У х в а л а

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

21
серпня 2008 року                                                                   м. Київ

Суддя Верховного Суду України Гуменюк В.І., розглянувши касаційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області
від 25 грудня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від
11 березня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4
про визнання недійсними договорів дарування земельної ділянки та незавершеного
будівництвом жилого будинку, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся із зазначеним позовом посилаючись на те, що 3 травня 1995
року між ним та ОСОБА_3 було укладено договір про сумісну діяльність по
будівництву жилого будинку та 3 травня 1995 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, яка
діяла від імені ОСОБА_6, було укладено договір купівлі-продажу незавершеного
будівництвом жилого будинку, готовністю якого становить 17 % та земельної
ділянки розміром 0,102 га по АДРЕСА_1. Після цього на підставі договору про
сумісну діяльність по будівництву жилого будинку він разом з ОСОБА_3
продовжував будувати будинок до лютого 2001 року. З лютого 2001 року по
березень 2003 року будівельні роботи не велись взагалі, а були відновлені в
березі 2003 року і далі будівництво проводилось виключно за його власні кошти.
В даний час йому стало відомо, що 4 липня 2001 року ОСОБА_3 уклав два договори
дарування, згідно яких подарував ОСОБА_1 та ОСОБА_4 незавершеного будівництвом
жилий будинок, готовність якого становить 58 % та земельної ділянки розміром
0,102 га по АДРЕСА_1. Оскільки відповідачі приховували від нього укладення
такого договору і відповідач відчужуючи земельну ділянку та незавершений
будівництвом жилий будинок розпорядився і його часткою, то позивач просив
визнати ці договори дарування недійсними та стягнути солідарно з ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 на його користь 10 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25
грудня 2007 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської
області від 11 березня 2008 року, позов задоволено частково. Визнано недійсним
договір дарування земельної ділянки по АДРЕСА_1, площею 0,099 га для
обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташовану на
території с. Петриків в частині дарування ОСОБА_3 Ѕ її частини ОСОБА_1 та
ОСОБА_4

Визнано недійсним догові дарування незавершеного будівництвом жилого
будинку по АДРЕСА_1 в частині дарування ОСОБА_3 Ѕ її частини ОСОБА_1 та ОСОБА_4

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської області від 25 грудня 2007 року та ухвалу
апеляційного суду Тернопільської області від 11 березня 2008 року та ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити, посилаючись
на порушення судами норм матеріального чи процесуального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Касаційна скарга необґрунтована. Доводи скарги висновків суду не
спростовують. Передбачених законом підстав неправильного застосування норм
матеріального чи порушення норм процесуального права не встановлено.

Керуючись пунктом 5 частини 3 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного
провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 про
визнання недійсними договорів дарування земельної ділянки та незавершеного
будівництвом жилого будинку, відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги
матеріали направити скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України                                                      В.І. Гуменюк