Справа № 22-634                                         Головуючий
у 1 інстанції: - Дужич С.П.
У Х В А Л А

іменем України

27 червня 2008 року                                                                         м. Рівне

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду
Рівненської області в складі

Головуючого-судді :        Оніпко
О.В.

Суддів:
Мельника Ю.М., Хилевича С.В.

при секретарі
Сеньків Т.Б.

з участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу апеляційною скаргою
товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство
"Діогран" на рішення Рівненського міського суду від 6 березня 2008
року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1до товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Діогран",
третьої особи-Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації про
поновлення на роботі та зобов'язання вчинити певні дії,.

в с т н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду від 6 березня 2008 року ОСОБА_1. була
поновлена на роботі у ТЗОВ НВП "Діогран" на посаді генерального
директора із 31 жовтня 2007 року. Цим же рішенням державного реєстратора
Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації було зобов'язано внести
до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців зміни
відомостей про керівник ТЗОВ НВП "Діогран" шляхом внесення запису про
ОСОБА_1., як керівника даного товариства.

Рішення суду було допущено до негайного виконання.

7 березня 2008 року Рівненський міський суд ухвалою виправив допущену в
рішенні суду описку, визнавши датою поновлення ОСОБА_1. на роботі -5 вересня
2007 року.

На вказане рішення суду ТЗОВ НВП "Діогран" подало апеляційну
скаргу в якій вказує на його незаконність із покликанням на те, що місцевий суд
при ухваленні рішення порушив норми матеріального та процесуального права.

Зокрема вказує на те, що суд в одному провадженні вирішив позовні вимоги,
які підлягають розгляду в порядку відповідно цивільного та адміністративного
судочинства, що суперечить вимогам ст. 21 КАС України. Також вказує на те, що
справа була розглянута без участі представника відповідача, а особа, яка
приймала участь у розгляді справи не була уповноважена відповідачем правом на
його представництво.

Окрім того, вказує на безпідставність висновків суду  про незаконність звільнення ОСОБА_1.

Із зазначених підстав просив рішення суду 1 інстанції скасувати та ухвалити
нове - про відмову в позові.

В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта - Калита Т.М.
доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі і просить скаргу
задовольнити , а рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову в позові.

Інший представник апелянта - Кордонець М.Г., вказуючи на законність та обґрунтованість
рішення суду 1 інстанції, просив його залишити без зміни, а апеляційну скаргу -
без задоволення.

Представник ОСОБА_1. - ОСОБА_2 вважає доводи апеляційної скарги
безпідставними і просить її відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково
із слідуючих міркувань.

Ухвалюючи рішення в попередньому судовому засіданні про задоволення
позовних вимог, суд 1 інстанції виходив із того, що ОСОБА_1. була незаконно
звільнена із роботи, а тому підлягала поновленню на роботі.

Із таким висновком суду 1 інстанції колегія суддів не погоджується із
наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та
обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються к на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно приписів ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує
питання про те чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, якими доказами вони підтверджуються та які саме правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин а також яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Суд першої інстанції вказаних вимог закону не виконав.

Задовольняючи позов, суд 1 інстанції виходив із визнання представником
відповідача позову.

Колегія суддів, вважає, що судом не було виконано вимоги ст. 174 ЦПК
України, відповідно до якої у разі визнання відповідачем позову, суд за
наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо
визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання
відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Право відповідача на визнання позову є виявом принципів диспозитивності і
змагальності. Однак суд не вправі покласти в основу свого рішення лише факт
визнання позову відповідачем, без дослідження при цьому обставин справи.

Місцевий суд, ухвалюючи рішення про задоволення позову поклав в основу
рішення лише факт визнання позову, не дослідивши при цьому доказів
правомірності звільнення ОСОБА_1. із роботи, оскільки на час вирішення даної
справи в розпорядженні суду не було таких доказів.

Окрім того, суд 1 інстанції не виконав вимоги ст. 215 ЦПК
України щодо змісту рішення суду, згідно якої в мотивувальній частині рішення
суд зобов'язаний зазначити встановлені обставини і визначені відповідно до них
правовідносини; мотиви, з яких суд вважає встановленою наявність або
відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, бере до уваги
або відхиляє докази, застосовує зазначені в рішенні нормативно-правові акти; чи
були порушені або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа
звернулася до суду, а якщо були, то ким;
назви статті, її частини, абзацу, пункту закону, на підставі якого
вирішено справу, а також процесуального закону, яким курувався суд.

Жодна із зазначених у статті 215 ЦПК України вимог щодо
мотивувальної частини рішення судом виконано не було і ця інформація у рішенні
не відображена.

Окрім того, відповідно до ст. 27 ЦПК України особи, які
беруть участь у справі, мають право брати участь у судових засіданнях.

Порядок судових викликів визначений главою 7 ЦПК України
із якого слідує, що судові виклики здійснюються судовими повістками, які
підлягають врученню сторонам.

У матеріалах справи відсутні докази про те, що ТЗОВ НВП
"Діогран" та третя особа - Оболонська районна у місті Києві
адміністрація викликалась до суду на попереднє судове засідання у справі.

Зазначене свідчить, що відповідач та третя особа не були
належним чином повідомленими про час і місце попереднього судового засідання у
справі.

Із матеріалів справи вбачається, що в якості представника
ТЗОВ «НВП «Діогран» у судове засідання була допущена ОСОБА_3 на підставі
довіреності від 6 серпня 2007 року, виданої їй ОСОБА_1. як директором
товариства.

5 вересня 2007 року відбулися загальні збори учасників товариства, якими
було вирішено питання про відкликання ОСОБА_1. із посади директора товариства
та призначено нового директора товариства - Колесніченка Ю.В. (протокол зборів
від 5 вересня 2007 року).

5 вересня 2007 року Колесніченко Ю.В. діючи від імені товариства скасував
дію всіх довіреностей, які були видані ОСОБА_1. за час її роботи на посаді
директора товариства (а.с. 85)

Відповідно до ст. 42 ЦПК України повноваження представника юридичної особи,
яка є стороною у справі посвідчується довіреністю юридичної особи.

Оскільки довіреність, яка була видана ОСОБА_3 від імені ТЗОВ НВП
"Діогран" станом на 6 березня 2008 року була нечинною, то ОСОБА_3 не
була уповноважена приймати участь у справі від імені ТЗОВ НВП
"Діогран".

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що суд 1 інстанції
розглянув справу без участі представника відповідача, який не був належним
чином повідомленим про час і місце судового засідання.

Не був присутнім в судовому засіданні і представник третьої особи, хоча
рішенням суду на нього було покладено обов'язки по внесенню інформації до
Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 311 ЦПК України рішення суду підлягає скасування
із направленням справи на новий розгляд, якщо суд розглянув справу за
відсутності будь-кого з осіб, які беруть участь у справі, належним чином не
повідомлених про час і місце розгляду справи.

Враховуючи вказане, колегія суддів прийшла до висновку, що відповідно до
п.3 ч.1 ст.311 ЦПК України рішення суду 1 інстанції підлягає скасуванню із
направленням справи до цього ж суду на новий розгляд в іншому складі суду.

Керуючись п.5 ч.1 ст. 307, п.3 ч. 1 ст. 311, ч.1 ст.314, ст.315, ст.317 ЦПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляційну
скаргу товариства з обмеженою відповідальністю
"Науково-виробниче підприємство "Діогран" на рішення
Рівненського міського суду від 6 березня 2008 року задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду від 6 березня 2008
року скасувати, а справу
направити до цього ж суду на новий розгляд в іншому складі суду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
нею законної сили.

Головуючий :                                                                             Оніпко О.В.

Судді:                                                                                        Мельник Ю.М.

Хилевич С.В.