№ 2-522/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2008 року

Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого-судді:

РИМЛЯНСЬКОЇ Г.О.

при секретарі:

СІМАК О.І.

з участю позивача
ОСОБА_1
.

представника позивача
ОСОБА_2
.

відповідача
ОСОБА_3
.

представника відповідача
ОСОБА_4

та третьої особи
ОСОБА_5
.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокиряни цивільну справу за позовом
ОСОБА_1
до
ОСОБА_3
та акціонерного товариства „
ІНФОРМАЦІЯ_2
”, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача
ОСОБА_5
про відшкодування матеріальної та моральної шкоди , заподіяних злочином та відшкодування шкоди, завданої каліцтвом,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1
. звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_3
. про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяних злочином та відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, зазначивши третьою особою без самостійних вимог на стороні відповідача
ОСОБА_5
.

Посилається на те, що 08.11.2006 р. о 17 год. 10 хв. третя особа, керуючи автобусом марки
ІНФОРМАЦІЯ_1
, д.н.
НОМЕР_1
, що належить приватному підприємцю - відповідачу по справі, повертаючи на автостанцію м.Новодністровськ, вчинив наїзд на нього, коли він рухався на своєму велосипеді в напрямку м.Новодністровськ. В результаті ДТП він став інвалідом 2 групи, з тривалим строком лікування, оскільки було пошкоджено ліву руку та ліву ногу.

В результаті вчинення злочину відносно нього
ОСОБА_5
., який керував джерелом підвищеної небезпеки, належним відповідачу, йому завдано матеріальну шкоду на суму 2400 грн.

Також йому заподіяна моральна шкода, яка полягає в перенесених болях, фізичних стражданнях, тривалості лікування та відірваності від сім*ї, прийманні додаткових зусиль для організації свого побуту та життя, негативних наслідках у виді больових відчуттів, каліцтві. Він її оцінює в сумі 10000 грн.

Крім того, в результаті отриманих тілесних ушкоджень його безтерміново визнано інвалідом 2 групи. З урахувнням розміру мінімальної заробітної плати за період з 08.11.2006 р. по 01.07.2008 р. підлягає відшкодуванню сума 8875,00 грн.

Просить стягнути з відповідача на його користь заподіяну злочином матеріальну шкоду в розмірі 2400 грн., моральну шкоду в розмірі 10000 грн., в порядку відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом – суму 8875 грн. одноразово з наступними щомісячними платежами в розмірі мінімальної заробітної плати на час платежу. Допустити негайне виконання рішення суду стягненням всієї суми боргу.

В судовому засіданні за згодою сторін в якості співвідповідача залучено до участі у справі акціонерне товариство „
ІНФОРМАЦІЯ_2
”.

Позивач та його представник в судовому засіданні уточнили позовні вимоги та просять суд стягнути з відповідача АТ „
ІНФОРМАЦІЯ_2
” в відшкодування шкоди, заподіяної здоров*ю позивача – суму 1480 грн., заподіяної його майну – 920 грн. та моральну шкоду – 2550 грн., з відповідача
ОСОБА_3
. моральну шкоду в сумі - 7450 грн. та в відшкодування шкоди, завданої каліцтвом за період з 08.11.2006 р. по 30.10.2008 р. суму 10994 грн. одноразово та по сумі мінімальної заробітної плати щомісячно та безстроково. Позов підтримали з підстав, наведених в ньому та доповнили, що витрати на додаткове харчування в період стаціонарного лікування в сумі 560 грн. з розрахунку 20 грн. на день просять стягнути з тих підстав, що загальновідомою обставиною є те, що за 3,11 грн., які передбачені для харчування хворого в лікарні на одну добу, неможливо прожити. Як до події, так і після неї він отримує пенсію за віком, хоч і став інвалідом П групи від травм, отриманих під час ДТП. На момент ДТП позивач не працював, бо був пенсіонером за віком, тому заробіток не втратив. Вважають, що шкода, завдана каліцтвом, підлягає відшкодуванню йому в будь-якому випадку, без врахування його непрацездатного віку та без визначення проценту втрати працездатності. Визнають, що відповідач
ОСОБА_3
виконав всі необхідні дії по своєчасному повідомленню страховика про страховий випадок.

Представник відповідача АТ „
ІНФОРМАЦІЯ_2
” в судове засідання не з*являвся неодноразово та про причини своєї неявки суд не повідомив, незважаючи на те, що кожен раз належним чином повідомлявся судом про день та час розгляду справи. За таких обставин, судом ухвалено розглянути справу без його присутності.

