
яких позивач мав право, йому були виплачені.

Вислухавши пояснення позивача та
його представника, пояснення представників відповідача, показання свідків
ОСОБА_3., ОСОБА_4 встановивши обставини справи, дослідивши письмові докази та
давши їм оцінку у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1.
не підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
відповідно до наказу директора КП «Госпкомобслуговування» № 5-к від 09 січня
2007 року був прийнятий на посаду начальника «Центру  правової допомоги киянам, які опинились у
складних життєвих обставинах»  з 09 січня
2007 року за контрактом (а.с.128).

Відповідно до контракту, укладеного
09 січня 2007 року між КП «Госпкомобслуговування»  та ОСОБА_1 строк його дії був визначений з 09
січня 2007 року по 31 грудня 2007 року. (а.с.12-14).

29 листопада 2007 року  директором КП «Госпкомобслуговування» був
виданий наказ № 198-к про звільнення ОСОБА_1. з займаної посади з 31 грудня
2007 року на підставі п.8 ст. 36 КЗпП України у зв'язку з закінченням строку
дії контракту (а.с. 9).

У зв'язку з наданням щорічної
відпустки з 28 грудня 2007 року по 28 січня 2008 року наказом директора КП
«Госпкомобслуговування» № 4-к від 08 січня 2007 року КП «Госпкомобслуговування»
до наказу №198-к від 29 листопада 2007 року були внесені зміни -  дата звільнення ОСОБА_1. визначена 28 січня
2008 року (а.с. 10).

У зв'язку з хворобою під час
щорічної відпустки ОСОБА_1. наказом директора КП «Госпкомобслуговування» № 32-к
від 12 лютого 2008 року  до наказу №198-к
від 29 листопада 2007 року були внесені зміни -
дата звільнення ОСОБА_1. визначена 19 лютого 2008 року (а.с. 11).

Зважаючи на те, що позивач
перебував в трудових відносинах з відповідачем на підставі строкового трудового
договору, суд вважає, що звільнення ОСОБА_1. на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП
України після закінчення строку дії контракту відбулося у відповідності до
вимог трудового законодавства.

Посилання ОСОБА_1. на те, що він не
належить до категорії працівників, з якими можуть бути укладені контракти, а
тому укладання з ним строкового договору (контракту) є порушенням ч. 3 ст. 21
КЗпП України, є безпідставними.

Крім того, позивач не порушує
питання про визнання незаконним наказу № 5-к від 09 січня 2007 року про
прийняття його на роботу за контрактом.

Як вбачається з матеріалів справи,
підставою для видання наказу № 5-к від 09 січня 2007 року була заява позивача,
яка містить його прохання прийняти на роботу на посаду начальника «Центру  правової допомоги киянам, які опинились у
складних життєвих обставинах»  з 09 січня
2007 року саме за контрактом (а.с. 127). Відтак укладання строкового трудового
договору є результатом прийняття директором КП «Госпкомобслуговування»  позивного рішення за умовами, які були
запропоновані у заяві ОСОБА_1. від 09 січня 2007 року.

Судом встановлено, що наказом  директора КП «Госпкомобслуговування» № 230
від 24 грудня 2007 відповідно до Положення про порядок виплати одноразових
премій  року працівникам  «Центру
правової допомоги киянам, які опинились у складних житлових обставинах»,
в тому числі ОСОБА_1, була здійснена виплата
премії в розмірі 991 грн.

Посилання позивача на те, що
відповідач безпідставно здійснив виплату премії згідно вказаного наказу в
розмірі меншому, ніж ініціював позивач,
не ґрунтуються на чинному трудовому законодавстві, оскільки прийняття рішення
про преміювання та визначення певного розміру премії належить до виключної
компетенції керівника підприємства за умови наявності відповідних коштів. Тому
позовні вимоги ОСОБА_1. в частині стягнення на його користь різниці разової
премії за високі показники в сумі 849 грн. є безпідставними.

З тих же підстав не підлягають
задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1. в частині стягнення матеріальної допомоги
за 2007 рік для вирішення соціально-побутових проблем у розмірі 2000 грн. 00
коп., оскільки прийняття рішення проведення вказаних виплат належить до
компетенції керівника підприємства за умови наявності відповідних коштів.

Оскільки судом не встановлений факт
порушення трудових прав ОСОБА_1. відповідачем, позовні вимоги про стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди
також задоволенню не підлягають.

На підставі ст. 21, 235, 237-1 КЗпП
України та керуючись ст.ст.60, 209, 212-215
ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до КП «Госпкомобслуговування», треті особи -
Київська міська рада, Київська міська державна адміністрація, ОСОБА_2 про
поновлення на роботі, стягнення матеріальної допомоги, різниці премії,
заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди -
відмовити.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