Справа
№ 2о-33/2008
серпня 2008 року                                                смт.
районний суд Дніпропетровської області в складі
судді                                                                                       Ліснецького І.В.
секретарі                                                                                               Піско Л.В.
участі сторін: заявника                                                                            ОСОБА_1
заявника                                                                               ОСОБА_2
осіб:  представника Широківського РВ УМВС
Дніпропетровській області                                                                     Цьось
заява:                  заінтересованих осіб
Миколаївської селищної ради Широківського району
у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою в порядку
окремого провадження ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання у
визначеному місці, суд, -
Представник Широківського РВ УМВС
України в Дніпропетровській області Цось Т.Б. заяву підтримує і не заперечує
проти встановлення данного юридичного факту.
Заінтересовані особи  Миколаївська селищна  рада Широківського району Дніпропетровської
області просять справу заслухати у відсутності їх представника, про що надали
суду письмову заяву /а.с. 55/.
звернувся до суду з заявою про
встановлення факту постійного проживання у визначеному місці вказуючи що
в жовтні 1998 року він разом з батьком ОСОБА_3 та неповнолітніми на той час
братами ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 прибули на територію
України з Азербайджану на постійне місце проживання. 10 грудня 1998 року
Миколаївською селищною радою Широківського району Дніпропетровської області
рідному батькові заявника було оформлено прописку за адресою: АДРЕСА_1. 10
грудня 1999 року старшим інспектором ГГІРФО Широківського РВ УМВС України в
Дніпропетровській області капітаном міліції ОСОБА_6 вище вказана прописка була
анульована для послідуючого перенесення в посвідку на постійне проживання в
Україні, але в зв'язку з тим, що заявники своєчасно не надали відповідних
документів для оформлення посвідки на постійне проживання в Україні рішення не
прийнято до сьогодні, просить суд встановити факт постійного проживання в
будинку АДРЕСА_1 з 10 грудня 1998 року і по теперішній час.
В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник
ОСОБА_2 заяву підтримали, уточнивши її, і просять суд встановити факт
постійного проживання в будинку АДРЕСА_1 з 01
липня 1998 року і по теперішній час, так як 02 червня 1998 року батьком
заявника ОСОБА_1 було придбано нерухомість, - житловий будинок в АДРЕСА_2.
А також судом досліджено письмові
докази: копія паспорту зразка 1974 року НОМЕР_1 виданого 20 грудня 1991 року
Біласуварським РВВС Республіки Азербайджан; копія свідоцтва про народження
НОМЕР_2; копія свідоцтва про народження НОМЕР_3; копія довідки про народження
ОСОБА_1 від 07.02.2001 року; копія домової книги; копія витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно; довідка № 769 від 15.05.2008 року виданої
Виконавчим комітетом Миколаївської селищної ради Широківського району
Дніпропетровської області; копія рішення Широківського районного суду
Дніпропетровської області від  04 грудня
2003 року;  копія довідки  № 3934 від 07.07.2008 року  та інш., свідчення свідків.
Судом встановлено, що дійсно, в 1998
році ОСОБА_1  разом з батьком ОСОБА_3 та
неповнолітніми на той час рідними братами ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 прибули на територію України з Азербайджану на постійне місце
проживання. ОСОБА_1, рідний батько заявника, прибув на територію України разом
із своїми неповнолітніми на той час дітьми
по паспорту зразка 1974 року НОМЕР_1 виданого 20 грудня 1991 року
Біласуварським РВВС Республіки Азербайджан /а.с. 35-36/.
Заявник ОСОБА_1 в 2005 році закінчив
середню загальноосвітню школу № 102 м. Кривий Ріг /а.с. 7/ і отримав атестат
про повну загальну середню освіту /а.с. 17/.
Відповідно до статті 4 Закону
України № 2491-ІІІ від 07 червня 2001 року “Про імміграцію” /із змінами та
доповненнями/ дозвіл на імміграцію надається в межах квоти імміграції, тобто
граничної кількості іноземців, яким передбачено надати дозвіл на імміграцію
протягом календарного року. Квота імміграції встановлюється Кабінетом Міністрів
України у визначеному ним порядку по категоріях іммігрантів, в тому числі
і  батьки, чоловік (дружина) іммігранта
та його неповнолітні діти (ч.2 п. 6).
10 грудня 1998 року Миколаївською
селищною радою Широківського району Дніпропетровської області батькові
заявника, - ОСОБА_3 було оформлено прописку за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 37/. 19
березня 1999 року винесено постанову про видворення ОСОБА_3 /а.с. 36/, однак
матеріали які б свідчили про виїзд ОСОБА_1 з території України з 19 березня
1999 року по 07 липня 2008 р. в СГІРФО Широківського РВ УМВС України в
Дніпропетровській області відсутні /а.с. 45/.
10 грудня 1999 року старшим
інспектором ГГІРФО Широківського РВ УМВС України в Дніпропетровській області
капітаном міліції ОСОБА_6 вище вказана прописка була анульована для
послідуючого перенесення в посвідку на постійне проживання в Україні /а.с. 36/.
Однак, ОСОБА_1 своєчасно не було надано документи для оформлення посвідки на
постійне проживання в Україні і на сьогодні ним не отримано посвідку.
На підставі рішення Широківського
районного суду від 04 грудня 2003 року право власності на будинок АДРЕСА_1
зареєстровано за рідним батьком заявника ОСОБА_1 /а.с. 33/.
Згідно, Прикінцевих положень Закону
України № 2491-ІІІ від 07 червня 2001 року “Про імміграцію” /із змінами та
доповненнями/ іноземці, які прибули в Україну на постійне проживання до
набрання чинності цим Законом і мають у паспорті громадянина колишнього СРСР
зразка 1974 року відмітку про прописку вважаються такими, що мають дозвіл на
імміграцію в Україну.
Про порушене право заявник
ОСОБА_1  дізнався в січні місяці 2008
року коли звернувся із заявою про видачу посвідки на постійне проживання в
Україні до  органу спеціально
уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції.
Встановлення факту постійного
проживання у визначеному місці має для заявника юридичні наслідки, так як у
нього відсутні правові підстави для отримання посвідки на постійне проживання в
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України
від 16 січня 2003 року № 435-ІV кожна особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч. 1 п. 5 ст. 234, ч.
2 ст. 256 ЦПК України від 18 березня 2004 року № 1618- ІV у судовому порядку
можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна
або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено
іншого порядку їх встановлення.
З врахуванням викладеного, суд
вважає доведеними, на підставі вище викладених доказів та обставин, факти на
які посилається заявник і його порушене право підлягає судовому захисту, а
заява задоволенню з тих підстав, вже 02 червня 1998 року рідним батьком
заявника, з яким він проживав однією сім'єю, було придбано нерухомість на
території Широківського району Дніпропетровської області, а саме, - житловий
будинок АДРЕСА_2 а.с. 34, заявник ОСОБА_1 в 2005 році закінчив середню
загальноосвітню школу № 102 м. Кривий Ріг Дніпропетровської області а.с. 7 і
отримав атестат про повну загальну середню освіту, крім того іншого порядку
встановлення факту постійного проживання у визначеному місці законом не
визначено і від встановлення цього юридичного факту залежить  виникнення, зміна або припинення особистих
немайнових чи майнових прав заявника..
Судові витрати віднести на рахунок
заявника відповідно до ч. 7 ст. 235 ЦПК України.
Керуючись  ст. 16 ЦК України, ст. ст.10, 11, ст. 209,
212, 213, 214, 215, 234 ч.1 п. 5, 256 ч. 2, 259 ЦПК України, суд, -
Заяву ОСОБА_1 в порядку окремого
провадження про  встановлення факту
постійного проживання у визначеному місці
Встановити юридичний факт постійного
проживання  ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 на
території України, а саме в АДРЕСА_1 з 01 липня 1998 року по теперішній час
Судові витрати віднести на рахунок
заявника відповідно до ч. 7 ст. 235 ЦПК України.
Копію рішення направити зацікавленим
Сторони та інші особи , які беруть
участь у справі , а також особи , які не брали участі у справі , якщо суд
вирішив питання про їх права та обов'язки , мають право оскаржити в
апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково . Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано
протягом десяти днів з дня проголошення рішення . Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження . Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються
апеляційному суду через суд першої інстанції , який ухвалив оскаржуване судове
рішення .

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження , якщо заяву
про апеляційне оскарження не було подано . Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження , але апеляційна скарга не була подана у строк ,
встановлений статтею 294 ЦПК України , рішення суду набирає законної сили після
закінчення цього строку . У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його
не скасовано , набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом .

Суддя
І.В. Ліснецький