Справа № 2-1002/08
Рішення

іменем України

26 серпня 2008 року
м.Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд
Волинської області в складі:

головуючого: судді Лященка О.В.

при секретарі: Шафатинській О.В.

з участю позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

роглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м.Володимир-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
вселення у житлове приміщення та усунення перешкод  в користуванні ним,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про вселення у житлове
приміщення та усунення перешкод  в
користуванні ним.

В обгрунтування позовних вимог
ОСОБА_1. посилається на ту обставину, що він з відповідачем ОСОБА_3 перебував у
зареєстрованому шлюбі, від якого мають шестеро малолітніх дітей. Після
розірвання шлюбу з відповідачем  по
справі, він за ухвалою Володимир-Волинського міського суду від 14 вересня 2007
року, з метою утримання їхніх дітей, передав відповідачу та дітям у власність &frac12; частину житлового будинку, який знаходиться АДРЕСА_1

В кінці вересня 2007 року
відповідач ОСОБА_3 виїхала на роботу в Чехію, і до кінця грудня 2007 року
коштів на утримання дітей не надавала, хоча за ухвалою суду взяла такий
обов»язок на себе. В зв»язку з цим, він, як батько, змушений був дітей
утримувати самостійно повністю.

У травні 2008 року відповідач
ОСОБА_3 приїхала до місця свого проживання і пред»явила до нього вимогу про
виселення з будинку, а через тиждень залишила дітей та знов поїхала на роботу
за кордон, знов дітьми не опікується та коштів на їх утримання не надає.

Позивач зареєстрований у спірному
будинку, однак відповідач чинить перешкоди у користуванні житловим
приміщенням  у будинку. Іншого житла,
придатного для проживання з шістьма дітьми під час відсутності відповідача, яка
має утримувати дітей за рішенням суду, у нього не має, а залишити їх самих у
житловому будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1 він не може як батько.

Просить визнати за ним право
користування житловим приміщенням в &frac12; частині будинку
АДРЕСА_1, яка належить на праві спільної сумісної власності шістьом його малолітнім
дітям та вселити його у вказану частину будинку, а також зобов»язати
відповідача не чинити йому перешкод у користуванні вказаною частиною будинку.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1. та його представник за усною заявою ОСОБА_2 позов підтримали, уточнили
позовні вимоги, просять визнати за ним право користування житловим приміщенням
в цілому будинку АДРЕСА_1, та вселити його у вказаний будинок, а також
зобов»язати відповідача не чинити йому перешкод у користуванні даним будинком.
Просять позов задовільнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судове
засідання за викликом суду для участі у розгляді справи не з»явилась, про
причини неявки суд не повідомила, хоча про час та місце розгляду справи була
повідомлена належним чином, а тому відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України суд
вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне
рішення), проти чого позивач та його представник не заперечують.

Заслухавши пояснення позивача, його
представника,  перевіривши матеріали
справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності,  суд приходить до висновку, що позов підлягає
до задоволення частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони по
справі перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають шестеро малолітніх
дітей. Після розірвання шлюбу з відповідачем
по справі, позивач ОСОБА_1., з метою утримання їхніх дітей, передав
відповідачу та дітям у власність &frac12; частину житлового
будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1, а відповідач відмовилась від стягнення з
нього аліментів на утримання дітей та всі обов»язки по їх утриманню взяла на
себе. Дана обставина стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу,
копіями свідоцтв про народження дітей та ухвалою Володимир-Волинського міського
суду від 14 вересня 2007 року.

Позивач ОСОБА_1. та його
представник як на підставу своїх вимог посилаються на ту обставину, що в кінці
вересня 2007 року відповідач ОСОБА_3 виїхала на роботу в Чехію, і до кінця
грудня 2007 року коштів на утримання дітей не надавала, хоча за ухвалою суду
взяла такий обов»язок на себе. В зв»язку з цим, позивач, як батько, змушений
був дітей утримувати самостійно. У травні 2008 року відповідач приїхала до
місця свого проживання і пред»явила до нього вимогу про виселення з будинку, а
через тиждень залишила дітей та знов поїхала на роботу за кордон, знов дітьми
не опікується та коштів на їх утримання не надає. Доводи позивача знайшли своє
підтвердження в суді та стверджуються копіями актів обстеження
житлово-побутових умов сім»ї ОСОБА_1 та рішення Володимир-Волинського міського
суду від 15 липня 2008 року.

Позивач пояснив, що він
зареєстрований у спірному будинку, однак відповідач чинить перешкоди у
користуванні житловим приміщенням  у
будинку. Іншого житла, придатного для проживання з шістьма дітьми під час її
відсутності, яка має утримувати дітей за рішенням суду, у нього не має, а
залишити їх самих у житловому будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1 він не може
як батько.

У відповідності до ст. 156 ЖК України,члени  сім'ї
власника   жилого   будинку,
які проживають разом з ним у будинку,
що  йому  належить, користуються  жилим
приміщенням  нарівні  з
власником   будинку, якщо при їх
вселенні не було іншої угоди  про  порядок користування цим приміщенням.

До членів  сім'ї  власника будинку належать особи, зазначені в
частині другій статті  64  цього
Кодексу.  Припинення сімейних  відносин
з власником будинку не позбавляє їх права користування займаним
приміщенням.

Згідно ч.2 ст.64 ЖК України, до членів  сім'ї наймача належать дружина наймача,  їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може
бути визнано й інших осіб, якщо вони
постійно  проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами
сім'ї наймача,  але продовжують проживати
в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як
наймач  та члени його сім'ї.

Суд, оцінивши зібрані по справі
докази в їх сукупності, вважає позивача по справі ОСОБА_1 членом сім»ї власника
частини спірного будинку - ОСОБА_3, оскільки на час вселення у даний будинок
він був її чоловіком, після розірвання шлюбу продовжив проживати у даному
будинку разом з дітьми, веде домашнє господарство та несе витрати по утриманню
даного будинку.

Відповідно до ст.157 ЖК України, членів
сім'ї власника жилого  будинку   може
бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього
Кодексу.  Виселення провадиться у  судовому
порядку  без  надання іншого жилого приміщення.

Згідно ч.3 ст.9 ЖК України, ніхто не може бути
виселений із займаного  жилого приміщення
або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше  як  з
підстав і в порядку, передбачених законом.

За таких обставин справи суд
приходить до висновку, що відповідач по справі ОСОБА_3 порушила житлові права
позивача по справі та її вимоги про виселення позивача з спірного будинку не
відповідають закону, а тому позов в цій частині вимог підлягає до задоволення.

Разом з тим, судом встановлено, що
позивач ОСОБА_1., після його протиправного виселення з будинку відповідачем по
справі та її  від»їзду за кордон,
вселився у спірний будинок, де і проживає з дітьми в даний час. Дана обставина
стверджується копіями актів обстеження житлово-побутових умов сім»ї ОСОБА_1 та
рішення Володимир-Волинського міського суду від 15 липня 2008 року.

За таких обставин
справи суд не знаходить правових підстав для задоволення позовної вимоги про
вселення позивача та в цій частині вимог відмовляє в задоволенні позову.

Судові витрати суд покладає на
відповідача.

На підставі ст.ст. 9, 64, 157 ЖК
України, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов задовільнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право
користування житловим приміщенням в житловому будинку АДРЕСА_1, а також
зобов»язати ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1перешкод у користуванні даним житловим
будинком.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь
ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 8 гривень 50 копійок та по
оплаті інформаційно-технічного забезпечення судового розгляду справи в сумі 7
гривень 50 копійок, а всього стягнути в його користь 16 (шістнадцять) гривень.

За письмовою заявою відповідача
рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив. Заяву про перегляд заочного
рішення відповідачем може бути подано протягом десяти
днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку на подання відповідачем заяви про його перегляд.

Копію рішення не пізніше п»яти
днів з дня його проголошення направити відповідачу рекомендованим листом з
повідомленням.

Головуючий: