Справа № 2-1440
Р І Ш Е Н Н Я

І М ‘ Я М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2008 року Місцевий Енергодарський міський суд Запорізької області у складі:

головуючого: Ткаченко І. М.,

при секретарі: Сеник Л. Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Енергодар справу за позовом Комунального підприємства „Підприємство комунальної власності” до
ОСОБА_1
про стягнення заборгованості та визнання договору на надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території дійсним, -

В С Т А Н О В И В :

Як стверджує у позовній заяві позивач, у квартирі
АДРЕСА_1
мешкає відповідач по справі. За період з 1 березня 2007 року по 1 квітня 2008 року за відповідачем по справі утворилась заборгованість за надані послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території у розмірі 555 грн. 75 коп., яку позивач просить суд стягнути з відповідача, мотивує тим, що добровільно відповідач заборгованість не сплачує.

Крім того, позивач просить суд визнати дійсним договір на надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території між сторонами по справі з 1 березня 2007 року, мотивуючи тим, що ними були надані послуги, відповідач не відмовився в їх прийнятті, що свідчить про наявність договірних відносин.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та пояснила, що всі докази, якими вони обґрунтовують позовні вимоги, додані до позовної заяви, та інші докази вони надати відмовляються.

Відповідач у судове засідання двічі не з’явився, про час розгляду справи своєчасно попереджений, що підтверджується копіями повісток, заперечень не надіслав, у зв’язку з чим суд вважає згідно з ст. 169, 224 ЦПК України, справу розглянути у заочному провадженні за матеріалами справи.

Вислухавши пояснення, дослідував матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до с
татті 60ЦПК України « Обов'язки доказування і подання доказів

1. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

2. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

3. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

4. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.»

Відповідно до с
татті 61. «Підстави звільнення від доказування

1. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

2. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

3. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

4. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.»

Виходячи з вказаних статей та вимог закону, позивач повинен довести та доказати ті обставини, на які він посилається.

Так, в якості доказів суду були надані довідка з місця проживання відповідачки, згідно якої, відповідачка, разом з сином проживають у квартирі
АДРЕСА_1
, довідка про заборгованість, згідно якої з березня 2007 року по березень 2008 року відповідачці нараховувалась заборгованість, але ніяких оплат, вона не виконувала, виписка з особистого рахунку, де зазначено, що кількість людей 2 особи, довідка, що будинок де проживає відповідачка, знаходиться на балансі КП «ПКВ», рішення Енергодарської міської ради від 30.05.2007 про звільнення позивача від сплати держмита, рішення Енергодарської міської ради від 03.10.2002 року про передачу житлового фонду ВП ЗАЕС на баланс КП «ПКВ», інших доказів судові додано не було.

Оцінюючи надані докази, суд приходить до висновку, що відповідно до п. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Так підставою, для стягнення заборгованості, може бути виключно договір, укладений між сторонами по справі.

В матеріалах справи даний договір відсутній, та як зазначає позивач в позовній заяві, договірні відносини відбулися, у зв’язку з чим просить визнати такий договір дійсним.

Так, відповідно до с
татті 638 ЦК України «Укладення договору

1.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

2. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.»

Як вбачається з наданих доказів, позивач не пропонував відповідачу ніяким чином укласти договір, як того вимагає закон.

Крім того, відповідно до с
татті 640 ЦК України, «Момент укладення договору

1. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

2. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.»

Суд може визнати існуючий договір дійсним, якщо одна з сторін ухиляється від укладення договору у письмовій формі, але договір виконано повністю або частково.

Так, з вищевказаного суд робить висновок, що позивачем, в зазначений законом спосіб не було укладено договору, крім того не було запропоновано відповідачу укласти договір. Також позивачем не було доведено, які саме роботи стосовно договору були виконані, та на пропозицію суду надати ці докази, було відмовлено. Суд не може визнати обставини по наданню послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території загально відомими, та такими, що не підлягають доказуванню відповідно до ст.. 61 ЦПК України, оскільки ця угода є двосторонньою, між позивачем та відповідачем, та іншим особам не відома. Суд може визнати загально відомими тарифи по наданню послуг, оскільки вони публікувалися в пресі, та є відомими та однаковими для інших споживачів.

Крім того, позивач не надав доказів, які б вказували на те, що відповідач визнав договір, та виконав певні дії, а саме частково сплатив за надані послуги.

Таким чином, суд вважає, що позивач не довів ті обставини, на які посилається, а саме не довів про наявність договірних відносин між сторонами.

За таких обставин, суд вважає, що вимоги не обґрунтовані, та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 60, 61, 224, 367 ЦПК України, ст. 638, 640 ЦК України, ст. 19, 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог Комунального підприємства „Підприємство комунальної власності” до
ОСОБА_1
про стягнення заборгованості та визнання договору на надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території дійсним, відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня одержання копії рішення. Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області. Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя:_____________________