У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 жовтня 2008 року                                                            м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Луспеника Д.Д., Балюка М.І., Барсукової В.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору довічного утримання
недійсним та визнання права власності на частину будинку з надвірними
спорудами,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Черкаської
області від 8 травня 2008 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2007 року ОСОБА_1 звернулась в інтересах ОСОБА_2
до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_2 є інвалідом першої
групи, який потребує сторонньої допомоги. З метою забезпечення такої допомоги
30.11.1993 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір дарування належної
на праві власності ОСОБА_2 1/4 частки будинку АДРЕСА_1. В заяві зазначала, що
відповідачка тривалий час сумлінно виконувала свої обов”язки по догляду за
хворим, але з часом почала відмовлятися від взятих на себе обов'язків. У
зв'язку з наведеним просила визнати договір дарування договором довічного
утримання і останній розірвати, а все майно, що за договором перейшло у
власність ОСОБА_3, повернути ОСОБА_2

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської
області від 4 липня 2007 року позов задоволено.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 8 травня
2008 року віщезгадане рішення місцевого суду скасовано, а справу направлено на
новий розгляд до суду першої інстанції.

У касаційній скарзіОСОБА_4 просить рішення апеляційного
суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального й
процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права.

Згідно зі ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не
може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що
оскаржувана  ухвала суду постановлена з
дотриманням норм матеріального та процесуального права, а наведені в скарзі
доводи цих висновків суду не спростовують.

Скасовуючи рішення
суду першої інстанції з направленням справи на новий розгляд, апеляційний суд
вірно виходив з того, що рішенням місцевого суду вирішено питання про права та
обов'язки ОСОБА_5, який не був притягнутий до участі в справі.

Відсутні й передбачені ст.338 ЦПК України підстави для
обов”язкового скасування судового рішення.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст.332, 336, 337 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 8 травня
2008 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                 Д.Д. Луспеник

М.І.
Балюк

В.М.Барсукова