Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М        У К Р А Ї Н И

02 квітня 2008 р.                                                                                            м.
Сімферополь

Київський районний суд м. Сімферополя у складі головуючого судді Тихопой
О.О., при секретарі Кулікової Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1доОСОБА_2, 3- ї особи ОСОБА_3, та зустрічного
позовуОСОБА_2 до ОСОБА_1, про стягнення шкоди, спричиненої в наслідок
дорожньо-транспортної події,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з
відповідача ОСОБА_2 на його користь 2928,50 грн. суму відновлювального ремонту
та 10 000 грн. моральної шкоди. У судовому засіданні позивач уточнив свої
вимоги щодо розміру матеріальної шкоди у зв'язку із проведенням авто
товарознавчої експертизи і просив стягнути з відповідача на його користь
3114,60 грн. матеріальної шкоди.

Свої вимоги він обґрунтовує тим, що 26.08.2007 року  у 02 год. 30 хвл.  м. Сімферополі біля будинку
АДРЕСА_1відповідач, керуючи автомобілем «Тойота»,  здійснив зіткнення з його автомобілем, якій
не рухався. В результат зіткнення було пошкоджено автомобіль ВАЗ - 21061, держ.
ном. НОМЕР_1, який належить за тимчасовим реєстраційним талоном його батькові
ОСОБА_3 Цім автомобілем він керував на підставі довіреності, тобто на відповідній
правовій підставі. Протиправними діями відповідача йому спричинено також
моральну шкоду, яка виразилося у пошкоджені
автомобіля і в переживаннях та моральних стражданнях через те, що
відповідач явно ухиляється від свого обв'язку відшкодування шкоди.

Відповідач ОСОБА_2 з позовними вимогами ОСОБА_1 не погодився і 30.01.2008
року звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, в якому просив
стягнути з ОСОБА_1 на його користь 2100 грн. суму відновлювального ремонту та 5
000 грн. моральної шкоди.

3-я особа ОСОБА_3 суду пояснив, що вони із сином придбали автомобіль
ВАЗ-21061 1989 р.в., та оформили задля цього генеральну довіреність на обох.
Тимчасовий реєстраційний талон було оформлено лише на нього. Оскільки підчас
спричинення пошкоджень їх автомобілем керував його син ОСОБА_1, то саме він має
стягувати цю шкоду і відновлювати автомобіль.

Вислухавши сторони, 3-ю особу, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши
обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що 26.08.2007 року о 02 год. 30 хвл. у м. Сімферополі
біля будинку АДРЕСА_1, ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Тойота» д/н НОМЕР_2, не
вибрав безпечну відстань в залежності від дорожньої обстановки, і допустив
зіткнення з автомобілем ВАЗ - 21061, д/н НОМЕР_1, якім керував на підставі
довіреності, тобто на відповідній правовій підставі ОСОБА_1, через що
автомобіль ВАЗ зазнав відповідних ушкоджень.

Розмір матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок пошкодження автомобіля ВАЗ
21061 держ. номер НОМЕР_1, відповідно до висновку товарознавчої експертизи №
31-0109  від 11.02.2008 року, складає
3114 грн. 60 коп.

Постановою Київського райсуду м. Сімферополя від 27.09.2007  року по справі № 3-20547/07, ОСОБА_2 визнано
винним у скоєнні зазначеної вище ДТП, та притягнено до адміністративної
відповідальності у виді штрафу в розмірі 68 грн. за ст. 124 КоАП України.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на практику Верховного Суду України щодо застосування цієї норми,
суду не треба доказувати обставини ДТП, оскільки висновок щодо винної особи у
скоєнні правопорушення встановлено судовим рішенням у виді постанови по справі
про адміністративне правопорушення і має преюдиційне значення.

За таких обставин у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про призначення авто
технічної експертизи для встановлення винного у скоєнні ДТП було ухвалою суду
відмовлено.

Таким чином, винність ОСОБА_2 у скоєнні зазначеної вищі ДТП є доведеною.
Пошкодження автомобіля, яким керував на відповідній правовій підставі ОСОБА_1,
сталося через неправомірні дії ОСОБА_2, а тому шкода, завдана позивачу
пошкодженням автомобіля, а також моральна шкода, - підлягають стягненню саме з
відповідача.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє
транспортним засобом. Відповідно до ст. 1188 ЦК України, шкода завдана
внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на
загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Крім цього, відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками зокрема є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрат, які особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у
душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна.

На підставі наведених норм суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині
стягнення матеріальної шкоди у розмірі 3114,60 грн. підлягають задоволенню у
повному обсязі. В частині вимог щодо стягнення моральної шкоди, суд вважає за
необхідне задовольнити позов частково, у розмірі 500 грн., оскільки на думку
суду саме ця сума відповідає обставинам справи і є адекватною у конкретному
випадку, виходячи з принципу розумності і справедливості. Судом враховано, що
через пошкодження автомобілю позивач певно емоційно страждав, також суд
враховує характер і розмір завданих пошкоджень.

На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також
підлягає стягненню 51 грн.. судового збору і 30 грн. витрат на ІТЗ розгляду
справи у суді, а усього 81 грн. Витрати на проведення експертного дослідження
судом не стягуються, оскільки позивачем не надано суду відповідного
підтвердження розміру цих витрат. Витрати на проведення авто товарознавчого
дослідження  не відносяться до судових
витрат відповідно до ст. 79 ЦПК України.

З відповідача ОСОБА_2 також підлягають стягненню на користь держави судовий
збір за вимоги, викладені у його зустрічній позовній заяві в розмірі 51 грн. за
вимоги матеріального і 8,5 грн. за вимоги немайнового характеру, а також і
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи відповідно 30
грн. і 7,5 грн. Крім цього з відповідача ОСОБА_2 на користь держави підлягають
стягненню судові витрати за вимоги первісного позову немайнового характеру у
розмірі 8,5 грн. судового зборі і 7,5 грн. - витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи у суді.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 22, 23, 1187, 1188 ЦК України,
ст. ст. 11, 60, 61, 79, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги  ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Стягнути зОСОБА_2   на користь  ОСОБА_13114 грн. 60 коп. матеріальної школи,
81 грн. судових витрат, а також 500 грн. моральної шкоди, а усього 3695 грн. 60
коп.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

Стягнути зОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 68 грн., а
також  витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи у Київському районному суді м. Сімферополя в сумі
45 грн.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом 10
днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається
протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Рішення може
бути також оскаржене в порядку, встановленому ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: