У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 липня 2008 року                                                              м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:

Барсукової В.М.,  Жайворонок
Т.Є.,   Лященко Н.П., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ПП ОСОБА_2, третя особа Міністерство праці та соціальної політики України, про
захист прав споживача, повернення коштів та відшкодування моральної шкоди,

в
с т а н о в и л а:

У вересні 2007 року
позивач, звернувшись до суду з указаним позовом, зазначав, що 29 травня 2007
року уклав з відповідачем договір про надання посередницьких послуг з
працевлаштування на території Канади.

Відповідно до п. 1.1
договору такі послуги складаються з двох етапів: підбору канадського працедавця,
сприяння в підписанні робочого контракту та оформлення необхідної документації
від державних служб Канади відповідно до вимог Канадського консульства для
заявників на робочу візу і дозвіл на роботу в Канаді.

Згідно з умовами п. 4.1
договору він сплатив відповідачу 2 904 грн., що підтверджується квитанцією.

Пунктом 7.2 договору
встановлений термін його дії - від двох до чотирьох місяців.

Указував, що станом на
серпень 2007 року відповідач взятих на себе зобов'язань не виконав, а тому він
звернувся до останнього з письмовою заявою про розірвання договору та
повернення сплачених коштів.

17 серпня 2007 року він
отримав відповідь від ПП ОСОБА_2. про розірвання договору та відмову в поверненні коштів з
посиланням на положення   п. 8.2
договору.

Посилаючись на викладене, просив
визнати п. 8.2 договору недійсним, повернути йому 2
904 грн. та відшкодувати моральну шкоду, яку він оцінює в         3 тис. грн.

Рішенням
Монастирищенського районного суду Черкаської області від         7 листопада 2007 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 1 лютого 2008 року, у
задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі
ОСОБА_1. просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК
України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки з матеріалів справи та
змісту касаційної скарги не вбачається порушення судами норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у
х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Монастирищенського
районного суду Черкаської області від
7 листопада 2007 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від
1 лютого 2008 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.М. Барсукова

Т.Є. Жайворонок

Н.П. Лященко