Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

20 серпня 2008 року                                                                               м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України у складі:

Головуючого:                               Яреми
А.Г.

Суддів:         Жайворонок
Т.Є., Левченка Є.Ф., Лихути Л.М., Перепічая В.С.,

розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1до комунального підприємства
„Житлово-експлуатаційна контора-2” про стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні, стягнення вихідної допомоги при звільненні
за порушення умов трудового законодавства, внесення змін формулювання
звільнення до наказу та трудової книжки, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2006 року ОСОБА_1.
звернулась в суд із позовом до комунального підприємства „ЖЕК-2” про стягнення
середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування
моральної шкоди.

Позивач зазначала, що перебувала у трудових
відносинах із КП „ЖЕК-2” з

15 грудня 2005 року по 18 серпня 2006 року
на посаді головного бухгалтера та протягом всієї роботи відповідач не
забезпечив належних умов праці, через що вона змушена була звільнитись.

У зв`язку з зазначеним просила суд
задовольнити її позов: зобов'язати відповідача внести зміни у формулюванні
звільнення до наказу та трудової книжки, стягнути з відповідача на її користь 1
207 грн. 49 коп. - середній заробіток за час затримки розрахунку при
звільненні, 2 339 грн. 40 коп. - вихідну допомогу при звільненні та 10 000
грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Феодосійського міського суду АР Крим від 20
червня 2007 року позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з КП „ЖЕК-2” на
користь ОСОБА_1. середній заробіток за період затримки розрахунку при
звільненні в сумі 868 грн. 75 коп., змінено підстави звільнення ОСОБА_1. шляхом
внесення в її трудову книжку замість запису „Звільнена за ст. 38 КЗпП України
(власне бажання)” запису „Звільнена за власним бажанням у зв'язку з
невиконанням власником законодавства про працю за ч. 3 ст. 38 КЗпП України”,
стягнуто з КП „ЖЕК-2” на користь ОСОБА_1. вихідну допомогу в сумі 2 025 грн. У
задоволенні позовних вимог в частині внесення змін формулювання звільнення до
наказу та відшкодування моральної шкоди - відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду АР Крим від 18 вересня 2007
року рішення Феодосійського міського суду АР Крим від 20 червня 2007 року в
частині відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди
скасовано та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з КП „ЖЕК-2” на користь
ОСОБА_1. 300 грн. на відшкодування моральної шкоди.

У касаційній скарзі ОСОБА_1. просить скасувати рішення
Апеляційного суду АР Крим від 18 вересня 2007 року та ухвалити нове, яким
задовольнити її позов в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм
процесуального права та неправильне застосування судом норм матеріального
права.

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України вважає, що касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно
бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до положень ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Задовольняючи частково позовні
вимоги ОСОБА_1., суд першої інстанції встановив, що відповідачем не забезпечено
належних умов праці всупереч вимогам

ст. 29 КЗпП України. При цьому суд стягнув з відповідача
середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні, вихідну
допомогу та вніс відповідні зміни до трудової книжки щодо підстав звільнення. У
задоволенні позовних вимог в частині внесення змін до наказу про звільнення та
відшкодування моральної шкоди відмовив.

Частиною 5 статті 48 КЗпП України передбачено, що порядок
ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

Проте, задовольняючи вимоги позивача в частині внесення
змін до трудової книжки, суд в той же час відмовив у задоволенні вимог в
частині внесення змін формулювання звільнення до наказу, не взявши до уваги
положення пункту 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок
працівників, затверджену наказом Міністерства праці України, Міністерством
юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України від 29
липня 1993 року за № 58 зі змінами й доповненнями, яким
передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу або
звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.

Апеляційний суд скасував рішення суду першої інстанції та
ухвалив нове рішення лише в частині позовних вимог ОСОБА_1. про відшкодування
моральної шкоди, виходячи з того, що відповідач порушив вимоги трудового
законодавства, а тому позивач має право на відшкодування моральної шкоди
відповідно до ст. 237-1 КЗпП України.

Враховуючи, що суд прийшов до
висновку про те, що позивач фактично була звільнена за власним бажанням у
зв'язку з невиконанням власником законодавства про працю, і задовольнивши
вимоги про внесення змін до трудової книжки, всупереч вимогам норм матеріального
і процесуального права відмовив у задоволенні вимог про внесення змін до наказу
про звільнення, судові рішення в цій частині підлягають скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення позовних вимог.

В іншій частині судові рішення
відповідають нормам матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 336, 341 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

в и р і ш и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення Феодосійського міського суду АР Крим від 20
червня 2007 року та рішення Апеляційного суду АР Крим від 18 вересня 2007
року скасувати в частині внесення змін формулювання звільнення
до наказу.

Позов ОСОБА_1до комунального підприємства
„Житлово-експлуатаційна контора-2” про внесення змін формулювання звільнення до
наказу задовольнити.

Внести зміни до наказу №66-к від 18 серпня 2006 року про
звільнення ОСОБА_1., замінивши слова „за власним бажанням згідно зі ст.38 КЗпП
України” словами „за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником
законодавства про працю згідно з ч. 3 ст. 38 КЗпП України”

В іншій частині судові рішення залишити без зміни.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                                    Ярема
А.Г.

Судді:                                                                                  Жайворонок
Т.Є.

Левченко
Є.Ф.

Лихута
Л.М.

Перепічай
В.С.