УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

11 червня 2008  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Берднік І.С.,

Лященко  Н.П.,

Прокопчука Ю.В.,

Пшонки М.П.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього
ОСОБА_2до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, служба у справах
неповнолітніх Ужгородського міськвиконкому, орган опіки і піклування, про
визнання недійсними довіреності та договору купівлі-продажу квартири, за
касаційними скаргами прокуратури Закарпатської області в інтересах
ОСОБА_2та ОСОБА_1на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 4
грудня 2007 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2006 року ОСОБА_1 в своїх інтересах та
інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 пред'явила в суді позов до ОСОБА_3, ОСОБА_4
про визнання недійсними довіреності та договору купівлі-продажу квартири.

Зазначала, що їй на праві приватної власності належала
АДРЕСА_1 в якій вона проживала разом зі своїм сином ОСОБА_2

З 28 вересня 2005 року до 12 листопада 2006 року вона
перебувала у відрядженні в Китаї.

За час її відсутності невідомі особи викрали з квартири
її паспорт громадянина України та використали його для оформлення довіреності
від 6 грудня 2005 року № 4787, посвідченої приватним нотаріусом Ужгородського
міського нотаріального округу ОСОБА_5, відповідно до якої вона уповноважила
ОСОБА_3 розпоряджатися АДРЕСА_1 Довіреність вона не підписувала.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 27 грудня 2005
року № 4417, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського
нотаріального округу ОСОБА_6., ОСОБА_3 продав спірну квартиру ОСОБА_4

Посилаючись на те, що квартира вибула з власності без її
відома, позивачка просила визнати недійсною довіреність від 6 грудня 2005 року
та договір купівлі-продажу квартири від 27 грудня 2005 року, відновивши її
становище власниці АДРЕСА_1

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської
області від 10 вересня 2007 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсною
довіреність від 6 грудня 2005 року, посвідчену приватним нотаріусом
Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_5 під № 4787, про
уповноваження ОСОБА_3 розпоряджатися АДРЕСА_1 Визнано недійсним договір
купівлі-продажу від 27 грудня 2005 року
АДРЕСА_1громадянці ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом
Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_6. за № 4417, відновивши
ОСОБА_1 в статусі власниці цієї квартири. Скасовано ухвалу суду від 23 січня
2007 року про заборону дій, пов'язаних з відчуженням вищезазначеної квартири.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 4
грудня 2007 року рішення міськрайонного суду в частині визнання недійсними
довіреності від 6 грудня 2005 року та договору купівлі-продажу квартири від 27
грудня 2005 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні цих
вимог ОСОБА_1 відмовлено. У решті - рішення залишено без зміни.

У касаційних скаргах прокуратура Закарпатської області в
інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_1 просять скасувати рішення апеляційного суду,
посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, і
залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційні скарги підлягають задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та постановляючи нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, апеляційний суд виходив із того,
що позивачка не довела, що спірна квартира вибула з її володіння або з
володіння осіб, які проживали в ній, поза їхньою волею.

Проте погодитись з такими висновками
суду не можна, оскільки суд дійшов їх із порушенням норм матеріального й
процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є  недодержання
в  момент вчинення  правочину
стороною  (сторонами) вимог,  які встановлені частинами першою -
третьою,  п'ятою та  шостою
статті  203  цього Кодексу.

До вимог, додержання яких є необхідним для
чинності правочину, відноситься і волевиявлення учасника правочину, яке має
бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Як на підставу своїх позовних вимог позивачка
посилалася на те, що довіреність від 6
грудня 2005 року вона не підписувала і квартира за договором купівлі-продажу
від 27 грудня 2005 року вибула з власності без її відома.

Як установлено судом першої інстанції та вбачається з
матеріалів справи, відповідно до договору купівлі-продажу від 29 липня 2004
року ОСОБА_1 є власницею АДРЕСА_1(а.с. 14), в якій вона проживала разом зі
своїм сином ОСОБА_2

Згідно довіреності від 6 грудня 2005 року № 4787,
посвідченої приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу
ОСОБА_5, ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_3 розпоряджатися АДРЕСА_1(а.с. 16).

Проте, згідно висновку судового експерта НДЕКЦ при УМВС
України в Закарпатській області від 2 серпня 2007 року підпис на довіреності
від 6 грудня 2005 року виконаний не ОСОБА_1, що стверджуються також показами
самої позивачки та поясненнями приватного нотаріуса ОСОБА_5

Крім того, з 28 вересня 2005 року до 12 листопада 2006
року ОСОБА_1 перебувала у відрядженні в Китаї, що підтверджується відповідними
документами (а.с. 10-12).

З огляду на вищевикладене судом першої інстанції обґрунтовано визнано
недійсною довіреність від 6 грудня 2005 року.

Судом також встановлено, що відповідно до договору
купівлі-продажу від 27 грудня 2005 року № 4417, посвідченого приватним
нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_6., ОСОБА_3 на
підставі довіреності від 6 грудня 2005 року, продав АДРЕСА_1ОСОБА_4 (а.с. 17).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного
висновку про те, що зазначений договір купівлі-продажу квартири від 27 грудня
2005 року був укладений з порушенням вимог ЦК України.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції, з'ясувавши
обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов
обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Безпідставно
скасувавши законне й обґрунтоване рішення суду першої інстанції, апеляційний
суд припустився помилки в застосуванні матеріального та процесуального закону.

Ураховуючи
наведене, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням в силі
рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених ст. 339 ЦПК України.

Керуючись статтями 336, 339 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційні скарги прокуратури Закарпатської області в інтересах ОСОБА_2та
ОСОБА_1задовольнити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 4 грудня 2007 року скасувати, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10
вересня 2007 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню
не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

І.С. Берднік

Н.П. Лященко

Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка