У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

20 серпня 2008 року                                                                                                м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого             Гнатенка А.В.,

суддів:                       Косенка
В.Й.,                                 Гуменюка
В.І.,                                                                   Данчука В.Г.,                                  Григор'євої
Л.І., -

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7до
сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю (далі - СТОВ)
“Мусіївське” Хорольського району про розірвання договору оренди земельної
ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7на рішення апеляційного суду Полтавської області від 23 січня
2008 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_5.,
ОСОБА_6., ОСОБА_7. звернулися до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що ними та відповідачем СТОВ “Мусіївське” Хорольського району були
укладені договори оренди земельної ділянки (паю), через відсутність інших
орендарів вони були вимушені укласти вказані договори оренди саме зі СТОВ
“Мусїївське” Хорольського району на запропонованих ним умовах. Позивачі
вважають, що відповідач недобросовісно виконував свої обов'язки орендаря.

Рішенням Хорольського районного суду від 31 жовтня 2007
року позови ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_5., ОСОБА_6., ОСОБА_7 .
задоволено. Розірвано договори оренди земельних часток від 1 грудня 2003 року:
№ 418-80 між ОСОБА_1. та СТОВ “Мусіївське”, № 619-79 між ОСОБА_2. та СТОВ
“Мусіївське”, № 577-37 між ОСОБА_3. та СТОВ “Мусіївське”, № 418-82 між ОСОБА_4.
та СТОВ “Мусіївське”, № 417-81 між ОСОБА_5. та СТОВ “Мусіївське”, договори від
19 листопада 2003 року:            №
476-26 між ОСОБА_6. та СТОВ “Мусіївське”, № 54 між ОСОБА_8. та СТОВ
“Мусіївське”; договір від 31 травня 2004 року № 531-81 між ОСОБА_7. та СТОВ
“Мусіївське”. Стягнуто на користь позивачів із відповідача судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 23
січня 2008 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалене
нове рішення, яким у позові відмовлено.

Не погодившись із вищезазначеним рішенням апеляційного
суду, ОСОБА_1., ОСОБА_2, ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_5., ОСОБА_6., ОСОБА_7.
подали до Верховного Суду України касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального
права, просять оскаржуване судове рішення скасувати й залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

З  матеріалів
справи вбачається, що  позивачі в
2003-2004 роках уклали з СТОВ “Мусіївське” договори оренди земельних ділянок
(паїв). Дія всіх договорів закінчується в грудні 2008 року. До договорів оренди
підписані додатки, якими визначено щорічний розмір орендної плати. Відповідач
повністю виплатив орендну плату за попередні роки, а за 2007 рік позивачі
відмовились її отримати.

У п. 2.2 договорів оренди вказано, що розмір орендної
плати визначається за домовленістю сторін, але не може бути меншим від розміру
встановленого чинним законодавством. Форма орендної плати за оренду однієї
земельної частки (паю) на 1 рік, які встановлюються за домовленістю сторін,
наведені в додатку 1 до договору. У тексті договору є посилання на те, що
визначається річна форма оплати. Протягом дії договорів позивачі отримували
орендну плату та не зверталися до СТОВ “Мусіївське” про зміну розміру чи форми
орендної плати.

За таких обставин апеляційний суд правильно скасував
рішення суду першої інстанції та відмовив у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження судового рішення може бути лише неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Статтями 338-341 ЦПК України
передбачено випадки, в яких рішення суду скасовується.

Оскільки доводи касаційної скарги та
матеріали справи не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального
й процесуального права, а отже,
відсутні підстави для скасування ухваленого
судового рішення, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. 336  ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 23
січня 2008 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                               А.В. Гнатенко

Судді:                                                                       В.Й.
Косенко

В.Г. Данчук

В.І. Гуменюк

Л.І. Григор'єва