Згоди на постановлення заочного рішення позивач не дав.

Відповідач
ОСОБА_3
та його представник позов не визнали та пояснили, що з 2003 року відповідач є власником автобуса
ІНФОРМАЦІЯ_1
, д.н.
НОМЕР_1
і з того ж часу у нього працює на посаді водія
ОСОБА_5
. 10.12.2005 р. він уклав з
ІНФОРМАЦІЯ_2
” в особі її представника
ОСОБА_6
., в офісі, розташованому в приміщенні пожежної частини в м.Сокиряни договір страхування цивільної відповідальності перед третіми особами під час ДТП, строком до 09.12.2006 р. В договір включив і водія
ОСОБА_5
., відповідальність якого застрахована. 08.11.2006 р. відбулася ДТП, в результаті якої позивач отримав тілесні ушкодження. Через свою матір,
ОСОБА_7
., він невідкладно, в той же день повідомив про страховий випадок представника страхової компанії
ОСОБА_6
. і через нього почав оформлення всіх необхідних документів, які останній передав в Чернівецьку філію
ІНФОРМАЦІЯ_2
. Вважають, що сума 2550 грн. ( 5% від страхового ліміту), яка має бути стягнута з страхової компанії - це достатнє відшкодування заподіяної позивачу моральної шкоди. На їх думку, наведена позивачем сума матеріальної шкоди не доведена належними доказами, а доведена тільки її частина. Оскільки позивач до події був пенсіонером за віком, не працював та не мав заробітку, він його не втратив, тому позовні вимоги в цій частині в сумі 10994 грн. є необгрунтованими.

Третя особа
ОСОБА_5
. в судовому засіданні дав аналогічні пояснення.

В судовому засіданні свідок
ОСОБА_7
. пояснила, що вона є матір*ю відповідача та дружиною третьої особи. 08.11.2006 р. близько 18 години їй зателефонував начальник АТС м.Новодністровськ і повідомив, що її чоловік,
ОСОБА_5
., керуючи належним синові автобусом, вчинив ДТП. Про це вона зразу ж по телефону повідомила начальнику відділення
ІНФОРМАЦІЯ_2
в м.Сокиряни
ОСОБА_6
. на його домашній телефон
ІНФОРМАЦІЯ_3
. Він відповів, що погано себе почуває і не зможе виїхати на місце ДТП, попросив, щоб вона з чоловіком та сином вечором, або вранці приїхали до нього. О 9 годині ранку вони прийшли в його службовий кабінет, який знаходився на Ш поверсі пожежної частини в м.Сокиряни, де він сидів разом з
ОСОБА_8
., який працював в іншій організації. Вони розповіли йому про обставини ДТП і в їх присутності він зателефонував в Чернівецьку філії
ІНФОРМАЦІЯ_2
, звідки по факсу йому переслали перелік документів, які необхідно здати в страхову компанію, а трохи пізніше переслали бланк повідомлення про настання страховового випадку. Після обіду того ж дня вони заповнили бланк повідомлення, при цьому
ОСОБА_6
. зателефонував в Чернівецьку філію та уточнив, як правильно заповняти його, бо в його роботі це був перший страховий випадок. До вечора
ОСОБА_6
. передав по факсу заповнений бланк повідомлення в Чернівецьку філію, факс прийняв у нього працівник на ім*я „Василь Петрович”, який сказав, щоб вони скоріше подали всі необхідні документи, які вказані в переліку. Вона ходила до
ОСОБА_6
. безліч разів і вони разом збирали всі необхідні документи, в основному в райвідділі міліції. При цьому
ОСОБА_6
. від імені страхової компанії 04.12.2006 р. написав запит начальнику Сокирянського РВВС про витребування документів, які їй не надавали. До кінця грудня 2006 р. ними були здані в страхову компанію всі необхідні документи. Ще напочатку вона повідомила доньці позивача про наявність страхового полісу, але позов вони чомусь довго не пред*являли. Коли вони отримали копію даної позовної заяви, то звернулись в Чернівецьку філії страхової компанії, але там не змогли знайти здані ними документи.
ОСОБА_6
. сказав їм, що в суді підтвердить своєчасність повідомлення ними страхової компанії про страховий випадок, але під час розгляду справи судом помер.

З показань в судовому засіданні свідка
ОСОБА_9
встановлено, що вона працює лікарем Сокирянської ЦРЛ і 08.11.2006 р. в кінці робочого дня їй зателефонувала її пацієнтка
ОСОБА_7
., якій стало погано внаслідок стресу, отриманого внаслідок телефонного повідомлення про вчинення її чоловіком ДТП. В її присутності
ОСОБА_7
. зателефонувала представнику страхової компанії
ОСОБА_6
. і повідомила про подію. З їхньої розмови вона зрозуміла, що
ОСОБА_6
. за станом здоров*я не зміг негайно виїхати на місце ДТП і сказав, що на слідуючий день все вияснить. Подальші події їй не відомі, оскільки надавши
ОСОБА_7
. медичну допомогу, вона пішла.

З показань в судовому засіданні свідка
ОСОБА_8
. встановлено, що він працює інженером в ТОВ „
ІНФОРМАЦІЯ_4
” і його робоче місце знаходиться в приміщенні пожежної частини в м.Сокиряни. В одному з ним кабінеті було робоче місце начальника Сокирянського відділення Української пожежно-страхової компанії
ОСОБА_6
., з 2003 року і до смерті останнього 23.08.2008 р. Всіх людей, які до нього зверталися з приводу договорів страхування, він бачив. Також бачив, як якось восени до
ОСОБА_6
. в день ДТП, допущеної її чоловіком, прийшла дуже схвильована
ОСОБА_7
., а після цього вона до нього ще неодноразово приходила і приносила якісь документи. З приводу цих документів
ОСОБА_6
. телефонував в Чернівецьку філію страхової компанії. В зміст їхніх розмов він не вникав, бо вони його не цікавили.

Вислухавши сторони, їх представників, третю особу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив факти і відповідні їм правовідносини.

|правостосунки|.

08.11.2006 р. Судом втснаовлено, що третя особа по справі -
ОСОБА_5
. 08.11.2006 року, біля 17 години 10 хвилин, керуючи транспортним засобом – автобусом марки „
ІНФОРМАЦІЯ_1
” д.н.
НОМЕР_1
, рухаючись по асфальтовій дорозі з м.Сокиряни в напрямку м.Новодністровськ, при під’їзді до автостанції в м.Новодністровськ, знизив швидкість до 10 км./год., щоб виконати поворот ліворуч на територію автостанції, при цьому порушив п.10.4 Правил дорожнього руху України /далі ПДР України/ - не дав дорогу велосипедисту
ОСОБА_1
., що рухався в зустрічному напрямку та п.12.3 ПДР України – під час виникнення небезпеки для руху не вжив заходів для зупинки транспортного засобу, у зв’язку з чим відбулося зіткнення велосипедиста
ОСОБА_1
в передню праву бокову частину автобуса, який рухався у зустрічному напрямку, від чого
ОСОБА_1
впав на асфальтне покриття дороги, потрапивши велосипедом під колеса автобуса, колесо якого переїхало через ліву руку потерпілого
ОСОБА_1
, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді: закритого скалкового 2-х лодижечного перелому кісток лівої гомілки з підвивихом ступні назовні, відкритого вивиху основи 1,2,3 п’ясних кісток, головки 4-ї п’ясної кістки лівої китиці, забійної рваної рани лівої китиці, тобто середньої тяжкості тілесні ушкодження, що потягли за собою довготривалий розлад здоров`я, тобто вчинив злочин, передбачений ст. 286 ч.1 КК України.

Вироком Сокирянського районного суду від
ІНФОРМАЦІЯ_5
р.
ОСОБА_5
. визнано винним у вчиненні даного злочину та засуджено.

Згідно ст.23 Закону України „Про обов*язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” шкодою, заподіяною життю та здоров*ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі і моральна шкода), пов*язана: з лікуванням потерпілого; з тимчасовою втратою працездатності; із стійкою втратою працездатності потерпілим; із смертю потерпілого.

З результаті ДТП здоров*ю позивача
ОСОБА_1
. заподіяна матеріальна шкода, яку суд вважає доведеною належними та допустимими доказами у сумі: 180,42 грн. + 48,61 грн. + 235,25 = 464,28 грн. – на придбання за власний рахунок медикаментів під час перебування на стаціонарному лікуванні в Сокирянській ЦРЛ та Новодністровській дільничій лікарні; 134,83 грн. – вартість проїзду на автобусі до лікарні в м.Чернівці та в зворотному напрямку; 421,50 грн. – вартість лікування в обласній лікарні відновного лікування, 560,00 грн. – вартість додаткового харчування під час стаціонарного лікування, а всього в сумі 1480,61 грн. , тобто в розмірі заявленої суми
1480 грн.
Відповідач АТ „
ІНФОРМАЦІЯ_2
” не подав до суду жодних заперечень на позов в цій частині.

Також, заподіяна матеріальна шкода майну позивача, яку суд вважає доведеною в сумі: 300 грн. – вартість пошкодженого велосипеда та 220 грн. – вартість пошкодженого одягу, тобто в сумі 520 грн.

Суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди, завданої знищенням вина, як в частині його кількості, так і в частині його вартості – 400 грн., не знайшли свого підтвердження, тому в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Згідно наданих сторонами доказів встановлено, що між відповідачем
ОСОБА_3
. і АТ „
ІНФОРМАЦІЯ_2
” в особі Чернівецької філії був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 10.12.2005 р., ПОЛІС № ВА/ 41427769 строк дії ПОЛІСу з 10.12.2005 р. до 09.12.2006 р., забезпечений транспортний засіб – автобус
ІНФОРМАЦІЯ_1
, номерний знак 007-93 МС, рік випуску 1989. В даний договір внесено третю особу по справі –
ОСОБА_5
., цивільно-правова відповідальність якого застрахована за цим Полісом. Договором встановлено ліміт відповідальності: за шкоду, заподіяну життю і здоров*ю ( на одного потерпілого) – 51000 грн. та за шкоду, заподіяну майну потерпілого (на одного потерпілого) – 25500 грн., франшиза складає 510 грн.

З показань свідків
ОСОБА_7
.,
ОСОБА_9
,
ОСОБА_8
. та листа начальника Сокирянського РВ УМВС України в Чернівецькій області №41/8924 від 28.10.2008 р. встановлено, та позивачем і його представником визнано, що про настання страхового випадку відповідач та третя особа вчасно, негайно повідомили АТ „
ІНФОРМАЦІЯ_2
” в особі її представника в м.Сокиряни – директора Сокирянського відділення компанії
ОСОБА_6
., який від її імені укладав з ними договір страхування і який не з їхньої вини, а за станом свого здоров*я не зміг в той же день виїхати на місце пригоди.

За ч.22.1 ст.22 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-1У “Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” зі змінами, внесеними відповідно до Закону України від 22 вересня 2005 року № 2902-1У (далі- Закон № 1961-1У) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з ч.9.2 ст.9 Закону № 1961-1У обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 25 тис. 500 грн. на одного потерпілого. При цьому, згідно п.2 Полісу страхове відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілих, завжди зменшується на суму франшизи.

З дослідженого висновку автотехнічної експертизи, що проводилась по факту ДТП встановлено, що в діях водія
ОСОБА_5
. з технічної точки зору є невідповідність у виконанні п.п. 10.4 та 12.3 Правил дорожнього руху, які знаходяться у причинному зв*язку з даною пригодою. При виконанні вимог п.п. 10.4 та 12.3 ПДР водій автобуса мав технічну можливість уникнути даної пригоди
. В діях велосипедиста
ОСОБА_1
. з технічної точки зору є невідповідності у виконанні вимог п.п. 6.3; 6.7(а) та 12.3 Правил дорожнього руху, які знаходяться в причинному зв*язку з даною пригодою. В момент виникнення небезпеки для руху велосипедист
ОСОБА_1
. мав технічну можливість шляхом екстренного гальмування уникнути даної пригоди, а саме зупинитися до місця наїзду.

Згідно ст. 1193 ч.2 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в залежності від вини особи, яка завдала шкоди, також в залежності від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Тобто, суд приходить до висновку, що груба необережність самого позивача сприяла вчиненю ДТП, тобто заподіянню шкоди, тому суд зменшує розмір відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної здоров*ю позивача з суми 1480 грн.
до суми 1000 грн
., а розмір матеріальної шкоди, заподіяної майну позивача з суми 520 грн. до
суми 300 грн
., що менше обов'язкового ліміту відповідальності страховика за шкоду.

Згідно ст. 12 Закону при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров*ю потерпілих, не застосовується.

Таким чином, суд покладає відшкодування першої суми за рахунок страховика – АТ „
ІНФОРМАЦІЯ_2
”, а другої суми - за рахунок
ОСОБА_3
.

Позивачем заявлено вимогу про відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 грн., обґрунтовується ця вимога тим, що він переніс сильний фізичний біль, тривалий час лікувався, травмовані ліва рука та нога до цих пір болять, від отриманих травм він став інвалідом, що примусило його приймати додаткові зусилля по організації свого побуту та життя.

Згідно ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ст. 23 ч.ч.1, 2 п.1 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права та моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв*язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров*я.

Згідно ст. 23 ч.3 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном, або в інший спосіб.

Суд вважає, що розмір заявленої моральної шкоди відповідає глибині душевних страждань, яких зазнав позивач, при цьому виходячи із засад розумності, справедливості та виваженості, суд вважає доведеним розмір моральної шкоди в 10000 грн.

Однак, з урахуванням вимог ст. 1193 ч.2 ЦК України, суд наполовину зменшує розмір відшкодування, з урахуванням грубої необережності потерпілого, яка сприяла виникненню шкоди, тобто позовні вимоги в цій частині підлягають до часткового задоволення,
в сумі 5000 грн.

Враховуючи вимоги ст.22 п.22.3 Закону України „Про обов*язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” потерпілому відшкодовується моральна шкода, передбачена пунктами 1,2 частини 2 ст. 23 ЦК України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 ст. 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування , визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні ДТП.

Таким чином, стягненню з відповідача –
ІНФОРМАЦІЯ_2
” на користь позивача підлягає сума – 51000 грн. х 5% = 2550 грн.

Згідно вироку суду винним у вчиненні ДТП визнаний
ОСОБА_5
., який по справі є третьою особою і до якого не пред*явлено позов. Відповідач
ОСОБА_3
не є особою, винною у вчиненні ДТП, безпосередньо своїми діями не заподіяв позивачу моральну шкоду, а є власником забезпеченого транспортного засобу, тому в задоволенні позовних вимог до відповідача
ОСОБА_3
. про стягнення моральної шкоди в іншій сумі позивачу слід відмовити.

Позивач, посилаючись на вимоги ст. 1195 ЦК України, вимагає стягнути з відповідача
ОСОБА_3
. шкоду, заподіяну його каліцтвом за період з 08.11.2006 р. по 30.10.2008 р. в сумі 10994 грн. одноразово та в подальшому стягувати щомісячно суму діючого розміру мінімальної заробітної плати.

Суд вважає, що позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Ст. 1195 ч.1 ЦК України передбачає стягнення з винної особи на користь потерпілого
компенсації втраченого заробітку
внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності. З матеріалів справи вбачається, що на момент ДТП позивач був пенсіонером за віком, тобто непрацездатною за віком особою, а також не працював. Він не подав до суду доказів того, що МСЕК встановлено йому процент втрати загальної та професійної працездатності, виходячи з чого, суд приходить до висновку, що позивач не втратив заробіток, тобто відсутні підстави для його відшкодування, тому в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Таким чином, суд стягує з відповідача АТ „
ІНФОРМАЦІЯ_2
” на користь позивача в відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної здоров*ю - суму 1000 грн., в відшкодування моральної шкоди - суму 2550 грн., тобто загальну суму
3550 грн.

Суд вважає за правильне стягнути з відповідача
ОСОБА_3
. в відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної майну позивача, в межах франшизи -
в сумі 300 грн.

В задоволені інших позовних вимог суд відмовляє, так як під час розгляду справи в сумі вони не знайшли свого підтвердження.

На підставі ст.ст. 1166, 1187, 1193-1195 ЦК України, ст.ст. 5,6,9,12,22-24,28,33,35 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-1У “Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” зі змінами, внесеними відповідно до Закону України від 22 вересня 2005 року № 2902-1У, керуючись ст.ст. 10,11, 60,61,209, 212, 214-215, 218, 367 ЦПК України - суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги
ОСОБА_1
до акціонерного товариства „
ІНФОРМАЦІЯ_2
” та
ОСОБА_3
- задовольнити частково.

Стягнути з акціонерного товариства „
ІНФОРМАЦІЯ_2
”,
АДРЕСА_1
, банк АКБ УСД у м.Чернівці, р/р
НОМЕР_2
, МФО
НОМЕР_3
, код
НОМЕР_4
на користь
ОСОБА_1
,
ІНФОРМАЦІЯ_6
р.н., жителя
АДРЕСА_2
Чернівецької області страхове відшкодування
в сумі 3550 (три тисячі п*ятсот п*ятдесят) гривень.

Стягнути з
ОСОБА_3
,
ІНФОРМАЦІЯ_7
р.н., жителя
АДРЕСА_3
Чернівецької області на користь
ОСОБА_1

суму 300 (триста) гривень.

У задоволенні інших позовних вимог
ОСОБА_1
відмовити.

Допустити негайне виконання судового рішення в повномі обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернівецької області через Сокирянський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Головуючий: суддя