№ 2-100/2008
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

25 березня 2008
року Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням
судді Топчій Т.В., при секретарі Дорош Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2  про
стягнення майнової та моральної шкоди, завданої у наслідок ДТП ,  -

В С Т А Н О В И В :

У
листопаді   2007 року позивачка -
ОСОБА_1. звернулася до суду з позовом  до
відповідача  - ОСОБА_2. про стягнення
майнової  та моральної шкоди заподіяної у
зв'язку д ДТП.  У обґрунтування своїх позовних вимог у  позовній заяві позивачка зазначила, що
майнова та моральна   шкода   була
заподіяна  їй відповідачем   у зв'язку
з  ДТП, яке сталося з вини
відповідача  15.08.06 р.  на пр-ті Ілліча  у Іллічівськом районі м. Маріуполя. У
наслідок ДТП вона отримала  середньої
тяжкості тілесні ушкодження, змушена був проходити лікування. Просила стягнути
з відповідача завдану їй  майнову
шкоду  в сумі  1526 грн та моральну шкоду в сумі 7 238
грн.

У
судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та пояснила,
що  15.08.06 р. на пр-ті Ілліча у
Іллічівськом районі м. Маріуполя поблизу зупинки міського транспорту
«Іллічівський ринок» на дозволяючий сигнал светофору вона переходила проїздну
частину та ОСОБА_2.,  керуючи
автомобілем  ФИАТ  держномер НОМЕР_1, вчинив на неї наїзд  у наслідок чого їй були завдані тілесні
ушкодження середньої тяжкості  у
вигляді  закритого оскольчатого перелому
шейки лівого плеча та великого бугра зі зміщенням, крайовий перелом зовнішнього
мищелку лівої великої берцової кістки, ушиблена рана голови. Через отримані
травми вона змушена була проходити лікування у міській лікарні № 1 стаціонарно
з 15.08.06 р. по 08.09.06 р., а потім
амбулаторно до листопада 2006 року. Через отримані травми вона змушена
була проходити медікаментозне лікування за призначенням лікарів, здійснювала
оплату медичних препаратів на загальну суму 1526 грн за власний рахунок. З вини
відповідача вона зазнала моральної шкоди оскільки  вона зазнала сильного фізичного болю, їй були
завдані  тілесні ушкодження,  змушена був тривалий час проходити
лікування,  відчуває наслідки перенесених
травм,   на час розгляду справи
змушена  відновлювати  стан свого здоров'я, з вини відповідача вона
тривалий  час була непрацездатною та
втратила заробіток у певній частині.
Просила стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в сумі 5
712 грн

Відповідач
-  ОСОБА_2.   у судовому засіданні позовні вимоги не  визнав у повному обсязі  та пояснив, що 15.08.06 р. на пр-ті Ілліча у
Іллічівськом районі м. Маріуполя поблизу зупинки міського транспорту
«Іллічівський ринок»  ОСОБА_1. переходила
проїздну частину на заборонений сигнал светофору, раптово вийшла на проїздну
частину дороги перед міським транспортном та він,  керуючи автомобілем  ФИАТ
держномер НОМЕР_1  вчинив на
позивачку  наїзд, оскільки не міг
запобігти зіткненню. Вважає, що ДТП сталося з вини ОСОБА_1  Окрім того,
вважає, що позивачкою сфальсіфіковано діагноз у частині того, що у
неї  у наслідок ДТП мала місце травма у
вигляді перелом наружного мищелка лівої великої берцової кістки, оскільки цей
діагноз раніше не був поставлений позивачці. Вважає також, що нема підстав для
задоволення позовних вимог позивачки у частині відшкодування майнової шкоди в
сумі 1526 грн, пов'язаної з придбанням медичних препаратів, оскільки вимоги у
цій частині не підтверджуються розрахунковими документами про сплату
відповідних сум позивачкою. Не згоден також з тим, що з його вини позивачці
була заподіяна моральна шкода, оскільки вважає її винуватою у тому що сталося
ДТП, зауважує  на тому, що  розмір моральної шкоди не може залежати від
заробітку втраченого позивачкою у наслідок її тимчасової непрацездатності.
Вважає позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними, просив у позові відмовити.

Допитаний у
судовому засіданні свідок - ОСОБА_3. пояснив, що ОСОБА_1. перебувала на
амбулаторному лікуванні у лікарні № 1 через отримані травми з вересня 2006 року
по листопад 2006 року, отримувала медікаментозне лікування відповідно з даними
амбулаторної картки хворої.

Допитана у
судовому засіданні свідок - ОСОБА_4. пояснила, що під час лікування ОСОБА_1 у
лікарні через отримані травми, остання зверталася до неї за консультацією,
скаржилася на погіршення її кардіологічного стану,  вона призначала їй кардіологічні препарати
«Форкал», «Диротон», «Аспирин Кардіа».

Допитаний у
судовому засіданні  спеціаліст -
лікарь  ОСОБА_5. повідомив, що ОСОБА_1. з
15.08.06 р. по 08.09.06 р. перебувала на стаціонарному лікуванні у лікарні № 1
через  травми  отрмані
під  час  ДТП.
За наслідками отриманих травм ОСОБА_1 було постановлено діагноз -
закритий оскольчатий перелом шейки лівого плеча та великого бугра зі зміщенням,
ушиблена рана голови. Пізніше ОСОБА_1 було постановлено додатковий діагноз -
срастающийся крайовий перелом міщелка лівої великої берцової кістки ноги,
оскільки ОСОБА_1. скаржилася на болі у нозі та зробила додатковий рентген.

Суд, вислухавши сторони,  вивчивши матеріали цивільної справи №
2-100/08, кримінальної  справи № 1п-24/07
за обвинуваченням ОСОБА_2. за ст. 286 ч. 1 КК України, вважає, що позов ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди не підлягає задоволенню, а про
стягнення моральної шкоди   заподіяної у
наслідок  ДТП  підлягає задоволенню частково.

У
судовому засіданні встановлено, що 15.08.06 року приблизно о 9 годині ОСОБА_2.
керуючи автомобілем ФИАТ держ.номер НОМЕР_1 на підставі доручення від 14.04.05
року ( л/с -   55) проїзжаючи по пр-ту
Ілліча  у м. Маріуполі у районі
«Іллічівського ринку» проявив
неуважність та необережність та вчинив наїзд на пішохода - ОСОБА_1. якій
виходячи з висновку судово-медичної експертизи від 20.08.07 року були завдані
тілесні ушкодження  які виявилися у
закритому оскольчатому перелому шийки лівої
плечової кістки  та великого бугра
зі зміщенням, гематоми та ссадін середньої
треті  лівого  передплеча
та волосистої частини голови які відносяться до тілесних ушкоджень
середнього ступіня тяжкості які не являються
небезпечними для життя та здоров'я під час їх завдання, але потягли за
собою тривалий розлад здоров'я на строк який вимагає для їх лікування більше 21
дня ( л/с  - 46-47). Виходячи з висновку
судово-медичної експертизи № 52/524 від 23.08.07 р. ( л/с - 46-47) ОСОБА_1 у
наслідок ДТП  яке трапилося 15.08.06
р.було завдано середньої тяжкості тілесні ушкодження які були завдані дією
тупих предметів якими могли бути
виступаючі частини автомобіля. Ставити під сумнів висновок експерта
стосовно ступіня тяжкості тілесних ушкоджень завданих ОСОБА_1  у суду підстав нема. Вина відповідача
ОСОБА_2. у ДТП знайшла своє підтвердження у судовому засіданні також
матеріалами кримінальної справи стосовно відповідача за ознаками злочину
передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України - висновком судової автотехнічної
єкспертизи ( л/с - 39-43) дослідженим у судовому засіданні. Постановою
Іллічівського райсуду м. Маріуполя  від
24.10.07 р. відповідача  ОСОБА_2.  від кримінальної  відповідальності було звільнено на підставі
акту амністії - за не реабілітуючими підставами ( л/с  - 5
). Постанову Іллічівського райсуду від 24.10.07 р. відповідачем оскаржено у
встановленому законом порядку не було.

Відповідно
до ст. 1187  ЦК України  обов'язок по
відшкодуванню майнової шкоди покладається на особу яка її завдала, на володільця
джерела підвищеної небезпеки. Особа  яка
здійснює діяльність яка є джерелом підвищеної небезпеки  відповідає за завдану шкоду  якщо не доведе, що шкода була завдана у
наслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Доказів того, що під час ДТП  шкода була завдана позивачці  у наслідок непереборної сили або її
умислу  відповідачем суду не надано.

Разом з
тим, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди в
сумі 1526 грн не підлягають задоволенню оскільки вони не знайшли свого
підтвердження у судовому засіданні розрахунковими документами про сплату
позивачкою  певних сум  грошей за призначені їй медичні препарати.
Довідки медичного закладу- лікарні № 1
надані позивачкою з переліком призначених їй медичних препаратів ( л/с -
16, 69 ) не являються розрахунковим документом, та не підтверджують оплату
медичних препаратів позивачкою.

Виходячи з вимог ч. 2  ст. 1167 ЦК України  моральна шкода відшкодовується незалежно
від вини органу державної влади, Автономної республіки Крим, органу
місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою  яка його завдала якщо щкода завдана
знівеченням, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю фізичної особи  у
наслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Суд приходить до висновку, що доводи
наведені відповідачем про те, що у
медичних документах ( л/с -6 ) наданих позивачкою сфальсіфікований
діагноз, а саме окрім діагнозу встановленого при проведенні судово-медичної
експертизи зазначений -  перелом
зовнішнього  мищелку лівої великої
берцової  кістки не спростовує того, що
позивачці у наслідок ДТП були завдані тілесні ушкодження  середнього ступіня тяжкості та  не впливає на правовідносини сторін  які
виникли у наслідок завдання відповідачем шкоди під час ДТП.

Оскільки під час ДТП відповідач -
ОСОБА_2. керував  автомобілем який є
джерелом підвищеної небезпеки  на
підставі доручення ( л/с - 55 ), позивачкою ОСОБА_1  до нього заявлені вимоги про відшкодування
моральної шкоди, відповідач повинен відшкодовувати завдану позивачці моральну
шкоду незалежно від  його вини. У
судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1. у наслідок ДТП  отримала тілесні ушкодження, перебувала на
стаціонарному лікуванні у міській лікарні № 1
з  15.08.06 р. по 08.09.06 р. та
на амбулаторному лікуванні  до листопада
2006 року, отримувала медікаментозне лікування, що підтверджується матеріалами
амбулаторної картки та історії хвороби позивачки дослідженими у судовому
засіданні, а також поясненнями свідків лікарів - Русанова В.В., ОСОБА_3.,
ОСОБА_4. допитаних у судовому засіданні, через отримані травми зазнала
фізичного болю, змушена була тривалий час проходити лікування, відновлювати
стан свого здоров'я, змушена була змінити уклад свого життя,  відчуває наслідки отриманих травм. З урахуванням
вимог розумності  та справедливості,
керуючись вимогами ст 23, 1167 ЦК України
суд вважає вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2. про стягнення завданої моральної
шкоди обгрунтованими, але такими що підлягають задоволенню частково  в сумі 2500 грн.

Оскільки позовні
вимоги позивача судом задоволені,
позивачка звільнена від спалати судових витрат при зверненні до суду,
то  судові витрати по справі відповідно
до вимог ст. 88 ЦПК України, пов'язані з оплатою судового збору в сумі 8,5 грн
та витрат на інформаційне забезпечення процесу в сумі 7,5 грн підлягають
стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. 212, 213, 215, 88 ЦПК України, ст. 23,
1187,1188  ЦК України суд,  -

В И Р І Ш И В:

Позовні
вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2  про стягнення
моральної шкоди, завданої у наслідок ДТП -
задовольнити частково.

Стягнути з
ОСОБА_2  на користь ОСОБА_1 у рахунок
відшкодування моральної шкоди   2 500
грн.

У позовних
вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2  про
відшкодування майнової шкоди - відмовити.

Стягнути з
ОСОБА_2 судові витрати  по справі 8,5 грн
судовій збір та 7,5  грн  ІТЗ
процесу  на корить держави всього
16 грн.

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд
Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя. Заяву про
апеляційне оскарження рішення може бути подано потягом десяти  днів з дня проголошення рішення, а апеляційна
скарга повинна бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо скарга подається у строк, встановленний для подання такої
заяви.

Суддя :