У х в а л а

і м е н
е м   у к р а ї н и

23 липня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого
Патрюка М.В.,

суддів:            Барсукової В.М.,                             Луспеника Д.Д.,

Жайворонок Т.Є.,
Лященко Н.П.,-

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом закритого акціонерного товариства (далі - ЗАТ) “Київський
суднобудівний - судноремонтний завод” до ОСОБА_1 про стягнення боргу, за
касаційною скаргою ЗАТ “Київський суднобудівний - судноремонтний завод” на
рішення Деснянського районного суду м. Києва від 31 липня 2007 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 25 вересня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2007 року ЗАТ “Київський суднобудівний - судноремонтний завод”
звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення                   боргу у сумі 11 500 грн.,
посилаючись на те, що за договором безпроцентної цільової позики від 12 серпня
2004 року між ЗАТ “Київський суднобудівний - судноремонтний завод” і ОСОБА_1
останній отримав у ЗАТ для будівництва житла 12 тис. грн. строком до 1 січня
2015 року із щомісячним погашенням з 1 січня 2005 року по 100 грн. 4 серпня
2006 року між ними було укладено мирову угоду з додатком. Згідно з додатком до
мирової угоди відповідач зобов'язався повернути непогашену суму боргу у
розмірі              11 500 грн. за
договором безпроцентної цільової позики від 12 серпня             2004 року одночасно з отриманням
грошей за мировою угодою. Позивач виконав у повному обсязі взяті на себе
зобов'язання за мировою угодою, а відповідач відмовився повернути борг.

У зв'язку з цим позивач просив стягнути з відповідача борг у сумі                  11 500 грн., вважаючи, що
зазначені  доповнення є фактично змінами
до договору позики в частині строку виконання.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 31 липня 2007 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 25 вересня 2007 року,
в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ЗАТ “Київський суднобудівний -
судноремонтний завод” просить скасувати ухвалені у
справі судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи
є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма
підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Судові рішення не відповідають цим вимогам.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився й
суд апеляційної інстанції, з посиланням на ст. 654 ЦК України,  обмежився лише
з'ясуванням чи є спірний додаток, таким, що укладений до договору позики, чи є
додатком до мирової угоди й дійшов висновку, що
додаток до мирової угоди від 7 серпня 2006 року між ЗАТ “Київський
суднобудівний - судноремонтний завод” та ОСОБА_1, не може бути визнаний як
зміна або доповнення до договору безпроцентної позики від              12 серпня 2004 року.

В порушення ст. ст. 213, 214 ЦПК України суд не з'ясував дійсних обставин справи та доказів, якими підтверджуються доводи сторін;
правовідносин, що випливають з установлених обставин. Посилаючись на ст. 654 ЦК
України суд не прийняв до уваги інші норми матеріального права, які
передбачають виконання боржником своїх зобов'язань.

Суд не дав оцінки доводам позивача про те, що відповідач, підписавши 7
серпня 2006 року угоду, взяв на себе обов'язок достроково сплатити борг у сумі
11 500 грн., а відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином і одностороння відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

З урахуванням наведеного судові рішення не можна визнати законними й
обґрунтованими, тому вони, як постановлені з порушенням норм матеріального та
процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, відповідно
до вимог п. 2 ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 338 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу закритого акціонерного товариства “Київський суднобудівний
- судноремонтний завод” задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 31 липня 2007 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 25 вересня 2007 року скасувати, а справу
передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

В.М. Барсукова  Т.Є. Жайворонок  Д.Д. Луспеник  Н.П. Лященко