У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі :

головуючого

Гнатенка А.В.,

суддів:

Балюка М.І.,     Барсукової
В.М.,

Григор'євої Л.І., Луспеника Д.Д.,

розглянувши
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди та за зустрічним
позовом ОСОБА_2   про відшкодування
шкоди,

в с т а н о в и л а :

У січні 2006 року ОСОБА_1. звернувся до суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що ОСОБА_220 жовтня 2005 року керуючи за  довіреністю автомобілем ВАЗ - 2101 порушив
Правила дорожнього руху (далі - ПДР), унаслідок чого допустив зіткнення з
автомобілем ВАЗ 2107,  яким він керував у
цей момент, що належить йому на праві власності. Оскільки дорожня транспортна
пригода сталася з вини відповідача, просив стягнути з нього матеріальну шкоду у
розмірі 4851 грн. 01коп., 2000 грн. моральної шкоди, а також витрати за
проведення оцінки шкоди у розмірі 350 грн. та судові витрати.

У лютому 2006 року ОСОБА_2звернувся до суду із зустрічним позовом,
посилаючись на те, що винним у вказаному ДТП є ОСОБА_1., оскільки він порушив
ПДР та просив стягнути на його користь матеріальну  шкоду у розмірі  1555 грн. та 4000 грн. моральної шкоди.

Вказані позовні заяви об'єднані в одне провадження.

Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 28 вересня 2006
року позов ОСОБА_1задоволено частково. З ОСОБА_2 стягнуто шкоду на користь
ОСОБА_1. в розмірі 4 851 грн. 01 коп., 500 грн. моральної шкоди та 503 грн.
судових витрат.

В задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 20 лютого               2007
року рішення Барського  районного
суду Вінницької області від 28 вересня 2006 року скасовано та ухвалено нове
рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1та ОСОБА_2.  відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1ставиться питання про скасування рішення суду
апеляційної інстанції та направлення справи на новий розгляд до суду першої
інстанції, в зв'язку з порушенням норм матеріального та  процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких
підстав.

Відмовляючи в задоволенні заявлених позивних вимог, суд
апеляційної інстанції виходив із того, що
вина  обох  водіїв
у скоєнні ДТП є однаковою, тому відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України
немає підстав для стягнення шкоди.

Проте погодитися з такими висновками суду апеляційної
інстанції не можна, оскільки вони зроблені внаслідок неправильного застосування
норм матеріального права.

Судом  апеляційної
інстанції встановлено, що усупереч вимогам п. 10.1 ПДР ОСОБА_2, виконуючи
поворот ліворуч, не переконався, що це буде
безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а
ОСОБА_1. , усупереч п. 14.2 “б” ПДР перед
початком  обгону  не переконався в тому, що водій транспортного
засобу, який рухається попереду по тій самій смузі не подав сигналу про намір
повороту ліворуч. Крім того, ОСОБА_1. усупереч вимогам п. 12.1 ПДР не обрав
безпечної швидкості з урахуванням дорожньої обстановки. Внаслідок порушення
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вказаних Правил дорожнього руху відбулося зіткнення та
внаслідок чого пошкоджено їх автомобілі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних підставах, а саме : за наявності вини всіх осіб,
діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Отже при наявності вини обох володільців - розмір
відшкодування шкоди, завданої унаслідок дорожньо-транспортної пригоди
визначається відповідно до  ступеня вини
кожного з них.

При встановленні вини кожного із сторін у
дорожньо-транспортній пригоді та визначенні розміру заподіяної матеріальної
шкоди, суд апеляційної інстанції в порушення вимог чинного законодавства не
з'ясував загального розміру заподіяної шкоди та, визнаючи розмір завданої шкоди
кожному із сторін окремо, не врахував ступені вини кожного з них у вчиненій
дорожньо-транспортній пригоді та не розподілив між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 завдані
збитки пропорційно до ступеню вини кожного з них.

За таких обставин рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з
направленням справи на новий  розгляд до
суду першої  інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Барського районного суду Вінницької області від 28 вересня   2006 року та рішення апеляційного суду
Вінницької області від 20 лютого
2007 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду
першої  інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                   А.В. Гнатенко

Судді:                                                                                                М.І. Балюк

В.М. Барсукова

Л.І. Григор'єва

Д.Д. Луспеник