Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:
суддів:             Лященко Н.П.,                Перепічая В.С.,
Мазурка В.А.,                            Пшонки М.П.,
розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, приватний нотаріус
Красноармійського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання недійсним
договору купівлі-продажу, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного
суду Донецької області від
15 травня 2008 року,
в с т а н о в и л а:
У червні 2007 року  ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору
купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1, посилаючись на те, що договір було укладено
Справа розглядалась судами неодноразово.
Рішенням
Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 березня 2008
року позов задоволено. Визнано недійсним
договір купівлі-продажу жилого будинку АДРЕСА_1, укладеного між
сторонами 28 квітня 2007 року та посвідченого приватним нотаріусом
Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області.

Рішенням апеляційного
суду Донецької області від 15 травня                2008 року рішення районного
суду скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

У
касаційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення апеляційного
суду,  посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального та процесуального права і залишення без
змін рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і
обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи
є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма
підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Рішення апеляційного суду не відповідає цим вимогам.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції про визнання недійсним договору
купівлі-продажу жилого будинку та відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1, суд
апеляційної інстанції вважав його необґрунтованим.

Проте з таким висновком апеляційного суду погодитись не можна з таких
підстав.

ОСОБА_1 свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що при вчиненні договору
купівлі-продажу жилого будинку вона помилялася щодо природи цього договору,
прав та обов'язків сторін, що має істотне значення, оскільки її онук, ОСОБА_2,
обіцяв її довічно доглядати, забезпечувати продуктами харчування, і тільки на
цих умовах вона погодилася укласти договір про відчуження жилого будинку
ОСОБА_2

Згідно із ч. 1 ст. 299 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин,
помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину.
Помилка щодо мотивів вчинення правочину не має істотного значення, крім
випадків, встановлених законом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 11 постанови від                 28 квітня 1978 року № 3 «Про
судову практику в справах про визнання угод недійсними»  (з наступними змінами), під помилкою у даному
випадку слід розуміти таке неправильне сприйняття суб'єкта, предмета  чи інших істотних умов угоди, що вплинуло на
її волевиявлення, при відсутності якого за обставинами  справи можна вважати, що угода не була б
укладена.

Судом установлено, що ОСОБА_1, укладаючи оскаржуваний договір
купівлі-продажу, мала на меті те, що вона залишиться членом родини відповідача,
буде проживати  з ним у своєму будинку, а
також те, що ОСОБА_2 буде за нею довічно доглядати та забезпечувати продуктами
харчування. Зобов'язання відповідача про залишення ОСОБА_1 членом його родини
підтверджується   розпискою (а.с. 42).

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку,
що оскаржувана угода є недійсною.

Згідно зі ст. 339 ЦПК України суд касаційної інстанції, установивши, що
апеляційним судом  скасоване судове
рішення, ухвалене згідно з законом, скасовує судове рішення суду апеляційної
інстанції і залишає в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись
ст. ст. 336, 339, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 15 травня 2008 року
скасувати, рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від
17 березня 2008 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

Н.П. Лященко  В.А. Мазурок  В.С. Перепічай  М.П. Пшонка