У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 липня 2008 року                                                              м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:

Барсукової В.М.,  Жайворонок
Т.Є.,   Лященко Н.П., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Вікадо» до Коктебельської селищної
ради, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус ОСОБА_4, про
визнання недійсними рішень, договору оренди, Державних актів про право
власності на земельну ділянку, договорів купівлі-продажу, визнання дій
неправомірними,

в
с т а н о в и л а:

У серпні 2006 року
позивач, звернувшись до суду з указаним позовом, зазначав, що у 2003 році
товариство звернулося до голови Коктебельської селищної ради із заявою про передачу в
постійне користування земельної ділянки, яка належала товариству з обмеженою
відповідальністю «Голубой залив». Однак після вилучення в останнього земельної
ділянки відповідач їхню заяву не розглянув, а рішенням № 1973 від 20 лютого
2004 року надав дозвіл ОСОБА_2. на складання проекту відводу земельної ділянки
за адресою: АДРЕСА_1, смт Коктебель, м. Феодосія.

Посилаючись на те, що проект
відводу земельної ділянки, на підставі якого Коктебельською селищною радою було
прийнято рішення про передачу земельної ділянки в оренду ОСОБА_2. не відповідає
вимогам чинного законодавства та на те, що порушуються його (позивача) права,
просив визнати договір оренди земельної ділянки недійсним на підставі ст. ст.
203, 215 ЦК України та ст. ст. 2, 15, 16 Закону України «Про оренду землі».

Крім того, позивач просив визнати
недійсними рішення Коктебельської селищної ради № 2224 від 29 квітня 2004 року,
яким ОСОБА_2. була передана в оренду земельна ділянка площею 0,0693 га та №
2225 від 29 квітня 2004 року про передачу ОСОБА_2. у власність земельної
ділянки площею 0,15 га. Також позивач просив визнати недійсним Державний акт
про право власності на земельну ділянку серії КМ № 144978 у зв'язку з тим, що
він був виданий з порушенням вимог законодавства.

25 грудня 2005 року між ОСОБА_2. та
ОСОБА_1. був укладений договір дарування будинку АДРЕСА_1в смт Коктебель, м.
Феодосії, в якому зазначено, що будинок розташований на земельній ділянці
площею       0,0693 га.

На підставі договору дарування рішенням
Коктебельської селищної ради    № 4290
від 9 січня 2006 року ОСОБА_1. було надано дозвіл на розробку проекту
відведення земельної ділянки площею 0,1156 га, зокрема на земельну ділянку
площею 0,0646 га із земель, які перебували в оренді у ОСОБА_2. та 0,051 га із
земель селищної ради. Рішенням Коктебельської селищної ради № 642 від 31 серпня
2006 року зазначена земельна ділянка передана у власність ОСОБА_1., а також
затверджено протокол узгоджувальної комісії про погодження меж земельної
ділянки. 15 вересня 2006 року ОСОБА_1. виданий Державний акт про право
власності на земельну ділянку площею 0,1156 га (серія ЯГ № 094548).

Позивач указував, що в порушення
вимог ст. ст. 122, 123 ЗК України селищна рада повторно не розглянула заяву,
подану ним у 2003 році.

У подальшому 7 жовтня 2006 року між
ОСОБА_1. та ОСОБА_3. був укладений договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1в
смт Коктебель, м. Феодосії. Цього ж дня між ОСОБА_2. та ОСОБА_3. був укладений
договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,15 га за тією ж адресою.

Посилаючись на те, що обидва
договори укладені без мети створити юридичні наслідки, позивач просив визнати
їх недійсними.

Крім того, вважаючи дії
Коктебельської селищної ради щодо складання
25 жовтня 2006 року акта обстеження та відновлення меж земельної ділянки
площею 0,2656 га такими, що порушують їхні права, ТОВ «Вікадо» просило визнати
їх неправомірними. Також товариство просило визнати недійсним рішення
Коктебельської селищної ради № 914 від 24 листопада 2006 року про погодження меж
земельної ділянки ОСОБА_3.

Рішенням Феодосійського
міського суду Автономної Республіки Крим від
18 грудня 2007 року позов задоволено частково. Визнано недійсними:
рішення Коктебельської
селищної ради № 1973 від 20 лютого 2004 року; рішення
Коктебельської селищної ради № 2224 та № 2225 від 29 квітня 2004 року;
Державний акт про право власності ОСОБА_2. на земельну ділянку площею 0,15 га
(серія КМ № 144978); договір оренди земельної ділянки площею 0,0693 га,
укладений 26 травня 2006 року між Коктебельською селищною радою та ОСОБА_2.; рішення Коктебельської селищної ради № 4290 від 9
січня 2006 року; рішення Коктебельської
селищної ради № 642 від   31 серпня 2006
року; Державний акт про право власності ОСОБА_1. на земельну ділянку площею
0,1156 га (серії ЯГ № 094548). Визнано неправомірними дії Коктебельської
селищної ради по затвердженню протоколу узгоджувальної комісії від 31 серпня
2006 року про погодження меж суміжної земельної ділянки, яка знаходиться в
користуванні ТОВ «Вікадо». Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної
ділянки площею 0,15 га, укладений 7 жовтня 2006 року між ОСОБА_2. та ОСОБА_3.,
зобов'язано ОСОБА_2. повернути ОСОБА_3. 411 тис. грн. Визнано частково
недійсним договір купівлі-продажу будинку, укладений 7 жовтня 2006 року між ОСОБА_1.
та ОСОБА_3. в частині продажу земельної ділянки площею 0,1156 га. Зобов'язано
ОСОБА_1. повернути ОСОБА_3. 411 тис. грн. Визнано неправомірними дії
Коктебельської селищної ради по складанню
25 жовтня 2006 року акта обстеження та відновлення меж земельної ділянки
площею 0,2656 га, яка належить ОСОБА_3. Визнано недійсним рішення
Коктебельської селищної ради № 914 від 24 листопада 2006 року. Стягнуто з
Коктебельської селищної ради на користь ТОВ «Вікадо» 51 грн. судового збору та
7 грн. 50 коп. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи. У
решті позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Автономної Республіки Крим у м. Феодосії від 9 квітня 2008 року зазначене
судове рішення скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову
відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ТОВ
«Вікадо» просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального права, та залишити в силі рішення суду
першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та
змісту касаційної скарги не вбачається порушення апеляційним судом норм
матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне
касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у
х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Вікадо» відхилити.

Рішення апеляційного суду
Автономної Республіки Крим у м. Феодосії від
9 квітня 2008 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.М. Барсукова

Т.Є. Жайворонок

Н.П. Лященко