Справа № 22-ц-895/2008р.
Головуючий у 1-й інстанції Куц В.І.
Суддя-доповідач  Сибільова Л.О.
У Х В А Л А

і м е н е м   У к р а ї н и

25 липня 2008 року колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючої  - Сибільової Л.О.,

суддів          -
Дубровної В.В., Лузан Л.В.,

з участю
секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

та осіб, які
беруть участь у справі - позивачки за первісним позовом  ОСОБА_1., її представника ОСОБА_4.,
відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні
апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Сумського районного суду Сумської області від
02 червня    2008 року

у справі за позовом ОСОБА_1до Стецьківської сільської ради, ОСОБА_2, третя
особа - Сумська районна державна нотаріальна контора, про визнання права
власності на &frac12; частину домоволодіння в порядку
спадкування за заповітом та його реальний розподіл

та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
Стецьківської сільської ради, треті особи - відділ містобудування, архітектури
та житлово-комунального господарства Сумської районної державної адміністрації,
Сумська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на
самочинно збудовані господарські будівлі та на сарай,

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням суду від 02 червня 2008 року
визнано за ОСОБА_1. та ОСОБА_2. право власності на &frac12; частину за кожним на суму по 72792 грн. 50 коп. на домоволодіння,
розташоване в АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_3., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1року, і відмовлено ОСОБА_1в задоволенні
позову в частині  визнання права
власності на &frac12; частину сараю за його
необгрунтованістю.

Визнано за ОСОБА_2. право власності на сарай літ. “Б”
вартістю  15161 грн., розташований в
домоволодінні АДРЕСА_1, та самочинно збудовані господарські будівлі в цьому
домоволодінні: гараж-майстерню літ. ”Г” вартістю 13398 грн., вбиральню літ. “Д”
- 777 грн., теплицю “Ш”- 7250 грн. та тамбур “а-1”-5766 грн., всього на суму
27191 грн. /по самочинно збудованих будівлях/.

Проведено реальний поділ домоволодіння /його узаконеної
частини/, розташованого в АДРЕСА_1, і виділено в ньому на праві власності:

ОСОБА_1. по житловому будинку літ. “А-1” по цокольному
поверху: частину кухні “1-4” площею 7,2 кв.м., комору “1-5” -3,2 кв.м., по
першому поверху: частину житлової кімнати “1-3” - 11,5 кв.м., кухню “1-2” - 9,4
кв.м.; по надвірних будівлях: &frac12; частину огорожі №1-4, &frac12; частину сараю літ. “Б” та літній душ літ. “Е” на загальну суму 66816 грн.,
що становить 42/100 частини домоволодіння;

ОСОБА_2по житловому будинку літ. “А-1” по цокольному
поверху частину кухні “1-4” площею 9,2 кв.м., по першому поверху: коридор І
площею 5,2 кв.м., комору ІІ - 4,9 кв.м., житлову кімнату “1-1'' - 12 кв.м. та
частину житлової кімнати “1-3” площею 11,4 кв.м., по надвірних будівлях: &frac12; частину огорожі №1-4, &frac12; частину сараю літ. “Б” та погріб ІV на загальну суму 93930 грн., що становить 58/100 частини
домоволодіння.

Зобов'язано сторони до 01 жовтня 2008 року здійснити
необхідні переобладнання в житловому будинку для його реального розподілу:

- ОСОБА_1. - в приміщенні комори “1-5” влаштувати
поєднану вбиральню площею 3,2 кв.м., пробити дверний отвір та влаштувати
дверний блок між приміщенням кухні
1-2  та житловою кімнатою 1-3,
влаштувати окремий вхід до житлового будинку на його цокольний та перший
поверхи з установкою дверних блоків, з прибудовою тамбуру глибиною не менше 1,4
м. і влаштуванням дерев'яних сходів, всього виконати робіт на загальну суму
10999 грн;

- ОСОБА_2 -
демонтувати віконний блок в приміщенні 1-3 першого поверху і закласти
його цеглою, влаштувати глуху перегородку в житловій кімнаті 1-3, яка ділить її
на дві частини площею 11,4 кв.м. і 11,5 кв.м. для двох співвласників,
влаштувати глуху перегородку в кухні 1-4, яка ділить її на дві частини,
організувавши кухні для двох співвласників площею не менше 6 кв.м., в частині
організованої ним кухні установити віконний блок та замурувати дверний отвір
між житловими кімнатами 1-1 та 1-2, всього виконати робіт на загальну суму 2364
грн.

Стягнуто на користь держави з ОСОБА_1. 449 грн. 91 коп.
судового збору, з ОСОБА_2 65 грн. 68 коп. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1. 5976 грн.50 коп.
грошової компенсації за зайво виділену частину домоволодіння, 4317 грн. 50 коп.
грошової компенсації по виконанню переобладнань в будинку, 727 грн.93 коп.
судового збору, 27 грн. 17 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи, 1132 грн. 50 коп. витрат за надання правової допомоги та 1578
грн. 80 коп. судових витрат по проведенню експертиз,  всього 13760 грн. 40 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1. на користь ОСОБА_2 423 грн. 52 коп.
судового збору та 30 грн. витрат з
інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи, всього 453 грн. 52
коп.

Шляхом заліку сум остаточно стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1. 13306 грн. 88 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1., посилаючись на порушення
судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин
справи, просить рішення скасувати в частині визнання за ОСОБА_2. права
власності на сарай літ. “Б” вартістю 15161 грн., самочинно збудовані господарські
будівлі: гараж-майстерню літ. ”Г” вартістю 13398 грн., вбиральню літ. “Д” - 777
грн., теплицю “Ш” - 7250 грн. та тамбур “а-1'' 5766 грн., всього на суму 27191
грн., та ухвалити нове рішення, яким виділити їй частину спадкового майна -
підсобних будівель, розташованих в зазначеному домоволодінні: гараж-майстерню
літ. “Г” та теплицю “Ш”, загальною вартістю 20648 грн., ОСОБА_2- частину
спадкового майна - підсобних будівель у
домоволодінні: сарай літ. “Б”, вбиральню літ. “Д” та тамбур “а-1”,
загальною вартістю 21704 грн., а також стягнути з ОСОБА_2 на її користь
додатково 1056 грн. грошової компенсації за зайво виділену частину
домоволодіння. Вважає, що ОСОБА_2. не вправі вимагати визнання права власності
на ці будівлі, які є власністю ОСОБА_3., а лише має право на відшкодування
своїх затрат на будівництво. З такими
вимогами ОСОБА_2. не звертався. Зазначає, що суд не врахував висновок
відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства
Сумської райдержадміністрації про те, що поділ спірного будинку можливий за
варіантом № 2, але даний висновок не розповсюджується на самовільні будівлі.
Судом не було з'ясовано, чи можливий поділ домоволодіння за цим варіантом,
враховуючи і самочинні будівлі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивачки
та її представника, які підтримали скаргу з мотивів,  в ній викладених, відповідача, який заперечує
проти скарги та вважає рішення суду вірним, дослідивши матеріали справи та
перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1. свої вимоги мотивувала тим, що  в с. АДРЕСА_1розташоване домоволодіння, яке
належало їх батькам ОСОБА_5. та ОСОБА_3. Батько помер  ІНФОРМАЦІЯ_1року. На цей період часу вона
проживала з батьками, вони з матір'ю фактично прийняла спадщину -  розпорядились речами батька, поховали його.
До нотаріальної контори не звертались. ІНФОРМАЦІЯ_1року померла її та ОСОБА_2
мати ОСОБА_3., яка заповіла їм все своє майно в рівних долях - по 12
частині.  В шестимісячний строк вона
звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Просила
визнати  за нею право власності на  &frac12; частину зазначеного домоволодіння,
в якому зараз проживає ОСОБА_2.,  в
порядку спадкування за заповітом після смерті матері.

В подальшому позивачка доповнила свої вимоги та просила
провести реальний поділ даного домоволодіння та виділити їй &frac12; його частину у зв'язку з тим, що
ОСОБА_2. не бажає провести поділ в добровільному порядку.

ОСОБА_2. звернувся з зустрічним позовом, посилаючись на
те, що його мати 26 жовтня 1992 року отримала свідоцтво про право власності на
спірне домоволодіння після смерті батька. Він на пропозицію матері став
проживати з нею та з своєю сім'єю з 1996 року в спірному будинку, за що мати
пообіцяла скласти на його користь заповіт, що і зробила після того, як він
переїхав до неї.  За  згодою матері на її земельній ділянці він за
свої кошти побудував цегляний гараж-майстерню, вбиральню, теплицю та тамбур до
цокольної частини будинку  на загальну
суму 27191 грн. Мати кошти в це будівництво не вкладала. Гараж він побудував за
згодою сусіда ОСОБА_6. під одним дахом з його гаражем. Стецьківська сільська
рада приймала рішення про виділ йому ділянки під будівництво гаража. Всі ці
споруди побудовані без належного дозволу, не є спадковим майном матері, про
зміну якою заповіту він дізнався лише після її смерті.  Просив визнати за ним право власності на ці
самочинно збудовані  господарські будівлі
та не заперечував проти поділу між  ними
решти домоволодіння, яке належало ОСОБА_3.

В травні 2008 року
ОСОБА_2. звернувся з додатковим зустрічним позовом, в якому посилався на те, що
в складі спірного домоволодіння за згодою матері він для потреб своєї сім'ї
лише за власні кошти побудував двоповерховий сарай. Окремого дозволу на
будівництво сараю він не отримував, так як сарай не є самочинно побудованим,
оскільки він побудований на місці сараю, який належав матері і згорів. Просив
визнати за ним право власності на цей сарай.

Вирішуючи спір та частково задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_1. про визнання права власності на 12 частину домоволодіння як
спадкового майна і проводячи його реальний поділ, та повністю задовольняючи
зустрічний позов,  суд першої інстанції
виходив з того, що сторони, як спадкоємці за заповітом власниці спірного
будинковолодіння ОСОБА_3., мають право кожен успадкувати &frac12; частину домоволодіння в тій частині, яке не
є самочинним, та окремо визнав за ОСОБА_2. право власності на самочинно
зведені будівлі та сарай, який не є самочинно зведеним, вважаючи доведеним факт
будівництва лише ОСОБА_7. зазначених будівель. При цьому суд зазначив, що
самочинно зведені будівлі не порушують права інших осіб.

Проте з таким висновком суду погодитись не можна,
оскільки він суперечить вимогам матеріального та процесуального права,
обставинам справи, суд неповністю з'ясував обставини, що мають значення для
справи, вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у
справі.

Судом встановлено, що будинок в с. АДРЕСА_1належав на
праві власності ОСОБА_3. - матері сторін. В спірному будинку ОСОБА_1. проживала
і була зареєстрована до 23 грудня 1983 року.
Батько сторін  Іващенко І.З. помер
ІНФОРМАЦІЯ_1року. За заповітом, складеним ОСОБА_3. 14 червня 2004 року, все
своє майно вона заповіла в рівних частинах доньці ОСОБА_1. та синові ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_1року ОСОБА_3. померла. Домоволодіння на час її смерті складалось з
житлового будинку, сіней, тамбура, цокольного поверху, погреба, сараю, гаража,
вбиральні, теплиці, воріт, огорожі (а.с.13). Вартість домоволодіння на час
розгляду справи складає 82796 гр. Гараж, вбиральня, теплиця, тамбур є
самочинними будівлями. На день смерті ОСОБА_3. в будинку був зареєстрований та
проживав ОСОБА_2.

13 липня 2006 року ОСОБА_1. звернулась до нотаріальної
контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері.

Згідно ч. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника
(користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на
нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших
осіб.

Визнаючи за ОСОБА_2.
право власності на самочинно зведені чотири будівлі та на сарай, суд не
зазначив в рішенні, на підставі якої норми матеріального права він зробив
висновок про те, що ОСОБА_2., який не мав права власності у житловому будинку,
став власником надвірних будівель, зведених
на ділянці, яка йому під забудову не виділялась. В рішенні відсутні
посилання на докази, які суд поклав в основу такого рішення  щодо самочинних будівель.

Суд не врахував роз'яснень, які містяться в п. 4
постанови  Пленуму Верховного Суду
України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 4 жовтня 1991 року з
послідуючими змінами,  про те,  що члени сім'ї власника жилого будинку, якщо
вони брали участь лише у будівництві підсобних будівель (літньої кухні, сараю
тощо) і підсобних приміщень,  вправі
вимагати відшкодування своїх затрат на будівництво, якщо допомогу забудовнику
вони надавали не безоплатно.

Суд не дав оцінки рішенню виконкому Стецьківської
сільської ради від 26 грудня 2000 року, яким надано дозвіл на будівництво
гаража саме ОСОБА_3. та ОСОБА_6. на раніше виділених їм земельних ділянках за
адресами по АДРЕСА_1і № 14.

Згідно ст. 311 ЦПК України, рішення суду підлягає
скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо суд вирішив питання про
права і обов'язки осіб, які не брали
участь в справі.

Суд розглянув
справу за участю як третьої особи за зустрічним позовом ОСОБА_2 відділу
містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Сумської
райдержадміністрації, який не є юридичною особою, тому в справі повинна брати
участь як третя особа Сумська районна державна адміністрація, до складу якої
входить зазначений відділ, який дав висновок щодо відповідності самочинних
будівель вимогам ДБН.

Суд в рішенні зазначив, що обраний варіант поділу будинку
узгоджений зі всіма контролюючими органами, а гараж побудований на межі сусідньої
земельної ділянки за згодою власника цієї ділянки.

З матеріалів справи вбачається, що суд визнав за ОСОБА_2.
право власності на самочинно збудований гараж-майстерню, побудований на межі з
сусідньою земельною ділянкою, з спільною стіною з гаражем власника сусіднього
домоволодіння по вул. АДРЕСА_2  ОСОБА_6.,
якого слід було залучити до участі в справі, а не обмежуватись його письмовими
заявами про надання згоди на таке будівництво гаража і на перепланування та
добудову до спірного будинку, які необхідно провести сторонам згідно рішення
суду про реальний поділ будинку. На необхідність згоди ОСОБА_6. при визнанні
права власності на  зазначену будівлю
гаража послались і Стецьківська сільська рада та відділ містобудування,
архітектури та житлово-комунального господарства Сумської райдержадміністрації.

Крім того, відділ архітектури зазначив, що перепланування
за варіантом № 2  поділу будинку частини
приміщення цокольного поверху 1-4 площею 7,2 м в кухню можливе за умови
перестановки газових приладів, узгодженої з відповідними службами. Чи можлива
така перестановка для майбутнього власника цієї частини будинку, висновки в
матеріалах справи відповідних органів, які відповідають за безпеку експлуатації
газових приладів, в справі відсутні.

Суд не дав оцінки висновку служби Державного пожежного
нагляду Сумського району про те, що добудова і обладнання ще одного окремого
виходу з першого та цокольного поверхів будинку,  яку повинна провести одна з сторін  за обома варіантами його поділу,
передбаченими висновком судово-будівельної експертизи, суперечить вимогам
державних будівельних норм і правил, а саме - не витримана протипожежна
відстань до сусідніх будівель по АДРЕСА_1.

За таких обставин при наявності такого висновку, а також
висновку служби Державного пожежного нагляду Сумського району про те, що гараж
- майстерня, побудований з спільною стіною на межі з ОСОБА_6., власником
домоволодіння по АДРЕСА_1, не суперечать вимогам пожежної безпеки, суду слід
було залучити до участі в справі цей контролюючий орган для вияснення питання,
чи можливий взагалі при  таких
обставинах  реальний поділ будинку на дві
частини з облаштування окремих входів і як це буде узгоджуватись з вимогами
протипожежної безпеки. Для вирішення цього питання з врахуванням необхідності
добудови тамбура до першого та цокольного поверхів всупереч вимогам ДБН теж є
необхідною участь у справі  ОСОБА_6.,
власника будинку по АДРЕСА_1.

Вирішивши питання про необхідність поділу будинку за
варіантом № 2, визначеним висновком експертизи, суд не встановив, чи можливе
взагалі при такому поділі проведення добудови до цокольного та першого поверхів
будинку для першого співвласника для облаштування окремих входів до них,
оскільки, як вбачається з викопіровки з поверхового плану приміщень будинку, в
місці, де необхідно проводити таку добудову, знаходиться теплиця, право
власності на яку визнане за ОСОБА_2.

Суд в рішенні послався на ст. ст. 370, 372  ЦК України, які передбачають виділ частки із
майна, що є у спільній сумісній власності,
та поділ такого майна, хоча в цьому спорі мова іде про спільну часткову
власність.

Проводячи реальний поділ домоволодіння, суд визначив долю
кожного з співвласників, за винятком вартості будівель, зведених самочинно, на
які визнано право власності ОСОБА_2, і не включив їх вартість до загальної
вартості домоволодіння, що є невірним,
оскільки  зазначені об'єкти не є
предметом самостійної державної реєстрації. Їх вартість, незалежно від того,
чиєю власністю вони будуть визнані судом, за умови, що таке право власності
буде визнане, слід  включити до загальної
вартості домоволодіння для визначення часток у праві власності з метою
послідуючої державної реєстрації.

Суд виніс суперечливе рішення, в якому, визнавши за
ОСОБА_2. право власності на сарай, в той же час поділив його реально між
сторонами, виділивши в домоволодінні на праві власності ОСОБА_1 42/100 частини
домоволодіння, в тому числі і &frac12; частину сараю, вартість якої
врахована при визначенні часток в домоволодінні при його розподілі, а ОСОБА_2.
-  52/100 частини,  врахувавши в ній теж  &frac12; частину сараю. Таке рішення
унеможливлює його виконання.

За таких обставин колегія суддів вважає необхідним
рішення суду скасувати, а справу надіслати на новий розгляд до того ж суду в
іншому складі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 311,  313-315 ЦПК України колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 02
червня 2008 року в даній справі скасувати, а справу надіслати на новий розгляд
до цього ж суду в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і
може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді