Справа
№ 2-15/2008
І М Е Н Е М       У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

04 червня
2008 року                                                                                   смт.Софіївка

Софіївський районний суд  Дніпропетровської області в складі:

судді                                                      Джерелейко
О.Є.

при
секретарі                                        Палій Л.Г.

з участю позивача    ОСОБА_1,

представника
позивача  ОСОБА_2.

представників  відповідача Портянко Г.А., Мозгової Л.В.

розглянувши
позовну заяву  ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Петрово+", третя особа -
ОСОБА_3, про поновлення
на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,
скасування наказу про
накладення дисциплінарного стягнення та  відшкодування моральної шкоди,

В
С Т А Н О В И В:

7.11.2006 року ОСОБА_1. звернулася до Софіївського
районного суду із
позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрово+"
про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, в
обґрунтування якої зазначає , що  наказом
від 1 травня 2006 року №095К вона була прийнята на посаду обліковця до одного з
підрозділів ТОВ «Петрово+» безстроково з випробувальним терміном три місяці з
01.05.2006 року.  Згідно з наказом №234 К
від 27 вересня 2006 року «Про скорочення чисельності» позивач була попереджена
про звільнення з роботи згідно п.1 ст.40 КЗпП України. Наказом від 26 жовтня
2006 року №268 К «Про звільнення» її було звільнено із займаної посади на підставі
п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин своїх
посадових обов»язків, передбачених посадовою інструкцією. Наказ про звільнення
підписаний директором ТОВ «Петрово+» ОСОБА_3. Звільнення вважає незаконним,
оскільки  в посадовій інструкції
обліковця не конкретизовано, яку  саме
роботу вона повинна виконувати. Як обліковець вона вела табель виходу
працівників підрозділу товариства, де виконавчим директором є ОСОБА_4. Дані про
вихід на роботу працівників отримувала від керівників підрозділів, а сама не
перевіряла, чи був працівник на роботі, так як в її обов»язки такі перевірки не
входили.  Про вказані в наказі про її
звільнення факти відсутності працівників на робочих місцях їй не було відомо,
ніхто із керівників підрозділів її не повідомляв, що працівники відсутні на
робочому місці, тому в табелі обліку робочого часу за жовтень 2006 року про
відсутність працівників на роботі не зазначила. Крім того, вважає притягнення
до дисциплінарної відповідальності згідно наказу 258 К від 18.10.2006 року
незаконним. Через зазначені підстави вважає звільнення незаконним. За час
вимушеного прогулу розмір середньої заробітної плати складає 590грн.73коп., за
роботу 26.10.2006 року має бути сплачено середньоденний заробіток у сумі
28грн.13коп.

Тому позивач
просить поновити її на роботі на тій самій посаді обліковця ТОВ «Петрово+»
відповідно до штатного розпису; стягнути з відповідача середню заробітну плату
за час вимушеного прогулу в розмірі 590грн.73коп. та 28.13грн. за роботу
26.10.2006 року, а всього 618грн.86коп.

В лютому 2007
року ОСОБА_1. звернулася
до Софіївського районного суду
із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю
"Петрово+" про визнання незаконним наказу про накладення
дисциплінарного стягнення , в обґрунтування якої зазначає, що наказом від 1 травня
2006 року №095К вона була прийнята на посаду обліковця до ТОВ «Петрово+»
безстроково з випробувальним терміном три місяці з 01.05.2006 року.  Згідно наказу №258К від 18.10.2006 року
позивач була притягнута до дисциплінарної відповідальності за порушення Правил
внутрішнього трудового розпорядку та незадовільне відношення до виконання своїх
посадових обов»язків, їй було винесено догану. Вказаний наказ вважає незаконним
так як  трудового розпорядку не
порушувала, сумлінно виконувала свої посадові обов»язки, а викладені в наказі
обставини щодо відсутності її 12.10.2006 року з 14-00 до 15-30год. на робочому
місці не відповідають дійсності. Тому позивач просить поновити строк звернення
до суду з позовною заявою про визнання наказу №258 К від 18.10.2006 року
незаконним; визнати незаконним наказ від 18.10.2006 року №258 К про накладення
на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Справа слухалася
неодноразово, ухвалою суду від 06 листопада 2007 року зазначені позови
об»єднані в одне провадження.

Позивач
неодноразово уточнювала позовні вимоги та доповнила  їх вимогою про відшкодування моральної шкоди,
в обгрунтування якої зазначає, що вона сумлінно
та добросовісно виконувала покладені на неї обов»язки, керівництво ТОВ
«Петрово+» намагається виставити її перед жителями села Миколаївки, де позивач
постійно проживає, та де її знають всі односельці, нерадивим працівником, не
здібною виконувати покладені на неї обов»язки, через це позивачу незручно перед
односельцями, доводиться доводити в суді той факт, що її незаконно звільнили,
доводиться проживати на кошти її матері, так як знайти в с.Миколаївка роботу
неможливо. А також вимогою щодо поновлення строку для звернення до суду із
вимогою щодо стягнення моральної шкоди.

Відповідно до
останньої уточненої позовної заяви (том 3 , а.с.52-55), яку підтримала в
судовому засіданні, позивач  просить
поновити строк звернення до суду  з
позовною заявою про визнання наказу №258 К від 18.10.2006 року  про притягнення позивача до дисциплінарної
відповідальності незаконним, визнати незаконним та скасувати наказ від
18.10.2006 року №258К про застосування до позивача дисциплінарного стягнення -
догани - як такий, що не відповідає вимогам закону, поновити позивача на роботі
на тій самій посаді обліковця ТОВ «Петрово+» відповідно до штатного розпису,
стягнути з відповідача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за
період з 27.10.2006 року по день винесення рішення по цивільній справі, яка
розраховується з середньоденного
заробітку в розмірі 28грн.13коп. помножений на кількість робочих днів
вимушеного прогулу при 5 денному робочому тижні;  поновити строк звернення до суду  з позовною заявою про стягнення з ТОВ
«Петрово +» на користь позивача моральної шкоди; стягнути з відповідача ТОВ «Петрово+»
на користь позивача моральну шкоду в сумі 20000грн.

В судовому
засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на
обставини, викладені в уточненому позові (том 3 , а.с.52-55).

Представник
відповідача Портянко Г.А. не згоден з позовними вимогами в повному обсязі,
мотивуючи тим, що позивач допустила 12.10.2007 року порушення трудової
дисципліни, так як була відсутня з 14-00 до 15-30 на робочому місці, вона
відмовлялась від підпису документів та від підпису про ознайомлення із наказами
про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани та про звільнення.
Позовну заяву про оскарження наказу про накладення дисциплінарного стягнення
подала 20.02.2007 року із пропуском строку позовної давності, що підтверджує
складений акт відмови від ознайомлення з наказом, який підписали три особи, та
наказ про звільнення, в якому зазначена дата винесення наказу про дисциплінарне
стягнення, з яким позивач ознайомилась. До 20.02.2007 року позовна заява про
оскарження накладення дисциплінарного стягнення не подавалась. А зміна підстави
і предмету позову з вимогою про поновлення на роботі  на оскарження дисциплінарного стягнення і
звільнення не допускається. Після накладення дисциплінарного стягнення позивач
допустила ще одне порушення - не виконала вимоги посадової інструкції - не
внесла зміни до табелю робочого часу. До вимог
про визнання незаконним та скасування наказу про накладення
дисциплінарного стягнення і вимог про стягнення моральної шкоди просить
застосувати позовну давність та у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просить
відмовити.

Представник
відповідача Мозгова Л.В. з позовними вимогами не згодна. Вважає , що позивач
пропустила строк звернення до суду із вимогою щодо  скасування наказу про накладення
дисциплінарного стягнення, систематично не виконувала покладені на неї  трудові обов»язки, 12.10.2006 року була
відсутня без поважних причин протягом 1.5 год. на робочому місці, та 26.10.2006
року відмовилась внести виправлення у табель обліку робочого часу, влаштувалась
на роботу за паспортом, який не відповідав дійсності.

Третя особа -
директор ТОВ «Петрово+» ОСОБА_3., будучи увідомленою про час та місце розгляду
справи, як особисто, так і через представників очолюваного нею підприємства,
оскільки директор є виконавчим органом ТОВ, (ч.1,5 ст.76 ЦПК) в судове
засідання не з»явилась, надала заяву про слухання справи у її  відсутність (том 2, а.с.132).

Розглянувши
матеріали справи в  судовому засіданні,
заслухавши пояснення  позивача, її
представника, представників відповідача, свідків, суд вважає, що позовна
заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрово+",
третя особа - ОСОБА_3, про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу, скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення
та  відшкодування моральної шкоди
підлягає  частковому задоволенню із таких
підстав.

Як встановлено
судом, позивач - ОСОБА_1, з 01.05.2006 року працювала на посаді обліковця в ТОВ
«Петрово+» , що підтверджує відповідний запис у трудовій книжці (а.с.8, том 1)
та наказ про прийняття на посаду (а.с.3, том1), звільнена з посади на підставі
п.3  ст.40 КЗпП  26 жовтня 2006 року, що підтверджує
відповідний запис у трудовій книжці та наказ про звільнення (а.с.6,  8 , том 1 ). Під час розгляду справи
позивачем було отримано новий паспорт, відповідно до якого вона народилась 25
грудня 1962 року, тоді як до заміни паспорту згідно паспортних даних позивач
народилась 25 грудня 1952 року. Обмін паспорту позивача проведено у зв»язку із
неточністю у даті народження, що підтверджує довідка на а.с.24,том 3, тому суд
приходить до висновку, що допущені помилки у правовстановлюючих документах -
трудовій книжці - та паспорті позивача
для вирішення спору не мають правового значення. Представниками
відповідача надавались докази
стосовно  роботи позивача, свідки
як з боку позивача - ОСОБА_4., так і відповідача - ОСОБА_5. та ОСОБА_6. та інші
давали свідчення відносно особи позивача, тому суд приходить до висновку, що в
матеріалах справи достатньо доказів, які вказують на те, що саме позивач
перебувала  у трудових відносинах із
відповідачем.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.40 КЗпП трудовий
договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або
уповноваженим ним органом  у випадку
систематичного невиконання працівником без поважних причин обов»язків,
покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового
розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувались заходи дисциплінарного чи
громадського стягнення. Згідно п.23
постанови Пленуму ВСУ від 6 листопада 1992 року №4 «Про практику
розгляду судами трудових спорів» за передбаченими п.3 ст.40 КЗпП підставами
працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після
застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання
без поважних причин обов»язків, покладених на нього трудовим договором або
правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті
заходи дисциплінарного  стягнення, які
встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або
зняті достроково(ст.151 КЗпП).

Відповідач  посилається на те, що позивач систематично не
виконувала свої обов»язки, що підтверджує наказ №258 К від 18 жовтня 2006 року
(а.с.4,том 2) про винесення догани ОСОБА_1
за порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку та недобросовісне
відношення до своїх посадових обов»язків, відповідно до якого 12 жовтня 2006
року з 14-00 до 15-30 в конторі Петрово-6 всі службові приміщення були закриті
і була відсутня на робочому місці обліковець ОСОБА_1, про що був складений акт
про відсутність на роботі.
Зазначений  наказ позивач оскаржує
та просить визнати незаконним.  Суд приходить
до висновку, що наказ №258 К від 18 жовтня 2006 року про винесення догани
ОСОБА_1 слід визнати  незаконним із наступних
підстав.

Відповідно до
посадової інструкції, з якою під розпис ознайомлена ОСОБА_1, обліковець
безпосередньо підпорядковується виконавчому директору (а.с.5-6, том 2).  Згідно із наказом №208 К від 01.09.2006 року  на посаду виконавчого директора прийнято
ОСОБА_4. за сумісництвом по строковому трудовому договору з 01.09.2006 року по
31.12.2006 року, із оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу (а.с.51, том
2), з яким ОСОБА_4. ознайомлений під розпис.
Відповідно до посадової інструкції виконавчого директора, з якою також
ОСОБА_4. ознайомлений під розпис, про що є відмітка,  Директор виконавчий  слідкує за дотриманням в підрозділі трудової
дисципліни (розділ 2 інструкції), відповідає за незастосування норм
дисциплінарного стягнення до підлеглих, які не дотримуються трудової дисципліни
чи вживають  алкогольні напої на робочому
місці або в робочий час (розділ 3, п.1 Інструкції); несе персональну
відповідальність за наслідки прийнятих ним рішень, що виходять за межі його
компетенції (розділ 3, п.2 Інструкції), (а.с.53-54, том 2).

Згідно Правил внутрішнього трудового
розпорядку від 05.01.2005 року в ТОВ «Петрово+», які діяли станом на 12.10.2006
року,   встановлено такий розпорядок
роботи:  початок о 9-00 год., закінчення
о 17.45, перерва на обід з 13.00 до 13.45. (а.с.7,8, том 2), підпис про
ознайомлення ОСОБА_1 відсутній. Розпорядок роботи неодноразово змінювався.
Згідно  Правил внутрішнього трудового
розпорядку від 16.10.2006 року (розділ 6) для працівників, яким встановлено
5-денна робоча неділя  встановлено такий
розпорядок роботи: початок о 9-00 год., закінчення о 17.45, перерва на обід з
13.00 до 13.45.; для працівників, яким встановлено 6-денну робочу неділю,
встановлено такий розпорядок роботи: початок о 8-00 год., закінчення о 16-00,
перерва на обід з 12.00 до 13.00, в суботу з 08-00 до 14-00, перерва на обід з
11-00 до 12-00 (а.с.14-15,том 2) Відповідно до
наказу  №259-К від 18.10.2006 року  режим роботи на підприємстві змінено, а саме:
переведено працівників на 5-денну робочу неділю, режим роботи встановлено
із  8-00 до 17-00, перерва  на обід з 13-00 до 14-00, вихідні дні  - субота, неділя, підпис ОСОБА_1 про
ознайомлення із зазначеним наказом відсутній (а.с.34, том 2).

Відповідачем на
підтвердження своїх заперечень до суду надано доповідні записки ОСОБА_5. та
акти про відсутність позивача на роботі:

- згідно  доповідної записки ОСОБА_5.  12.10.2006 року з 14-00 до 15-30 в конторі
Петрово-6 всі службові приміщення були закриті і на робочому місці була
відсутня  обліковець ОСОБА_1 (а.с.9, том2).
Крім зазначеної доповідної записки до суду надано ще одну доповідну записку від
12.10.2006 року, складену ОСОБА_5. ,  про
відсутність ОСОБА_1 на робочому місці 12.10.2006 року з 14-00 год. до 15-30
год. (том 2, а.с.184), яка дослівно не відповідає доповідній записці на а.с.9,
том 2;

- акт від 12.10.2006 року, складений в
м.Дніпропетровськ, відповідно до якого 12.10.2006 року ОСОБА_1 була відсутня на
робочому місці  з 14-00 год. до 15-30
год. протягом робочого дня 1год.30хв., мотивувала наступними обставинами:
стверджувала, що знаходилась весь робочий день на роботі, відлучалась на 10-15
хв.(том 2, а.с.10) ;

-
акт від 12.10.2006 року, складений в с.Миколаївка, відповідно до якого
12.10.2006 року обліковець ОСОБА_1 була відсутня на робочому місці з 14-00 год.
до 15-30 год. (а.с.187, том 2).

В судовому
засіданні особи, які підписували надані акти - ОСОБА_5. та ОСОБА_7. як свідки
пояснили, що  в с.Миколаївка 12.10.2006
року в автомобілі, в якому чекали на ОСОБА_1 складали акт на а.с.187, том 2,
про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці;
на наступний день - 13.10.2006 року складали акт ( на а.с.186 том 2) в
с.Миколаївка  про відмову  ОСОБА_1 дати пояснення щодо відсутності на
робочому місці 12.10.2006 року; 18.10.2006 року в с.Миколаївка знайомили
ОСОБА_1 із наказом про оголошення догани, про що складали акт (а.с.185 том 2).
Свідок ОСОБА_5. пояснив, що спочатку акти складали від руки, а потім друкували.

Надані акти та
пояснення свідків ОСОБА_5. та ОСОБА_7.
суд оцінює критично, тому що:

акт на а.с.10, том 2 складений в
м.Дніпропетровськ, містить пояснення ОСОБА_1 про причини відсутності на
робочому місці, а акт на а.с.187, том 2 складений в с.Миколаївка  не містить пояснень позивачки, наданий до
суду після перегляду справи в апеляційному порядку,  зміст одного акту не відповідає змісту
іншого, згідно пояснень ОСОБА_1 в судовому засіданні 12.10.2006 року ні з ким
із осіб, які підписали акт, вона не спілкувалась, тому пояснень, які
відображено в акті на а.с.187, том 2 , нікому не давала. Зазначені показання
позивача не спростовано в судовому засіданні іншими доказами. Під час першого
розгляду справи свідок ОСОБА_5. пояснював, що акт про відсутність ОСОБА_1 на
роботі складався в м.Дніпропетровську ним особисто в офісі (пояснення свідка
ОСОБА_5. в протоколі судового засідання на а.с.76-77, том 2 оголошено в
судовому засіданні), тоді як під час другого розгляду справи свідки ОСОБА_5. та
ОСОБА_7. пояснили, що складали акт на місці в с.Миколаївка. Суд критично оцінює
показання свідків ОСОБА_5. та ОСОБА_7. та зазначені акти, оскільки зауважень
щодо протоколу судового засідання (а.с.76-77, том 2) в частині показань свідка
ОСОБА_5. до суду не надходило, повторні показання свідка ОСОБА_5. не
відповідають його попереднім показанням, зміст актів не відповідає один одному
, акт на а.с.187, том 2 не відповідає першим показанням свідка ОСОБА_5., а акт
на а.с.10, том 2 не відповідає показанням позивача, яка пояснювала, що свідків
ОСОБА_5. та ОСОБА_7. 12.10.2006 року не бачила і з ними не спілкувалась,
пояснень не давала.

Позивач визнає
обставину  відсутності її на  робочому місці 12.10.2006 року з 14-00 год по
15-30год. з поважної причини із дозволу безпосереднього керівника.

В судовому
засіданні ОСОБА_1 пояснила, що 12.10.2006 року була відсутня на роботі з 14-00
до 15-30 год. з дозволу виконавчого директора ОСОБА_4., якому
підпорядковувалась згідно посадової інструкції, тому що в обідню перерву чекала
на приїзд  із головного офісу  працівників, які до 14-00 години не
з»явились, а позивач на них чекала без використання часу на обідню перерву,
крім того, працювала понад встановлену норму робочого часу, тому  ОСОБА_4. дозволив  піти на обідню перерву  з 14-00 год. до 15-30 год, тобто пізніше.

Свідок ОСОБА_4.
в судовому засіданні  пояснив, що дійсно
12.10.2006 року він дозволив позивачу піти на обідню перерву пізніше, оскільки
в обідню перерву вона чекала на приїзд з м.Дніпропетровська ОСОБА_5. Також
свідок пояснив, що фактично розпорядок дня в сільському господарстві
дотримуватись не міг, доводилось виходити на роботу раніше встановленого часу і
закінчувати роботу пізніше, встановленого розпорядком дня часу.

Про те, що
робочий день був ненормованим, а працівники виконували розпорядження ОСОБА_4.,
в судовому засіданні підтвердив і свідок ОСОБА_8., який працював разом із позивачем
також на посаді обліковця.

Суд не може
взяти до уваги показання свідків ОСОБА_9. та ОСОБА_10. стосовно розпорядку
роботи на підприємстві, оскільки їх робочі місця знаходились не у с.Миколаївка,
де працювала фактично позивач.

Свідок ОСОБА_11.
пояснив, що 12.10.2006 року близько 16-00 год.
позивач телефонувала йому на мобільний телефон та робила замовлення
продуктів, та підтвердив, що в цей час вона телефонувала із робочого телефону.

В судовому
засіданні встановлено, що ОСОБА_4. працював на посаді виконавчого директора
у  ТОВ «Петрово+» за сумісництвом з
оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу
(а.с.51, том 2). Суд не може взяти до уваги посилання представників відповідача
на те, що робота виконувалась ОСОБА_4. за сумісництвом, а тому він не мав права
виконувати будь-які обов»язки на посаді за сумісництвом протягом робочого часу
за місцем  основної роботи з 8-00 год. по
17 год.,  тому що  за сумісництвом ОСОБА_4. мав право виконувати
обов»язки у вільний від основної роботи час, в тому числі під час обідньої
перерви за основним місцем роботи , на яку він мав право згідно ст.66 КЗпП
України.

Таким чином, суд
приходить до висновку, що позивач була відсутня на робочому місці з поважної
причини, з дозволу безпосереднього керівника,
оскільки ненадання часу на обідню перерву у зв»язку  із чеканням на приїзд інших працівників є
також порушенням трудових прав.

Відповідачем на
підтвердження своїх заперечень до суду також надано акти про відмову  позивача писати пояснення щодо відсутності на
роботі:

-     акт від
12.10.2006 року, складений в м.Дніпропетровськ, відповідно до якого обліковець
ОСОБА_1 пояснювальну про відсутність на робочому місці 12.10.2006 року з 14-00
год. до 15-30 год.писати відмовилась на а.с. 11, том 2;

-           акт від 13.10.2006 року, складений в
с.Миколаївка, відповідно до якого обліковець ОСОБА_1 пояснювальну про
відсутність на робочому місці 12.10.2006 року з 14-00 год. до 15-30год.писати
відмовилась(а.с.186 том 2);

акти про відмову позивача від підпису про оголошення їй
наказу про застосування дисциплінарного стягнення:

-      акт від
18.10.2006 року, складений в м.Дніпропетровськ, відповідно до якого наказ №
258К від 18.10.200_ р. про оголошення догани прочитано в присутності всіх
членів комісії обліковцю Петрово-6 ОСОБА_1 Від підпису відмовилась (а.с.12 том
2);

- акт від 18.10.2006 року, складений в с.Миколаївка,
відповідно до якого наказ № 258К від 18.10.2006 р. про оголошення догани
прочитано в присутності всіх членів комісії обліковцю Петрово-6 ОСОБА_1 Від
підпису відмовилась (а.с.185 том 2).

Суд оцінює
критично акти про відмову позивача надати письмові пояснення щодо відсутності
на робочому місці з наступних підстав:
так, акт на а.с.11, том 2 складений в м.Дніпропетровськ 12.10.2006 року,
тоді як акт, аналогічний за змістом, на а.с. 186 том 2 складений 13.10.2006
року в с.Миколаївка, наданий до суду після перегляду справи в апеляційному
порядку, під час першого розгляду справи свідок ОСОБА_5. пояснював, що
18.10.2006 року він зустрів ОСОБА_1 і пропонував надати їй пояснення, однак
вона відмовилась (пояснення свідка ОСОБА_5. в протоколі судового засідання на
а.с.76-77, том 2 оголошено в судовому засіданні), тоді як під час другого
розгляду справи свідки ОСОБА_5. та ОСОБА_7. пояснили, що складали акт в
с.Миколаївка 13.10.2006 року в присутності ОСОБА_1 та ОСОБА_4. в  робочому кабінеті. Суд критично оцінює
показання свідків ОСОБА_5. та ОСОБА_7. щодо складення акту 13.10.2006 року в
с.Миколаївка про відмову ОСОБА_1 надати письмове пояснення, оскільки зауважень
щодо протоколу судового засідання (а.с.76-77, том 2) в частині показань свідка
ОСОБА_5. до суду не надходило, повторні показання свідка ОСОБА_5. не
відповідають його  попереднім показанням,
в яких відсутні пояснення щодо складання акту про відмову позивача надати
письмові пояснення в с.Миколаївка 13.10.2006 року, зміст актів не відповідає
один одному , показанням свідка
ОСОБА_4., який пояснив, що 13.10.2006 року в с.Миколаївка свідки
ОСОБА_5. та ОСОБА_7. не приїжджали, він їх не бачив, і не відповідають
поясненням позивача, яка пояснила, що ні 12.10.2006 року, ні 13.10.2006 року
ніхто надати письмові пояснення їй не пропонував.

Суд критично
оцінює акт від 18.10.2006 року, складений в м.Дніпропетровськ, про ознайомлення
позивача із наказом про застосування дисциплінарного стягнення (а.с. 12 том 2);
та акт від 18.10.2006 року, складений в с.Миколаївка, (а.с.185,том 2)
аналогічного змісту, оскільки зазначені акти суперечать один одному, свідок
ОСОБА_5.  в судовому засіданні пояснив,
що знайомили позивача із наказом в с.Миколаївка, тоді як у показаннях під час
першого розгляду справи про зазначені обставини свідок не повідомляв, а акт,
складений в с.Миколаївка,  наданий до
суду після   розгляду справи в
апеляційному порядку, не відповідає тому, що був наданий під час розгляду
справи вперше (а.с. 12 том 2). Позивач в судовому засіданні пояснила, що її з
наказом про застосування дисциплінарного стягнення не знайомили. Представник
відповідача Портянко Г.А. до подання актів, складених в с.Миколаївка, пояснював
в судовому засіданні, що акти складались в м.Дніпропетровськ, так як там
знаходиться офіс, а в с.Миколаївка, крім ОСОБА_1 і ОСОБА_4. нікого більше не
було.

Крім того,
згідно пояснень позивача вона під час складання актів у м.Дніпропетровськ  та с.Миколаївка не була присутня.

Таким чином, в
порушення ст.149 КЗпП відповідачем у
позивача не взято письмових пояснень
до застосування стягнення щодо причини порушення та не оголошено під
розписку про застосування стягнення.

У зв»язку із
зазначеним, відповідачем не враховано при накладенні дисциплінарного стягнення
ступінь тяжкості вчиненого проступку, ту обставину, що позивачем не заподіяно
прямої дійсної шкоди, обставини, за яких вчинено проступок і попередню роботу
позивача, те, що позивач була відсутня на робочому місці з поважної причини,  виконавчий директор самостійно несе
відповідальність за прийняте ним рішення відповідно до розділу 3 Посадової
інструкції,  а також порушено порядок
застосування  дисциплінарного стягнення,
тому наказ про оголошення догани ОСОБА_1
№258 К від 18 жовтня 2006 року (а.с.4,том 2), слід визнати незаконним.

Відповідно до ст.233 КЗпП України працівник
може  звернутись із заявою про вирішення
трудового спору безпосередньо до районного суду в тримісячний строк з дня, коли
він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права,  а у справах про звільнення - в місячний строк
з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової
книжки.  Згідно зі ст.234 КЗпП України у
разі пропуску строку з поважних причин, суд може поновити ці строки.

Позивач просить
поновити пропущений строк звернення до суду із позовною заявою до ТОВ
«Петрово+» про визнання незаконним наказу про накладення дисциплінарного
стягнення у зв»язку з тим, що вона його пропустила з поважних причин - зі
змістом наказу ознайомилась  лише 05.12.2006
року, коли його надав відповідач на запит суду. Про те, що існує наказ №258 К
від 18.10.2006 року про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності
вона дізналась 01.11.2006 року, коли її ознайомили із наказом №268 К від
26.10.2006 року про звільнення. Позивач
в уточненій позовній заяві від 01.02.2007 року у справі про поновлення
на роботі ставила перед судом питання про оскарження накладеного
дисциплінарного стягнення, однак ухвалою суду позовна заява не прийнята і
рекомендовано звернутись до суду з позовною заявою про визнання незаконним
наказу про накладення на неї дисциплінарного стягнення .

Враховуючи те,
що позивачем під час розгляду справи про поновлення на роботі вживались заходи
для оскарження в судовому порядку наказу про накладення дисциплінарного
стягнення, так як позивачем 01.02.2007 року при розгляді цієї ж справи були
уточнені позовні вимоги, право на що передбачене ч.2 ст.31 ЦПК України, однак
ухвалою Софіївського районного суду від 15.02.2007 року (а.с.83-85, том 1)
клопотання позивача про долучення уточненої позовної заяви щодо оскарження
наказу від 18.10.2006 року №258 К про застосування дисциплінарного стягнення
відхилено, а провадження у справі про поновлення на роботі зупинено до розгляду
справи про оскарження застосування дисциплінарного стягнення, але в ухвалі
апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2007 року
(а.с.123-125, том 2) зазначено, що суд безпідставно роз»єднав позовні вимоги
ОСОБА_1 та прийняв передчасне рішення по справі (про оскарження наказу про
накладення дисциплінарного стягнення), чим вирішив наперед рішення суду за її
позовом про поновлення на роботі, тому
суд вважає за доцільне поновити позивачу строк на звернення до суду.

Позивач
звільнена з посади на підставі п.3  ст.40
КЗпП  26 жовтня 2006 року, що підтверджує
відповідний запис у трудовій книжці та наказ про звільнення (а.с.6,  8 , том 1). Згідно наказу  №268 К від 26 жовтня 2006 року  «Про звільнення» : 26 жовтня 2006 року при
проведенні правильності оформлення табеля обліку робочого часу за жовтень 2006
року Петрово -6 виявлено ряд невідповідностей з поданими документами:

-18.10.2006 року
слюсарі-ремонтники ОСОБА_12. та ОСОБА_13. були на робочому місці в нетверезому
стані і були відсторонені від роботи, в табелі проставлено 8 годин робочого
часу;

-04.10.2006 року
водії автотранспортних засобів (ОСОБА_14., ОСОБА_15, ОСОБА_16., ОСОБА_17.,
ОСОБА_18., ОСОБА_19.) були відсутні на робочому місці, про що складені акти і
наказ про винесення догани (наказ №245/1К від 05.10.2006 року), в табелі
проставлено 7 год. робочого часу. Раніше до ОСОБА_1 застосовувалась догана за
порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку та недобросовісне відношення
до виконання своїх посадових обов»язків (наказ №258 К від 18.10.2006 року).
Допущені порушення стали  можливими
внаслідок  недобросовісного  відношення
до  виконання обов»язків,
передбачених посадовою інструкцією та Правилами
внутрішнього трудового розпорядку з боку обліковця Петрово-6 ОСОБА_1

Позивач в
судовому засіданні пояснила, що про вказані факти відсутності працівників на
робочих місцях їй не було відомо, ніхто із керівників підрозділів її не
повідомляв, що працівники відсутні на робочому місці, коли в м.Дніпропетровськ
працівники бухгалтерії  пропонували
внести виправлення до табелю обліку робочого часу, наказу та актів про
відсутність водіїв на робочому місці ніхто їй не пред»являв, табель підписував
керівник,  тому без відома
безпосереднього керівника позивач не могла внести зміни.

В судовому
засіданні свідки ОСОБА_4., ОСОБА_20, ОСОБА_17., ОСОБА_14. підтвердили, що
водіїв охорона ТОВ «Петрово+» не допускала до робочого місця. Відповідачем
надано наказ №245/1 К від 05.10.2006 року
про оголошення догани ОСОБА_14., ОСОБА_16., ОСОБА_21, ОСОБА_17., ОСОБА_18.,
ОСОБА_19. в тексті наказу підстава- пояснення водіїв, тоді як відповідачем
надано до суду пояснення водіїв ОСОБА_14. (а.с.209, том 2) та ОСОБА_17.,
(а.с.207, том 2), датовані 06.10.2006 року, тобто після накладення стягнення, в
порушення ст. 149 КЗпП . В судовому засіданні свідки ОСОБА_17., ОСОБА_14.,  пояснили, що не знали про те, що їх було
притягнуто до дисциплінарної відповідальності. ОСОБА_4. також заперечував проти
того, що його підлеглі були відсутні на робочих місцях.

Представниками
відповідача надано два акти за 26.10.2006 року на а.с.59, том 3 та на на
а.с.30,том 1  про відмову позивача
переписати табель обліку робочого часу за жовтень 2006 року. В наданих актах
відсутнє посилання на те, що позивачу пропонувалось надати письмове пояснення
щодо причин відмови  переписати табель.
Доказів про те, що у ОСОБА_1 відбиралось письмове пояснення до застосування
дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, суду сторонами не надано, тому
є порушення ст.149 КЗпП, яке полягає в тому, що
згідно матеріалів справи пояснення позивач написала лише 01.11.2006 року
(а.с.28 , том1), доповідна записка  про
відмову ОСОБА_1 переписати табель обліку робочого часу  складена 26.10.2006 року інспектором відділу
кадрів ОСОБА_22. (а.с.29, том 1), того ж дня 26.10.2006 року без письмового
пояснення позивача видано наказ про звільнення (а.с.28,том1), чим порушено
порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Крім того,
представниками відповідача надано повідомлення, що направлялось позивачу
ОСОБА_1 про звільнення її за скороченням штату, яке здано на пошту 30.10.2006
року, що підтверджує квитанція про оплату поштового повідомлення, тобто після
її звільнення з підстави систематичного невиконання без поважних причин
обов»язків (а.с.41. том 3), що  також є
підставою критично оцінювати надані представниками відповідача акти від
26.10.2006 року.

Згідно п.22  Постанови Пленуму ВСУ від 6 листопада 1992
року №4 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у  справах про поновлення на роботі осіб,
звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з»ясовувати, в
чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло
воно бути підставою для розірвання трудового договору, чи додержані власником
або уповноваженим  ним органом  передбачені статтями 147-1, 148,149 КЗпП
правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не
закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей
проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь
тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено
проступок, і попередня робота працівника.

Таким чином,
звільнення позивача відповідно до наказу №268 К від 26 жовтня 2006 року  «Про звільнення»  проведено з порушенням вимог закону, а саме:
п.3 ст.40 КЗпП, оскільки судом не встановлено систематичне невиконання
працівником без поважних причин обов»язків, покладених на нього трудовим
договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, так як застосування
до позивача  заходів дисциплінарного
стягнення  - догани слід визнати незаконним,
крім того порушено порядок накладення дисциплінарних стягнень, передбачений
ст.149 КЗпП, під час звільнення позивача - 26.10.2006 року. Тому наявні
підстави для поновлення позивача ОСОБА_1 на посаді  обліковця ТОВ «Петрово+».

Представники
відповідача посилались на відсутність норм матеріального права у позовній заяві
та вимоги щодо визнання наказу про звільнення незаконним, що є перешкодою для
вирішення питання щодо поновлення на роботі. Суд не погоджується із зазначеною
позицією представників відповідача із наступних підстав. Посилання в позові на
норми матеріального права  відповідно до
ст.119 ЦПК України, яка встановлює вимоги до змісту позовної заяви, не
передбачено. Вимоги щодо оскарження наказу про звільнення  позивачем не заявлялись, однак це не є
підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки при встановленні в
судовому засіданні факту невідповідності наказу про звільнення вимогам закону,
звільнений працівник підлягає поновленню на роботі.

Відповідно до
довідки на а.с.38, том 1 первинна
профспілкова організація  в ТОВ
«Петрово+» відсутня.

Відповідно до
довідки на а.с.42, том 3, вакансія на посаді обліковця відсутня, однак суд
приходить до висновку, що ця обставина не є перешкодою для поновлення позивача,
якого незаконно звільнили із займаної посади.

Відповідно до  ч.2 ст.235 Кодексу законів про працю України
при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий
спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання
нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про
поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника,
орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього
заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Обчислення середньої заробітної
плати у випадку вимушеного прогулу проводиться згідно з Порядком обчислення
середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів  України від 08.02.1995 року №100 із
наступними змінами і доповненнями. Відповідно до п.2 зазначеного Порядку у
випадку вимушеного прогулу середньомісячна заробітна плата обчислюється
виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з
якою пов»язана відповідна виплата.

Як встановлено судом, час вимушеного
прогулу складає з 27 жовтня
2006 року, тобто коли звільнено позивача з посади,  по 04 червня 2008 року - дату  винесення рішення суду про поновленння на
посаді та  складає 402 робочих дні.  Кількість фактично відпрацьованих робочих
днів позивачем за два повних місяці до звільнення становить  44
дні (23  робочих дні у серпні 2006 року + 21 робочих дні у вересні 2006 року), що підтверджується довідкою
на а.с.39, том 1.

Згідно з п.3
Порядку  обчислення середньої
заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів  України від 08.02.1995 року №100 із
наступними змінами і доповненнями « усі виплати включаються в розрахунок
середньої заробітної плати у тому розмірі, у якому вони нараховані, без виключення
сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо ...» Згідно з п.8
зазначеного Порядку « нарахування виплат , що обчислюються із середньої
заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення
середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у
випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути
оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна)  заробітна плата визначається діленням
заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі
(календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках,
передбачених чинним законодавством,- на число календарних днів за цей період».

У зв»язку із зазначеним суд приймає
до уваги довідку на а.с. 39, том1,
відповідно до якої  у серпні 2006
року позивачу нараховано 641грн.84коп., у вересні 2006
року нараховано   596
грн.            Середньоденний
заробіток становить (641,84 + 596)
/ 44 дні =   28,13
грн./день.

Сума середньої заробітної плати за
вимушений прогул становить   28,13  х 402 (кількість робочих днів з дня
звільнення до дати винесення рішення відповідно до встановлених норм на а.с.
231-233, том 2 )=  11308  грн. 26 коп.

Відповідно
до довідки Софіївського районного центру зайнятості позивач на обліку не
перебуває, допомогу не отримує (том 2, а.с.230).

Тому  сума заробітної плати за вимушений прогул в
повному обсязі має бути стягнута з відповідача. Зазначену суму просила в
судовому засіданні стягнути позивач, оскільки
в п.4 позовних вимог на а.с.54,том 3, допущено арифметичну помилку, тоді
як згідно змісту позовної вимоги позивач просила стягувати середній заробіток
по день постановлення рішення.

Відповідно
до ст.237-1 КЗпП відшкодування власником або уповноваженим ним органом  моральної шкоди працівнику проводиться у
разі, якщо  порушення його законних прав
призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і
вимагають від нього  додаткових зусиль
для організації свого життя.

Представником
відповідача подана заява про застосування щодо вимоги про стягнення моральної
шкоди  строку позовної давності.

Суд
приходить до висновку, що необхідно відмовити з підстав пропуску строку
позовної давності у вимозі про стягнення моральної шкоди на підставі ст.234
КЗпП України, оскільки  позивачу хоч і
заподіяно незаконним звільненням моральні страждання, однак для поновлення
строку позовної давності, який складає три місяці згідно ст.233 КЗпП України,
відсутні поважні причини та підстави. Позивач посилається на обставини, що мали
місце під час слухання справи, однак в межах тримісячного строку із вимогою про
відшкодування моральної шкоди не звернулась, а обставини, що мали місце за
межами строку, встановленого для звернення до суду із вимогою про відшкодування
моральної шкоди,  не є поважними причинами
його пропуску.

Відповідно
до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення,
звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача у дохід  держави пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

Позивачка відповідно до п.1 ст.4
Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» звільнена від сплати
державного мита, що є судовим збором, а тому з відповідача в дохід держави
підлягає стягненню 113,08 грн. + 8,5  грн.=
121,58грн. судового збору.

За змістом
ст.81 ЦПК України не підлягають оплаті при зверненні до суду і покладаються на
сторони після розгляду справи судом витрати на інформаційно-технічне
забезпечення у справах про поновлення на роботі .

За таких
обставин з відповідача підлягають стягненню в дохід держави витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 7 грн.50 коп.

На пiдставi викладеного та керуючись ст.ст.10,
11, 60, 73,  88, 212-215, п.п.2, 4 ч.1
ст.367 ЦПК України, суд-

вирiшив:

Позовнi
вимоги  ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Петрово+",
третя особа - ОСОБА_3, про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу, скасування наказу про накладення
дисциплінарного стягнення та  відшкодування моральної шкоди задовольнити
частково.

Поновити строк звернення до суду із
позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Петрово+" про визнання незаконним наказу №258К від
18.10.2006 року про накладення дисциплінарного стягнення .

Визнати
незаконним та скасувати наказ від 18.10.2006 року №258 К, виданий  Товариством з обмеженою відповідальністю
"Петрово+", про накладення на позивача ОСОБА_1 дисциплінарного
стягнення у вигляді догани.

Поновити ОСОБА_1
на посаді обліковця Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрово+" з  27 жовтня 2006 року.

Стягнути
з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Петрово+" на користь ОСОБА_1  11308 (Одиннадцять тисяч триста вісім) гривень 26  копійок (сума зазначена без вирахування
відповідних податків та зборів) середньої заробітної плати за час вимушеного
прогулу.

У задоволенні
позовної вимоги щодо стягнення моральної шкоди з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Петрово+" на
користь ОСОБА_1, спричиненої незаконним звільненням, відмовити у зв»язку із
пропуском строку  позовної давності.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Петрово+" на користь держави судовий збір в
сумі 121 (Сто двадцять одна) гривня 58 копійок, витрати на інформаційно-
технічне забезпечення розгляду справи в сумі 7грн.50коп.

Рішення в частині поновлення на роботі та
стягнення  заробітку в межах суми платежу
за один місяць підлягає
негайному
виконанню.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом десяти
днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про
апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через Софіївський районний суд.

Суддя:                                                                                             О.Є.Джерелейко