Справа № 2- 793/08
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Ковель                                                                                                     28 липня 2008 року
Ковельський міськрайонний суд  Волинської області  під головуванням
судді                                               Миронюка М.Г.,
за участю секретаря                      Посполітак Г.О.,
позивача                                        ОСОБА_1,
представника позивача                ОСОБА_2,
представника відповідачів           ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Ковелі справу за позовом  ОСОБА_4, ОСОБА_1 до ОСОБА_5
про відшкодування майнової та моральної шкоди, -
звернулись в суд з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної
Вимоги були обґрунтовані
тим, що їхньому чоловіку та батьку ОСОБА_6 належало право власності на житловий
будинок АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 1000 кв.м., на якій він був
розташований. У травні 2000 року відповідач ОСОБА_5 звернувся до ОСОБА_6 з
пропозицією відчужити йому будинок, а він взамін придбає для нього та його
сім'ї, яка складалася з дружини ОСОБА_4 та дочки ОСОБА_1, двокімнатну квартиру
АДРЕСА_2. З цією метою ОСОБА_5 уклав з власником вказаної квартири попередній
договір, яким був закріплений намір останнього продати квартиру і обов'язок
ОСОБА_5 сплатити за неї гроші. Про факт укладення зазначеного договору ОСОБА_5
повідомив ОСОБА_6, що і спонукало його в червні 2000 року переселитися з своєю
сім'єю у названу квартиру. Після цього ОСОБА_6, не питаючи в нього дозволу
знести свій будинок з надвірними спорудами, не виконавши умови вказаного вище
попереднього договору, зніс будинок, і звів свій. У лютому 2001 року під
приводом, що до новозбудованого будинку йому необхідно підвести газ, він
наполіг на тому, щоб ОСОБА_6 продав йому земельну ділянку, на якій був
розташований будинок останнього. Будучи впевненим, що ОСОБА_5 передасть йому у
власність вказану вище квартиру, ОСОБА_6 погодився і 2 лютого 2001 року уклав
договір купівлі-продажу земельної ділянки з дружиною ОСОБА_5 ОСОБА_7. Після
укладення договору відповідач сталв проживати у збудованому ним будинку. Однак,
ОСОБА_5 так і не виконав умови укладеного ним попереднього договору, що,
кінець-кінцем, призвело до того, що ОСОБА_6 разом з дружиною та дочкою був на
початку 2004 року виселений з квартири, про яку йшлося вище. Натомість,
ОСОБА_5, в черговий раз запевнивши, що він вирішить проблему, в яку потрапила
сім'я ОСОБА_6, надав їй для проживання кімнату АДРЕСА_3, в якій ОСОБА_4 та
ОСОБА_1 проживають досі. Таким чином, ОСОБА_5 Шляхом обманних дій спонукав
ОСОБА_6 житловий будинок, не надавши йому жодної
компенсації за нього, позбавивши тим самим його та членів його сім'ї ОСОБА_4 та
ОСОБА_1 житла. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер і позивач прийняла у встановленому
порядку спадщину після нього, в тому числі і право пред'явити позов про
відшкодування завданої знесенням будинку майнової шкоди. Вартість знесеного
відповідача ОСОБА_5. Протиправними діями відповідачів позивачу була заподіяна
також моральна шкода, яка полягає у переживаннях внаслідок втрати житла,
відчутті незахищеності і невпевненості у своєму майбутньому. Моральну шкоду
Представник відповідача
ОСОБА_5 ОСОБА_3 позов не визнав повністю і заперечив його тим, що у лютому 2001
року ОСОБА_6 продав його довірителю земельну ділянку площею 1000 кв.м.,
розташовану АДРЕСА_1, яка на момент придбання була порожньою. На придбаній
земельній ділянці він збудував власний будинок, в який вселився з сім'єю.
Ніяких зобов'язань перед ОСОБА_6, як і перед його спадкоємцями, він не має. У
квартиру, а потім у кімнату в гуртожитку, сім'ю ОСОБА_6 вселив внаслідок своєї
доброти. Просить у позовах відмовити повністю.
Суд вважає, що позов ОСОБА_4
Та ОСОБА_1 Підлягає до часткового задоволення.
Згідно ч.1, ч.2 ст. 440 ЦК
України (1963 року) шкода, заподіяна особі або майну громадянина, а також
шкода, заподіяна організації, підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла
шкоду, у повному обсязі, за винятком випадків, передбачених законодавством
Той, хто заподіяв шкоду,
звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду заподіяно не з його
Згідно ст. 440-1 ЦК України (1963 року) моральна
(немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи,
яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду,
якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Моральна шкода
відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду
незалежно від відшкодування майнової шкоди.
Рішенням апеляційного суду Волинської області від 7
листопада 2006 р. встановлено, що ОСОБА_6, погоджуючись на знесення власного
житлового будинку, який був єдиним житлом для його сім'ї, діяв під впливом
обіцянок ОСОБА_5, підкріплених конкретними діями ( укладення попереднього
договору щодо купівлі квартири АДРЕСА_2, внесення за неї частини плати,
поселенні в це жиле приміщення сім'ї ОСОБА_6), - придбати взамін земельної
ділянки зазначену квартиру.

