УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

22 жовтня 2008  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Жайворонок Т.Є.,

Лященко  Н.П.,

Перепічая В.С.,

Пшонки М.П.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
відділу державної виконавчої служби у Києво-Святошинському районі Київської
області про стягнення коштів за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення  Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 21 березня 2006 року та ухвалу апеляційного суду
Київської області від 16 листопада 2006 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2005 року ОСОБА_1 пред'явила в суді позов до
ОСОБА_2, відділу державної виконавчої служби у Києво-Святошинському районі
Київської області про стягнення 31 443 грн.

Зазначала, що рішенням Києво-Святошинського районного
суду Київської області від 24 березня 2000 року стягнуто з відповідача на її
користь 49 167 грн. суми боргу за договорами позики та 2 430 грн. державного
мита, а всього 51 193 грн.

Виконавчий лист нею пред'явлений до виконання, проте до
цього часу рішення суду не виконано, гроші їй не повернуто. Відповідач
ухиляється від сплати боргу.

За цей період часу у зв'язку з інфляцією гроші, стягнуті судом,
знецінилися.

З урахуванням індексів інфляції, розрахованих Міністерством статистики
України, позивачка просила позов задовольнити.

У подальшому ОСОБА_1 уточнила
свої позовні вимоги та просила стягнути зазначену суму з відповідача ОСОБА_2

Рішенням Києво-Святошинського районного
суду Київської області від 21 березня 2006 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Київської області від 16 листопада 2006 року, у задоволенні
позову ОСОБА_1  відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати
постановлені судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами
норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і справу
передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд
виходив із того, що позивачка не надала доказів на підтвердження своїх позовних
вимог і не назвала положень чинного законодавства, на підставі яких суд повинен
задовольнити позов.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна,
оскільки суд дійшов їх без повного і всебічного з'ясування дійсних обставин
справи, прав та обов'язків сторін в даних правовідносинах, належної правової
оцінки зібраних у справі доказів.

Підставами позову, які відповідно до вимог ст. ст. 31,
214 ЦПК України суд не може змінити за власною ініціативою, є не саме по собі
посилання на певну норму закону, а обставини, якими позивач обґрунтовує свої
вимоги.

Тому суд уточнює підстави позову й застосовує норму
закону, яка їм відповідає, незалежно від згоди на це позивача.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачка посилалась на те, що
у зв'язку з інфляцією в країні сума коштів, присуджена їй з відповідача
рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 березня
2000 року, знецінилася, у зв'язку з чим вона зазнала збитків.

На підтвердження своїх доводів позивачка надала суду
щомісячні індекси споживчих цін (індекси інфляції), що розраховуються
Міністерством статистики України, починаючи з серпня 1991 року, щомісячно та
публікуються в пресі, зокрема в газеті “Урядовий кур'єр”, і згідно зі ст. ст.
19, 21, 22 Закону України “Про інформацію” є офіційними.

Проте на порушення вимог ст. 212 ЦПК України зазначеним
доказам суд належної правової оцінки не дав.

Тієї обставини, що протягом майже восьми років рішення
суду не виконується, розрахунків із позивачкою не проведено, не заперечував і
сам відповідач. Крім того, це встановлено судом.

Також, ухвалюючи рішення щодо відділу державної
виконавчої служби у Києво-Святошинському районі Київської області, суд належним
чином не з'ясував підстави позову й на порушення вимог ст. ст. 212 - 215 ЦПК
України не навів будь - яких висновків прийнятому рішенню та норм матеріального
права, на підставі яких ним вирішено спір.

На зазначені порушення закону не звернув
уваги й суд апеляційної інстанції.

З огляду на викладене постановлені судами рішення не можна визнати
законними та обґрунтованими й вони підлягають скасуванню, а справа -
направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення  Києво-Святошинського районного суду Київської
області від            21 березня 2006
року та ухвалу апеляційного суду Київської області від                     16 листопада 2006 року
скасувати.

Справу передати на новий розгляд
до суду  першої інстанції.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

Т.Є. Жайворонок

Н.П. Лященко

В.С. Перепічай

М.П. Пшонка