Справа
№2-3332-2008 рік
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

26  травня  2008 року Павлоградський  міськрайонний суд Дніпропетровської області в
складі:

головуючої судді                                                                     Токар
Н.В.,

при секретарі
Послєдовій
О.О.,

за участю позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Павлограді
Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого
комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про визнання
права власності на самочинне будівництво, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2008 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив
визнати за ним право власності на сарай, який розташований на земельній ділянці
№19 по вулиці Шевченко в м. Павлограді Дніпропетровської області. В
обґрунтування позову, позивач вказав на те, що згідно рішення виконкому
Павлоградської міської ради
Дніпропетровської області від 18 жовтня 1949 року за №447 та дозвілу за
№274, він є власником домоволодіння. На цій земельній ділянці ОСОБА_1самовільно
побудував сарай під літ. «Б» розміром 5,80х3,75 м. вартістю 1690 грн. Згідно
висновку управління містобудування та архітектури м. Павлограда
Дніпропетровської області №30 від 14.04.2008 року, самочинне будівництво може
бути узаконено і рекомендовано заінтересованим особам з питання визнання права
власності на самочинне будівництво звернутися до суду. У зв'язку з цим позивач
вимушений звернутися до суду.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги у повному
обсязі, просив позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в
позовній заяві.

Представник відповідача Виконавчого комітету Павлоградської міської ради
Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився,  написавши заяву про розгляд справи за їх
відсутності, проти позовних вимог не заперечують.

Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ч.1 ст. 376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача)
земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно,
яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Як встановлено в судовому засіданні, власником житлового будинку разом з
будівлями  та спорудами, які розташовані
на земельній ділянці №19 по вулиці Шевченко в м. Павлограді Дніпропетровської
області є ОСОБА_1, згідно рішення виконкому Павлоградської міської ради
Дніпропетровської області за №447 від 18 жовтня 1949 року та дозвілу за №274 є
власником домоволодіння за законом.

На цій земельній ділянці ОСОБА_1самовільно побудував сарай під літ. «Б»
розміром 5,80х3,75 м. вартістю 1690 грн.

Згідно висновку управління містобудування та архітектури м. Павлограда
Дніпропетровської області №30 від 14.04.2008 року, самочинне будівництво може
бути узаконено.

Тому, суд вважає за можливе визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на
сарай під літ. «Б» розміром 5,80х3,75 м. вартістю 1690 грн., який розташованний
на земельній ділянці №19 по вулиці Шевченко в м. Павлограді Дніпропетровської
області.

На підставі викладеного і керуючись ст. 376 ЦК України, ст. ст. 10, 57-60,
209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Павлоградської міської ради
Дніпропетровської області про визнання права власності на самочинне будівництво
- задовольнити.

Визнати право власності на самочинне будівництво на сарай під літ. «Б»
розміром 5,80х3,75 м., який розташований на земельній ділянці №19 по вулиці
Шевченко в м. Павлограді Дніпропетровської області, за ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Дніпропетровської області через Павлоградський
міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після
цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку передбаченому ч. 4 ст.
295 ЦПК України.

Суддя                                                                                                               Н.В.
Токар