Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:
суддів:             Костенка А.В.,                  Мазурка В.А.,
Лященко Н.П.,                Перепічая В.С.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом  товариства з обмеженою відповідальністю ТПК
«Буковина» (далі - ТОВ ТПК «Буковина») до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3про
виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3на рішення
Авдіївського міського суду Донецької області від 28 листопада 2007 року та
ухвалу апеляційного суду Донецької області від 28 березня 2008 року,
У липні 2007 року ТОВ
ТПК «Буковина» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
виселення з гуртожитку з наданням іншого жилого приміщення, посилаючись на те,
що відповідачі проживають у кАДРЕСА_1, власником якого є товариство. У зв'язку
з необхідністю проведення капітального ремонту гуртожитку, де проживають
відповідачі, їм запропоновано переселитись в інший гуртожиток по вАДРЕСА_2,
який належить позивачу. Але в добровільному порядку відповідачі переселитися
Рішенням Авдіївського міського суду
Донецької області від 28 листопада 2007 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області від 28березня 2008 року, позов задоволено.
Виселено ОСОБА_1,ОСОБА_2, ОСОБА_3 з гуртожитку по АДРЕСА_1 Надано ОСОБА_1.,
ОСОБА_2, ОСОБА_3жилу площу у кімнатах № 129-130 гуртожитку по АДРЕСА_2

У касаційній скарзі ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 ставиться питання про скасування судових рішень з підстав
неправильного застосування судами норм матеріального та процесуального права,
ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним  і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно
відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про
встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності
та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився і
апеляційний суд, виходив з того, що відповідно до рішення Авдіївської міської
ради від 24 листопада 1999 року спірне жиле приміщення є гуртожитком, який
знаходиться в аварійному стані  та
потребує капітального ремонту, подальше проживання в ньому мешканців є
неможливим, тому їх переселення в інше жиле приміщення є необхідним. Позивачем
запропоновано відповідачам переселитися в кімнати № 129 - 130 по АДРЕСА_2, які
відремонтовано і які відповідають санітарно-технічним нормам для проживання.

Проте з такими висновками судів погодитись не можна з таких підстав.

Відповідно до ст.ст. 7, 23 Примірного положення про гуртожитки,
затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 року № 208,
заселення гуртожитків провадиться після створення в них необхідних
житлово-побутових умов для проживання й одержання дозволу
санітарно-епідеміологічної станції. При проведенні капітального ремонту
гуртожитку, коли ремонт не може бути проведений без виселення мешканців,
громадянам на час ремонту адміністрацією підприємства, установи, організації
надається жила площа в тому ж або іншому гуртожитку чи інше жиле приміщення.
Після закінчення капітального ремонту зазначеним особам  надається жила площа, яку вони займали раніше.

Отже, суд першої інстанції мав з'ясувати, чим підтверджується необхідність
проведення капітального ремонту з виселенням мешканців гуртожитку, чи є реальна
можливість власника гуртожитку приступити до ремонту, а також не з'ясував
протягом якого часу можна виконати ремонтні роботи, чи може бути надана
відповідачам після проведення ремонту жила площа, яку вони займали раніше.

У справі відсутні висновки уповноважених органів, які підтверджують
санітарно-технічний стан жилої площі, яка надається відповідачам в іншому
гуртожитку.

Тому висновок суду про придатність кімнат № 129-130 у гуртожитку по
АДРЕСА_2 для проживання відповідачів є необґрунтованим.

Суд апеляційної інстанції на наведене уваги не звернув, не перевірив доводи
апеляційної скарги, в ухвалі не зазначив конкретні обставини і факти, що
спростовують такі доводи, залишив рішення міського суду без змін.

За таких обставин, ухвалені у справі судові рішення вважати обґрунтованими
немає підстав. Такі рішення підлягають скасуванню з направленням  справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу  ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3задовольнити частково.

Рішення Авдіївського міського суду Донецької області від 28 листопада  2007 року та ухвалу апеляційного суду
Донецької області від 28 березня 2008 року скасувати, а справу передати на  новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

А.В. Костенко  Н.П. Лященко  В.А. Мазурок  В.С. Перепічай