У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого                Гнатенка А.В.,

суддів:                             Григор'євої
Л.І.,        Косенка В.Й.,

Данчука В.Г.,             Костенка
А.В.,-

розглянувши
в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2 про захист
прав споживачів і відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1
на   рішення  Краматорського міського суду Донецької
області від 23 листопада 2007 року
та   ухвалу  апеляційного
суду Донецької області від 28 січня 2008 року,

встановила:

У  лютому  2007
року  ОСОБА_1. звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2. та вказувала, що 25 листопада 2006 року вона з
відповідачкою уклала договір купівлі-продажу шкіряної дублянки вартістю 2 700
грн., яку придбала для своєї дочки - ОСОБА_3. При ретельному огляді вдома вона виявила, що придбана
нею дублянка містить дефекти. Вона вирішила розірвати договір купівлі-продажу
дублянки, про що повідомила відповідачку, яка погодилася з виявленими дефектами
та пообіцяла повернути гроші 10 грудня 2006 року, але гроші не повернула та не
погодилася замінити дублянку на іншу модель.
Просила  суд  стягнути
з  ОСОБА_2.  вартість
дублянки   в   розмірі
2 700 грн., пеню в розмірі 1 458 грн. та 3 тис. грн. моральної  шкоди.

Рішенням
Краматорського    міського   суду
Донецької   області   від
23 листопада 2007 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду
Донецької області від 28 січня 2008 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі ОСОБА_1.
просить скасувати  зазначені судові
рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції,
посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та
порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що, пред'являючи в суді
позов про захист прав споживача ОСОБА_1. посилалась на укладення 25 листопада
2006 року з приватним підприємцем
ОСОБА_2.    договору    купівлі-продажу    дублянки
вартістю 2 700 грн., який 2 грудня 2006 року за згодою сторін було
розірвано через неналежну якість товару, однак гроші при цьому позивачці
повернуті не були.

Відмовляючи ОСОБА_1. у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким
погодився апеляційний суд, виходив із недоведеності факту укладення договору, а
відтак і порушень відповідачем прав позивачки як споживача.

При цьому суд виходив із відсутності в позивачки розрахункового документа
(товарного чека) на придбання дублянки, як і самої дублянки та зацікавленості
допитаних  свідків у результатах
вирішення справи.

Однак з висновками суду не можна погодитися, оскільки суд дійшов його з
порушенням процесуальних норм права.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України сторони, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх
переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи:
роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує
про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Усупереч зазначеним вимогам суд залишив поза оцінкою доводи позивачки та надані
нею докази стосовно недотримання відповідачкою норми п. 11 ст. 8 Закону України
“Про захист прав споживачів”, якою зобов'язано продавця видати покупцю товарний
чек, визнання цього факту самою відповідачкою та підтвердженого свідком
ОСОБА_4. - дільничним інспектором міліції, яким складено адміністративний
протокол про порушення ОСОБА_2. правил торгівлі та зареєстровано заяву
позивачки про продаж їй відповідачкою неякісного товару,  показанням якого суд оцінки не дав ( а.с.
70).

Оцінюючи    показання    всіх
інших   свідків  як зацікавлених осіб - ОСОБА_3., ОСОБА_5.,
ОСОБА_6., ОСОБА_7., ОСОБА_8., ОСОБА_9., які підтвердили факт придбання
позивачкою неякісної дублянки та повернення
цієї   дублянки   відповідачці,  суд не дотримався встановленого ст. 212 ЦПК
України принципу оцінки доказів, відповідно до якого суд на підставі
всебічного, повного й об'єктивного розгляду обставин справи аналізує і оцінює
докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв'язку, в єдності і
протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи
відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін.

Характер особистих взаємовідносин
свідків зі сторонами й характер їх заінтересованості у справі повинні бути
враховані судом при дослідженні і оцінці показань свідків, однак відхилити їх
показання про обставини у справі як докази відповідно до ст. ст. 63, 212 ЦПК
України суд може лише за наявності даних, що свідчать про їх невідповідність
дійсності, при оцінці їх показань у сукупності з іншими доказами.

Усупереч зазначеним процесуальним нормам суд не прийняв як докази показання
зазначених свідків лише з підстав їх зацікавленості у вирішенні справи, не
навівши переконливих мотивів невідповідності дійсності їх показань.

При цьому суд не дав оцінки показанням цих свідків у сукупності з
показаннями свідка ОСОБА_4 . про характер правовідносин сторін із приводу
купівлі-продажу дублянки (а.с. 70).

Крім того, задовольнивши клопотання про витребування акта про порушення
правил торгівлі від 13 грудня 2006 року, суд першої інстанції цей доказ не
витребував ( а.с. 69), як і апеляційний суд, залишаючи без розгляду заяву
позивачки про витребування цього доказу (а.с. 85).

Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог, суд у порушення вимог ч. 4 ст.
10, ч. 1 ст. 31, ч. 1 ст. 137 ЦПК України в цьому випадку не сприяв всебічному
й повному з'ясуванню обставин справи та прав позивача.

Крім того, застосовуючи до спірних правовідносин п. 11 ст. 8 Закону України
“Про захист прав споживачів”, суд не врахував роз'яснення, викладені в ч. 2 п.
9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5  “Про практику розгляду   цивільних
справ   за   позовами
про   захист прав споживачів” (зі змінами відповідно до постанови Пленуму
Верховного Суду України від 25 травня 1998 року № 15  “Про внесення змін і доповнень у деякі
постанови Пленуму Верховного Суду України в цивільних справах”), про те, що
відсутність документа про придбання товару (у разі їх неодержання при придбанні
товару чи у зв'язку зі втратою)  не
позбавляють споживача доводити факт купівлі-продажу за допомогою свідків.

За таких обставин рішення суду не можна визнати законним і обґрунтованим.

Оскільки судові рішення ухвалені з
порушенням процесуальних норм права, що призвело до неправильного вирішення
справи, а апеляційним судом ці порушення не усунено, вони підлягають скасуванню
з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1задовольнити.

Рішення  Краматорського    міського
суду    Донецької    області
від   23  листопада
2007  року  та
ухвалу апеляційного суду Донецької області від 28 січня 2008 року
скасувати, передати справу на новий розгляд до
Краматорського міського суду Донецької області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                    А.В.
Гнатенко

Судді:
Л.І. Григор'єва

В.Г. Данчук

В.Й.
Косенко

А.В. Костенко