Однак, у 2004 р., коли власниця згаданої квартири
заявила про відмову укладати з ОСОБА_5 договір її купівлі-продажу через
несплату ним обумовленої суми, стало зрозумілим, що відповідач здійснив обман
щодо своїх дійсних намірів і не збирається придбати квартиру для сім'ї ОСОБА_6,
а тому для останнього настала шкода у вигляді втрати житлового будинку з
надвірними будівлями і спорудами, яка стала наслідком обманних дій з боку
ОСОБА_5, під впливом яких ОСОБА_6 погодився знести свій будинок, сподіваючись
на добровільне виконання названним відповідачем взятих на себе зобов'язань.

Відповідно до ст.61 ч.3 ЦПК
України обставини, встановлені судовим рішенням у

цивільній
справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Розмір
відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру
діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого,
а також інших негативних наслідків, але не менше п'яти мінімальних розмірів
заробітної плати.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Та обставина, що названий
будинок АДРЕСА_1 існував і належав ОСОБА_6 підтверджується свідоцтвом про право
на спадщину за заповітом від 07 лютого 1990 року, зареєстрованим в реєстрі за №
462.

Доведено в судовому
засіданні також те, що ОСОБА_6 та члени його сім'ї ОСОБА_4 та ОСОБА_1
виселились з вказаного будинку у 2000 році і причиною цього стала досягнута між
ОСОБА_6 та відповідачами ОСОБА_5 домовленість про відчуження земельної ділянки,
на якій цей будинок був розташований. Замість належного ОСОБА_6 житлового
будинку відповідач ОСОБА_5 мав придбати для нього та його сім'ї квартиру АДРЕСА_2,
чого в підсумку так і не зробили. Ці обставини визнав у власноручному
письмовому поясненні ОСОБА_5, що видно з оглянутого в судовому засіданні
відмовного матеріалу № 3585.

Відповідач ОСОБА_5 мав намір
збудувати на придбаній земельній ділянці новий житловий будинок для своєї сім'ї
і цей намір реалізував. Внаслідок реалізації цього наміру названий вище
житловий будинок ОСОБА_6 був знищений.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою
відділу РАЦСу по місту Ковелю № 512/3-3/1 від 16 вересня 2005 року.

Позивачі прийняли у
встановленому порядку спадщину після нього, подавши заяву до нотаріальної
контори відповідно до ст. 1269 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 1267 ЦК
України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Отже, позивачі ОСОБА_4 І
ОСОБА_1 мають право вимагати відшкодування у рівних долях, і позов останніх до
відповідача є обгрунтованим.

Згідно висновку № О-107
судової будівельно-технічної експертизи вартість житлового будинку АДРЕСА_1 з
надвірними будівлями, який належав ОСОБА_6, станом на 01 травня 2007 року,
виходячи з технічного стану, який він мав у січні 2001 року згідно
інвентаризаційної справи № 1185 Волинського обласного бюро технічної
інвентаризації, становить 28807 гривень.

Отже, розмір заподіяної
відповідачем шкоди становить 28807 гривень, і саме ця сума має бути
відшкодована в користь позивачів в рівних долях кожній, а саме по 14403 грн. 50
коп., а тому вимоги позивачів в цій частині підлягає до повного задоволення.

Суд вважає переконливими твердження позивачів ОСОБА_4 І
ОСОБА_1, що внаслідок знищення житлового будинку, який був єдиним житлом, на
яке вони мали право користування, їм завдана моральна шкода, яка полягає у
переживаннях внаслідок втрати житла, відчутті незахищеності і невпевненості у
своєму майбутньому.

Враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнали позивачі, а також
виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає
розмір відшкодування моральної шкоди у 15000 грн. кожному з позивачів тобто в
меншій сумі, ніж просили позивачі.

В іншій частині вимог слід
відмовити.

До стягнення з ОСОБА_5
присуджена уся сума завданих ними майнових збитків і частково моральних тому
усі судові витрати мають бути в підсумку покладені на них, а тому судові
витрати в сумі 335,08 грн. слід покласти на ОСОБА_5.

Керуючись
ст. ст. 10, 60, 61, 79, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 223 ЦПК України, на
підставі ч.1, ч.2 ст. 440, ст. 440-1, ст. 76 ЦК України (1963 р.), ст. 6
Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ч. 5 ст. 267, ч. 1 ст. 1267, ч.
4 ст. 1268, ст. 1269 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В  :

Позов ОСОБА_4 та ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 у відшодування
завданої майнової шкоди 14403(чотирнадцять тисяч чотириста три) гривень 50
коп..

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 у відшодування
завданої моральної шкоди 15000(п'ятнадцять тисяч) гривень.

Стягнути
з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_1 у відшодування завданої майнової шкоди 14403
(чотирнадцять тисяч чотириста три) гривень 50 коп..

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_1 у відшкодування
завданої моральної шкоди в сумі 15 000 ( п'ятнадцять тисяч ) грн..

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 понесені нею судові
витрати в сумі 167 ( сто шістдесят сім ) грн. 54 коп..

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_1 судові витрати в
сумі 167 ( сто шістдесят сім ) грн. 54 коп..

В задоволенні решти вимог позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_1
відмовити .

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду
Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення та подачі
апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

ГОЛОВУЮЧИЙ