№
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р
А Ї Н И

16 січня 2008 року  Іллічівський райсуд м. Маріуполя Донецької
області під головуванням судді Топчій Т.В. при секретарі Дорош Н.В.,   розглянувши
у  відкритому судовому засіданні у
м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Маріупольської
міської ради та ОСОБА_1  про визнання
факту проживання однією сімєю,  визнання
права власності на самочинно зведене нерухоме майно та визнання права власності
на Ѕ частку домоволодіння, -

В С Т А Н О В И В:

У липні
2007 року позивачка - ОСОБА_1
звернулася  до суду з позовом до
ОСОБА_2 про  встановлення факту шлюбних
відносин та встановлення права власності на Ѕ частку домоволодіння АДРЕСА_1

У
судовому засіданні ОСОБА_1. доповнила свої позовні вимоги та пояснила, що, з
травня 1990 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2. без
реєстрації шлюбу. Фактично ОСОБА_2. до 14.08.01 року перебував у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1. Спочатку вона проживала  разом з відповідачем - ОСОБА_2. у
кв.АДРЕСА_2, а 30 січня  1991 року за
спільні кошти купили будинок АДРЕСА_1, спільно заробляли  кошти
для купівлі будинку, займалися торгівлею, вели спільне господарство,
мали спільний сімейний бюджет, спільно відпочавали. Під час спільного
проживання однією сім»єю відповідач
отримав дозвіл на будівництво нового житлового будинку, вони за рахунок
спільних коштів та трудових зусиль побудували новий двохповерховий будинок, навес,
сарай-майстерню, гараж. Новий будинок та придомові споруди під час їх спільного
проживання відповаідач у експлуатацію не здав, тому будинок та придомові
споруди на час розгляду справи вважається самочинно зведеним. Через те, що
відповідач почав зловживати  спиртними
напоями, проявляв до неї агресію у побуті, у лютому 2007 року вона змушена
була  піти  з будинку. Просила встановити факт проживання
у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2. з травня 1990 року, також заявила
позовні вимоги до Маріупольської міської ради та ОСОБА_1. про визнання за нею
права власності на Ѕ самочинно зведеного домоволодіння - житлового будинку літ
Б-2, невесу літ В-1, сараю-майстерні літ Г-1, гаражу літ Д-1 розташованих за
адресою лу. АДРЕСА_1.

У
судовому засіданні відповідач - ОСОБА_2. позовні вимоги ОСОБА_1. про визнання  фактичних шлюбних відносин та визнання права
власності на Ѕ частку домоволодіння не
визнав та пояснив, що фактично у шлюбних відносинах з ОСОБА_1. він не
перебував, іноді вони зустрічалися, ОСОБА_1. допомогала йому вести
господарство. Він придбав будинок АДРЕСА_1 30.01.91 року за власні кошти на
своє ім»я, які він отримав від продажу гаражу та позичив у брата та  матері. Фактично до 14.08.01 року  він перебував у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_1.  12.02.92 року він отримав
дозвіл Іллічівської райадміністрації  на
будівництво нового будинку за вказаною адресою. Фактично він за власні кошти
збудував  новий двохповерховий будинок,
навес, сарай-майстерню, гараж, у будівництві йому допомогав його брат.
Домоволодіння він у  встановленому
порядку у експлуатацію не здав.У судовому
засіданні не заперечував  проти
встановлення фактичних шлюбних відносин з позивачкою з 1990 року та визнання за
ОСОБА_1 права власності на Ѕ частку самочинно зведеного домоволодіння АДРЕСА_1

Відповідачка ОСОБА_1у судовому
засіданні позовні вимоги ОСОБА_1. не визнала та
пояснила, що з 1990 року вона фактично не проживала разом з ОСОБА_2.,
який проживав окремо у будинку АДРЕСА_1, вона розірвала шлюб з ОСОБА_2.
14.08.01 р., вважає, що новий будинок  та
придомові споруди були побудовані ОСОБА_2. за його власні кошти та власними
трудовими зусиллями, вона вважає, що її частки у праві власності на спірний
будинок нема.

Представник Маріупольської міської ради у
судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1. про визнання права власності на Ѕ
частку самочинно зведеного нерухомого майна визнала  та не заперечувала проти задоволення
позовніих вимог.

Свідок ОСОБА_3  у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1. та
ОСОБА_2. мешкали разом спільно однією сім»єю у фактичних шлюбних
відносинах  з 1990 року. Вони спільно
працювали, займалися торгівлею, мали спільний сімейний бюджет,   будували
новий   будинок.   Аналогічні
пояснення   були   дані
свідком -

ОСОБА_4

Аналогічні пояснення  у судовому засіданні були дані свідком -
ОСОБА_5

Допитана у судовому засіданні свідок -
ОСОБА_6. у судовому засіданні пояснила , що
підтримувала дружні стосунки зі сторонами з 2001 року, ОСОБА_1. та
ОСОБА_2. проживали спільно однією сім»єю у будинкуАДРЕСА_1, вони спільно у період
2002-2004 років відпочивали у Криму, будували столярні  майстерні,
ОСОБА_1. вела господарство у будинку, вони спільно працювали, заробляли
кошти, спільно  їх  витрачали на потреби сім»ї.

Свідок -ОСОБА_7 у судовому засіданні
пояснив, що під час будівництва нового будинку АДРЕСА_1, ОСОБА_1. та ОСОБА_2.
проживали спільно, ОСОБА_1. доглядала за городом, іноді уходила до матері.

Свідок - ОСОБА_8. у судовому засіданні
пояснив, що його брат ОСОБА_2. проживав разом з ОСОБА_1 періодично з 1990 року,
ОСОБА_1. у будівництві будинку участі не приймала, будинок  був побудований ОСОБА_2. за рахунок власних
коштів, він допомогав брату у будівництві будинку.

Суд, вислухавши сторони, свідка,  дослідивши матеріали справи, вважає, що
позовні вимоги  ОСОБА_1. підлягають
задоволенню за наступними підставами.

У судовому засіданні встановлено, що  сторони ОСОБА_1. та ОСОБА_2. фактично
перебували у шлюбних відносинах з травня 1990 року, працювали, мали спільний
сімейний бюджет, спільно відпочивали,  що
підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_5., ОСОБА_6.,
ОСОБА_7. та не заперечується відповідачкою ОСОБА_1. Враховуючи наведене, суд
вважає, що слід встановити факт перебування сторін - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у
шлюбних відносинах з 1990 року.

Виходячи з вимог ст 74 СК України якщо
жінка та чоловік проживають однією сім»єю але не перебувають у шлюбі між собою
, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної
сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.
На  майно, що є об»єктом права спільної
сумісної влсності жінки та чоловіка які не перебувають у шлюбі між собою,
поширюються положення СК України регламентуючих право спільної сумісної
власності подружжя.

Оскільки
між сторонами не було письмового договору, яким би було визначено право
власності на спірне домоволодіння за однією зі сторін, суд вважає, що
домоволодінняАДРЕСА_1повинно належити сторонам на праві спільної сумісної
власності.

Відповідно
до вимог ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної
сумісної власності  подружжя, частки
дружини та чоловіка є рівними.

Виходячи
з письмових матеріалів справи, будинок АДРЕСА_1 належить на праві власності
ОСОБА_2. на підставі договору
купівлі-продажу від 30.01.91 року.
12.02.92 року ОСОБА_2.  отримав
дозвіл Іллічівської райадміністрації  на
будівництво нового будинку за вказаною адресою, на земельній ділянці відведеної
в установленому порядку рішенням Іллічівської райадмінстрації. Протягом
1992-1995 років на земельній дялянці сторонами були збудовані  житловий
будинок літ Б-2, невес літ В-1, сарай-майстерня літ Г-1, гаражу літ Д-1
розташованих за адресою вул. АДРЕСА_1, проте зазначені споруди не були здані в
експлуатацію в установленому законом порядку та виходячи з довідки БТІ м.
Маріуполя  є самочинно  збудованими. Відповідно з висновком
будівничо-технчного спеціаліста самочинно збудовані споруди відповідають
будівничо-технічним нормам при їх будівництві не порущені санітарно-гігієнічні
вимоги та умови пожежної безпеки.

Відповідно до ст 376 ЦК України право
власності на самочинно зведене нерухоме майно може бути за рішенням суду
визнано за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці,
яка була йому відведена для цієї мети та надана в установленому порядку під
побудоване нерухоме майно.

Керуючись вимогами ст. 376 ЦК України та ст.
70 СК України, позовні вимоги ОСОБА_1. про визнання за нею права власності на Ѕ
частку домоволодіння АДРЕСА_1 до складу якого входять    житловий  будинок літ Б-2, невес літ В-1,
сарай-майстерня літ Г-1, гараж літ Д-1 підлягають задоволенню.

Оскільки
за заявою позивачки оплата судових витрат по справі частково була відстрочена
до прийняття судового рішення на підставі ст 82 ЦПК України, з позивачки на
користь держави слід стягнути недоплачений судовий збір в сумі 594,24 грн,
виходячи з вартості Ѕ частки спірного будинку.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213, 215   ЦПК України, ст. 376 ЦК України, ст 70,74 СК
України суд,  -

В И Р І Ш И В:

Позовні
вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Маріупольської міської ради та ОСОБА_1  про визнання факту проживання однією
сім»єю,  визнання права власності на
самочинно зведене нерухоме майно та визнання права власності на Ѕ частку
домоволодіння - задовольнити.

Встановити
факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім»єю та перебування у фактичних
шлюбних відносинах.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку самочинно зведених житлового будинку літ
Б-2, навесу літ В-1, сараю-майстерні літ Г-1, гаражу літ Д-1 за адресою вул.
АДРЕСА_1

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 594,24 грн

На рішення може бути подана
апеляція до Апеляційного суд Донецької області через Іллічівський районний суд
м. Маріуполя. Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано потягом
десяти  днів з дня проголошення рішення,
а апеляційна скарга повинна бути подана протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання  заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: