УХВАЛА

Іменем України

6 серпня 2008 року                                                               м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Григор'євої Л.І.,

суддів :

Гуменюка В.І.,

Косенка В.Й.,

Данчука В.Г.,

Пшонки М.П.,-

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і
професійних захворювань України в м. Тернівка Дніпропетровської області, третя
особа: відкрите акціонерне товариство (далі-ВАТ) “Павлоградвугілля” про
відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2006 року ОСОБА_1 звернувся із зазначеним позовом посилаючись на
те, що він тривалий час перебував з ВАТ Павлоградвугілля” у трудових відносинах,
де 23 вересня 1993 року позивача було травмовано. Окрім того, за час роботи у
третьої особи ОСОБА_1 захворів професійним захворюванням.

Висновком МСЕК від 14 червня 2005 року позивачу встановлено 60 % втрати
професійної працездатності (55 % - за професійним захворюванням та    5 % - за травмою) та третю групу
інвалідності безстроково.

Оскільки втратою професійної працездатності та травмою ОСОБА_1 завдано
моральну шкоду, просив стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Тернівка Дніпропетровської області на його користь 80
тис. грн. моральної шкоди.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від
26 січня 2007 року позов задоволено частково. Стягнуто з відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Тернівка Дніпропетровської області на
користь ОСОБА_1 20 тис. грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2007
року рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від
26 січня 2007 року скасовано. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на
неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з
таких підстав.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 та скасовуючи рішення першої
інстанції, апеляційний суду виходив з того, що позивач не має право на
відшкодування моральної шкоди, оскільки відповідно до пункту 22 статті 71
Закону України “Про Державний бюджет України на 2007 рік” № 489-V від 19 грудня
2006 року на 2007 рік зупинено дію абзацу 4 статті 1 (в частині відшкодування
моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей незалежно від часу настання
страхового випадку), підпункту “е” пункту 1 частини 1 статті 21, частини 3
статті 28, абзацу 10 пункту 7 частини 7 статті 17, пункту 7 частини 1 статті 22
в частині надання підприємства фінансової допомоги на безповоротній основі,
частини 3 статті 34 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне
страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,
які спричинили втрату працездатності”.

Проте, з такими висновками апеляційного
суду погодитися не можна.

Відповідно до пункту 27 статті 77
Закону України “Про Державний бюджет України на 2006 рік” дію абзацу четвертого
статті 1, підпункту “е” пункту 1 частини першої статті 21, частини третьої
статті 28 та частини третьої статті 34 Закону України “Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності” в частині
відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей зупинено на 2006
рік.

Вирішуючи спір апеляційний суд не
врахував, що ОСОБА_1 встановлено стійку втрату працездатності у зв'язку з
професійним захворюванням та травмою у 2005 році, і з цього часу в нього
виникло право на відшкодування моральної шкоди, тобто до набрання чинності
Закону України “Про Державний бюджет України на 2006 рік”.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку
про відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди, оскільки він має на це право.

Згідно зі статтею 339 ЦПК України суд
касаційної інстанції, установивши, що апеляційним судом скасоване судове
рішення, ухвалене згідно з законом, скасовує рішення суду апеляційної інстанції
і залишає в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 339, 345 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2007 року
скасувати, залишивши в силі рішення Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 26 січня 2007 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Л.І. Григор'єва

Судді:                                                                 В.І.
Гуменюк

В.Г.
Данчук

В.Й. Косенко

М.П. Пшонка