Справа №
липня  2008    року                                                                                    Ялтинський міський суд Криму
складі судді  :
у відкритому судовому засіданні в залі
Ялтинського міського суду цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Гурзуфської селищної Ради, виконавчого
комітету Гурзуфської селищної Ради, за участю третіх осіб: ОСОБА_2 ОСОБА_3 про
визнання права власності на житлову будову, зобов'язання виконати рішення про
виділ земельної ділянки під будівлю,
Позивач звернувся до суду з позовом,
в якому просить визнати за ним право власності на житлову будову літер «З» в
районі будинку АДРЕСА_1 і зобов'язати Гурзуфську селищну Раду виконати рішення
виконавчого комітету від 24 червня 1998 року № 99 про виділення земельної
ділянки під існуючу житлову будову літер «З».
Вимоги мотивує тим, що йому і членам
його сім'ї належить на праві власності квартира АДРЕСА_1, а також підвал літер
«З», що відноситься до квартири. Рішенням виконавчого комітету Гурзуфської
селищної Ради № 137 від 03 червня 1993 року йому була надана земельна ділянка,
для будівництва житлового будинку і дозволено його будівництво. Рішенням
виконавчого комітету від 24 червня 1998 року йому також було дозволено
складання проекту відведення земельної ділянки під будівництво індивідуального
житлового будинку. На підставі вказаних рішень, їм була здійснена реконструкція
підвалу літер «З» в житлову будову, із збільшенням його площі за рахунок
поверховості. 10 січня 2008 року він звернувся до Голови Гурзуфської селРади із
заявою про оформлення за ним права власності на збудовану будову, проте йому по
суті в цьому було відмовлено.
Представник відповідачів позовні
вимоги не визнав, посилаючись на те, що будова збудована позивачем самовільно,
без належно розробленої і затвердженої проектно - технічної документації. Також
не була розроблена позивачем і проектно - технічна документація по відведенню
земельної ділянки, для подальшого отримання її у власність або в користування,
у зв'язку з чим раніше одержані ним рішення виконкому залишилися
нереалізованими і втратили свою силу.
Треті особи в судове засідання не
з'явилися, про день і час судового розгляду повідомлені належним чином, причин
неявки суду не представили.
Суд, вислухавши думку сторін,
дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає.
Судом встановлено, що ОСОБА_2.,
ОСОБА_1. і ОСОБА_3 є в рівних частках власниками квартириАДРЕСА_1 а також
підвалу літер «З», що відноситься до квартири і розташований на ділянці (а.с.
Рішенням виконавчого комітету
Гурзуфської селищної Ради № 137 від 03 червня 1993 року ОСОБА_1. була надана
земельна ділянка під індивідуальне житлове будівництво, площею 0,04 га, вАДРЕСА_1, дозволено виробництво проектно -
дослідницьких робіт і будівництво житлового будинку на вказаній ділянці. Також
цим рішенням виконком зобов'язав забудовника виконати проектно - дослідницькі
роботи, узгодити проект зі всіма зацікавленими службами АДРЕСА_1, отримати
будівельний паспорт на забудову земельної ділянки (а.с. 13).

Згідно ч. 2 ст. 376 ЦК України, особа, що здійснила самовільне будівництво, не
набуває право власності на нього.

Позивачем рішення виконавчого
комітету Гурзуфської селищної Ради від 03 червня 1993 року, яким на нього був
покладений обов'язок, до початку будівельних робіт, виконати проектно -
дослідницькі роботи, одержати будівельний паспорт на забудову, виконано не
було, він приступив до будівництва без виготовлення проекту і його узгодження
із зацікавленими службами.

На сьогоднішній день ним була
самовільно виконана реконструкція підвалу літер «З» в двоповерхову будову у
вигляді житлового будинку,  окремо від
квартири, загальною площею 166,8 квадратних метрів (а.с. 12).

Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України, право власності на самовільно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, що здійснила
самовільне будівництво на земельній ділянці, яка не була відведена їй для цієї
мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під вже
побудоване нерухоме майно.

Згідно ст. 125 ЗК України, право власності і право постійного користування
на земельну ділянку виникає після отримання її власником або користувачем
документа, що засвідчує право власності або право постійного користування
земельною ділянкою, і його державної реєстрації.

Разом з тим, ОСОБА_1. було отримане
тільки рішення виконавчого комітету Гурзуфської селищної Ради № 99 від 24
червня 1998 року, яким йому дозволено складання проекту відведення земельної
ділянки площею 0,04 га під
будівництво індивідуального житлового будинку в районі будинкуАДРЕСА_1 в
постійне користування (а.с. 14).

При цьому, проект відведення
земельної ділянки позивачем розроблений так і не був, державний акт на право
постійного користування земельною ділянкою отриманий не був, у зв'язку з чим у
суду на сьогоднішній день відсутні правові підстави для визнання заОСОБА_1
права власності на самовільно збудовану ним будову.

Що стосується покладання на відповідача обов'язку виконати рішення
виконкому про виділення земельної ділянки, то, як вже встановлено судом,
позивачем не була розроблена проектно - технічна документація по відведенню
земельної ділянки, у зв'язку з чим підстав для покладання на селищну Раду
обов'язку виділити йому земельну ділянку на сьогоднішній день немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 376 ЦК України, ст. 125 ЗК України,
ст.ст. 10, 60,  212, 213, 215, 217, 218 ЦПК  України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до Гурзуфської селищної Ради, виконавчого комітету
Гурзуфської селищної Ради про визнання права власності на житлову будову,
зобов'язання виконати рішення про виділ земельної ділянки під будівлю -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному суді АРК через Ялтинський
міський суд в строки та порядку згідно статей 294, 296 ЦПК України.

Суддя: