У х в а л а

і м е н е м    у к р а
ї н и

17 вересня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого
Патрюка М.В.,

суддів:             Костенка А.В.,                         Перепічая В.С.,

Лященко Н.П.,                            Пшонки М.П.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третя особа - П'ята Запорізька державна нотаріальна контора, про встановлення факту
родинних зв'язків, визнання частково недійсними свідоцтв про право власності на
квартиру та визнання права власності на частину квартири, за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 червня
2007 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 20 серпня 2007
року,

в  с
т  а  н
о  в  и  л а
:

У листопаді 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати, ОСОБА_4. Після її смерті
відкрилася спадщина на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Спадкоємцями першої черги
після її смерті є: він, його племінниця, ОСОБА_2, та чоловік, ОСОБА_3. Останні
своєчасно звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини,
але у своїх заявах не вказали його як ще одного спадкоємця померлої                ОСОБА_4 У зв'язку з цим
нотаріус видав відповідачам свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2
частину цієї квартири.

Він своєчасно не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття
спадщини, оскільки не знав про смерть матері, а довідався про це лише у вересні
2006 року, тоді ж і звернувся до нотаріальної контори. Однак у свідоцтві про
його народження ім'я його матері зазначено не ІНФОРМАЦІЯ_2, а ІНФОРМАЦІЯ_3.

У зв'язку з цим позивач звернувся з позовом про встановлення факту родинних
зв'язків, визнання свідоцтв про право власності на квартиру в порядку
спадкування частково недійсними та визнання за ним права власності на 1/3
частину вказаної квартири.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2007
року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 20
серпня 2007 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3  просить
скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись  на порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи
є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин тощо.

Судові рішення не відповідають цим
вимогам.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив із того,
що він є рідним сином померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4, а тому
слід визнати частково недійсними свідоцтва про право власності на спадщину за
законом, видані П'ятою Запорізькою державною нотаріальною конторою ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, і визнати  за позивачем право
власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом
після смерті матері -  ОСОБА_4

З таким висновком погодився й апеляційний суд, залишаючи рішення суду
першої інстанції без змін.

Проте з такими висновками погодитися не можна, оскільки
суди їх дійшли з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Згідно із ч. 1 ст. 1272 ЦК
України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття
спадщини, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не
прийняв її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272
ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття спадщини.

У поданій до суду позовній
заяві та в судових засіданнях позивач ставив питання про визнання поважною
причини пропуску ним строку для прийняття спадщини й визначення додаткового
строку для прийняття спадщини після померлої ОСОБА_4 Проте в порушення п. 5 ст. 338 ЦПК України суд узагалі не розглянув цю вимогу. До того ж ця вимога не вирішена шляхом
ухвалення додаткового рішення та в силу її нерозривного зв'язку з рештою вимог
може бути вирішена тільки при новому розгляді справи після скасування
оскаржуваних судових рішень.

З урахуванням наведеного судові рішення не можна визнати законними й
обґрунтованими, тому вони, як постановлені з порушенням норм матеріального та
процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, відповідно
до вимог п. 2 ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 338 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12
червня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 20 серпня
2007 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

А.В. Костенко  Н.П. Лященко  В.С. Перепічай  М.П. Пшонка