Справа № 22ц-12992008 р.
Головуючий у 1-й інстанції: Шитченко Н.В.
Доповідач: Редька А.Г.
У Х В А Л А

І М “ Я М    У К Р А Ї Н И

1 серпня 2008 року                                   місто
Чернігів

А  п
е  л  я
ц  і  й
н  и  й
с  у  д
Чернігівської області

у складі:

головуючого - судді Горобець Т.В.,

суддів - Заболотного В.М., Редьки А.Г.,

при секретарі -
Коваленко Ю.М.,

за участі: позивача ОСОБА_1,

прокурора Стойко
В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу
за апеляційною скаргою ТОВ "Карма" на рішення Чернігівського
районного суду Чернігівської області від 2 червня 2008 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Карма" про
поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 2 червня
2008 року позивачу ОСОБА_1 поновлено строк для звернення до суду та ОСОБА_1
поновлено на роботі на посаді охоронця товариства з обмеженою відповідальністю
”Карма”, с. Новий Білоус Чернігівського району, стягнуто з ТОВ ”Карма” на
користь ОСОБА_1 3313,75 грн заробітку за час вимушеного прогулу та 500 грн у
відшкодування моральної шкоди.

Рішенням суду встановлено, що  ОСОБА_1
було звільнено з роботи з посади охоронця з 16 жовтня 2007 року у зв'язку з
втратою довіри, ст.41 п.2 КЗпП України, незаконно оскільки його трудові
обов'язки не пов'язані з безпосереднім обслуговуванням грошових та матеріальних
цінностей, а застосування до нього дисциплінарних стягнень було з порушенням
вимог трудового законодавства і не дають підстав для звільнення за п.2 ст.41
КЗпП України.

В апеляційній скарзі товариство ”Карма” просить скасувати зазначене рішення
суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у поновленні на роботі ОСОБА_1,
посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, на
неправильне застосування матеріального та процесуального права, зокрема на
безпідставне поновлення ОСОБА_1 строку для звернення до суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та прокурора, перевіривши
доводи скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
ТОВ ”Карма” не може бути задоволена.

За матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 працював охоронником
товариства ”Карма” з травня 2006 року і відповідно до наказу від 16 жовтня 2007
року № 65-к був звільнений з роботи у зв'язку з втратою довіри, ст.41 п.2 КЗпП
України, що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці
ОСОБА_1(ас-12,13).

Надана до суду товариством копія наказу
від 16 жовтня 2007 року за № 28 ”Про втрату довіри через відсутність охоронця
на ввіреному йому об'єкті охорони”, у якому зазначено, що ОСОБА_1 звільнено з
роботи з 16 жовтня 2007 року у зв'язку з втратою довіри за систематичне
порушення внутрішнього трудового розпорядку, не може бути прийнятий судом
оскільки відповідно до записів у трудовій книжці підставою для звільнення
ОСОБА_1 з роботи є інший наказ за № 65-к від 16 жовтня 2007 року зі змісту
якого встановлено, що підставою для втрати довір'я та звільнення працівника з
роботи за ст.41 п.2 КЗпП України стала відсутність його на робочому місці 14
жовтня 2007 року у зв'язку з чим ввірений йому об'єкт знаходився без охорони, а
також через те, що працівник вже раніше отримав догану за самовільне порушення
графіку чергування, наказ від 26 березня 2007 року за № 10.

Звільнення будь-якого працівника за ст.41 п.2 КЗпП України не є заходом
дисциплінарного стягнення, а викладені у наказі обставини за певних обставин
(при підтвердженні обґрунтованості та дотримання порядку застосування
дисциплінарних стягнень) могли б бути підставою для розірвання трудового
договору з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни з боку
працівника, а не за ст.41 п.2 КЗпП України.

З підстав втрати довір'я, п.2 ст.41 КЗпП України, можуть бути звільнені
лише ті працівники, які безпосередньо обслуговують грошові або товарні цінності
(безпосередньо зайняті прийманням, зберіганням, видачею, транспортуванням,
розподілом, обліком, т.п). Такі обов'язки охоронника ніякими нормативними
документами не передбачені, у т.ч. і класифікатором професій ДК 003-95 ”Випуск
1 „Професії працівників, що є загальними для всіх видів економічної діяльності”
Довідник кваліфікаційних характеристик професій працівників”, затвердженого
Наказом № 336 від 29 грудня 2004 року Міністерства праці та соціальної політики
України.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що
ОСОБА_1 не може бути звільнено з посади охоронця за ст.41 п.2 КЗпП України і
обґрунтовано поновив ОСОБА_1 на роботі на посаді охоронця товариства.

Рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до вимог матеріального та
процесуального закону і доводи апеляційної скарги не дають підстав для його
скасування.

Керуючись ст.ст.307,308,314,315,319
Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю ”Карма” залишити без задоволення, а рішення
Чернігівського районного суду Чернігівської області від 2 червня 2008 року
залишити без змін.

Ухвала набуває чинності негайно та може
бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох
місяців після проголошення.

Головуючий:                                             Судді: