У х в а л а

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

3 вересня 2008 року                                                                       м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Григор'євої Л.І.,

суддів:

Гуменюка В.І.,                           Косенка В.Й., Жайворонок Т.Є.,                      Пшонки М.П., -

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

в с т а н о в и л а:

У березні 2006 року ОСОБА_1. звернулася із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що в період з червня 2003 року по вересень 2005 року
відповідач позичав неодноразово в борг кошти, які зобов'язався повернути.
Зобов'язання не виконав. В жовтні 2005 року відповідач підписав розписку, в
якій зобов'язався до 1 січня 2006 року повернути борг у розмірі 14 000 грн. У
зазначений термін борг не повернув. Просила стягнути з відповідача на її
користь борг у розмірі 14 000 грн. та 3 % річних за весь час прострочення
виконання зобов'язання.

В судовому засіданні позивачка уточнила свої позовні
вимоги і просила стягнути з відповідача на її користь лише суму боргу.

Рішенням Броварського міськрайонного суду від 5 липня
2006 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 6
листопада 2006 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2. на користь ОСОБА_1.
борг у розмірі 14 000 грн. та 51 грн. держмита.

У касаційній скарзі ОСОБА_2. просить скасувати ухвалені
рішення суду та ухвалити рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись
на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом
норм процесуального права.

Касаційна скарга  задоволенню не підлягає з таких підстав.

Встановлено,
що ОСОБА_2. отримав від ОСОБА_1. 14 тис. грн., які зобов'язувався повернути, але не повернув. Факт
отримання позики підтверджується розпискою за підписом відповідача від 1 жовтня
2005 року.

Відповідно
до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись
належним чином.

Враховуючи
викладене, суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції,
прийшов до обґрунтованого висновку про
задоволення позову ОСОБА_1.

У відповідності до частини 1 статті 335 ЦПК України під час розгляду справи
в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні або вирішені ним, вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Згідно
статті 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо
визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального
права.

Судами першої та апеляційної інстанцій
досліджено обставини справи повно, зібраним доказам дана оцінка.

Судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та  процесуального
права. Доводи скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями
335, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду від 5 липня 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області від 6 листопада 2006 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Л.І. Григор'єва

Судді:                                                                       В.І.
Гуменюк

Т.Є. Жайворонк

В.Й. Косенко

М.П.
Пшонка