Справа № 22ц-561/08                                          Головуючий у 1 інстанції -
Доповідач - Стрільчук В.А.
СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

і м е н е м    У к
р а ї н и

17 липня 2008 року.  Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Волинської області в
складі:

головуючого
- судді Стрільчука В.А.,

суддів
- Киці С.І., Расевича С.І.,

при
секретарі - Тарасюк Ю.А.,

з
участю позивача ОСОБА_1., представника позивача ОСОБА_2., представника
відповідача ОСОБА_3.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_4про визнання права власності на частину нерухомого майна,
виділення його в натурі та стягнення штрафу за апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_4. на рішення Луцького міськрайонного суду від 6 травня 2008 року,

в с т а н о
в и л а :

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 6 травня 2008 року позов
задоволено частково.

Постановлено визнати за ОСОБА_1.
право власності на 1/15 частку приміщення «Книжковий пасаж» в АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_4. на користь ОСОБА_1. штраф в сумі 657 грн. 72 коп. за
порушення умов договору.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4. на користь ОСОБА_1. судовий збір в сумі 131 грн. 94
коп., витрати за проведення експертизи в сумі 701 грн. 40 коп., та в користь ТУ
ДСА у Волинській області витрати на ІТЗ в сумі 30 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 . просить скасувати це рішення і
ухвалити нове рішення про відмову в позові, посилаючись  на невідповідність висновків суду обставинам
справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В запереченні представник позивача ОСОБА_2., зазначаючи від імені ОСОБА_1.
про безпідставність доводів апеляційної скарги, просить її відхилити.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі
рішення Луцької міської ради від 29 березня 2002 року № 20/8 між цим органом
місцевого самоврядування та підприємцем ОСОБА_4. був укладений договір оренди
земельної ділянки площею 525 кв. м., що знаходиться в АДРЕСА_1, строком на 25
років (а. с. 16).

22 липня 2002 року між позивачем ОСОБА_1. як інвестором
та ОСОБА_4. як забудовником було укладено договір інвестування будівництва
«Книжкового пасажу» наАДРЕСА_1(а. с. 8-9). За цим договором інвестор
зобов'язався надати забудовнику кошти, пропорційні 1/15 суми витрат на
проведення робіт по будівництву. Момент набуття права спільної часткової
власності інвестора визначався завершенням будівельних робіт.

Оплата будівництва мала здійснюватися інвестором згідно з
кошторисом шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок забудовника або
готівкою в сумі 2610 у. о. по курсу гривні. Кошти слід було вносити поетапно, а
саме: 2110 у. о. по курсу гривні - до 22 липня 2002 року, а залишок суми - в
5-денний термін після підписання акту про прийняття в експлуатацію завершеного
будівництва. Позивачем було сплачено відповідачу 13 193 грн. в такий спосіб:
перший внесок в сумі 2110 у. о. по курсу гривні - до 31 жовтня 2002 року, про
що свідчить розписка відповідача на договорі; з 28 травня 2003 року по 13
червня 2003 року сплачено готівкою 2127 грн. 29 коп., що стверджується квитанціями
до прибуткового касового ордера (а. с. 12-15).

Сторони погоджувались, що дана сума, коштів є попередньою
і у випадку, якщо після прийняття "Книжкового пасажу" в експлуатацію
виясниться, що витрати забудовника є більшими, то інвестор зобов'язується протягом
3 днів з дня повідомлення забудовника провести додаткову оплату.

Відповідач ОСОБА_4 . взяв на себе зобов'язання здійснити
будівництво «Книжкового пасажу» в тримісячний термін з дня підписання договору.

Акт технічної комісії про прийняття в експлуатацію
"Книжкового пасажу" затверджений наказом управління містобудування та
архітектури виконкому Луцької міської ради від 14 квітня 2004 р. №10/1 (а. с.
11), тобто об'єкт інвестиції прийнятий в експлуатацію після передачі коштів
позивачем. Крім того, відповідачем порушений термін будівництва.

Відповідач звертався з
листами-пропозиціями про необхідність зміни умов договору і доплату до здачі
об'єкта в експлуатацію (а. с. 79-82). Однак додаткова угода до спірного
договору сторонами не укладалася.

Висновком судової
будівельно-технічної експертизи від 25 квітня 2007 року дійсна сума витрат
забудовника «Книжкового пасажу» станом на 25 березня 2004 року визначена в
розмірі 345 678,51 грн. (а. с. 132-135). Проте згідно з висновком ВОБТІ від 1
квітня 2004 року вартість цієї споруди становить 437 486 грн. (а. с. 36).

Відповідачем ОСОБА_4. 9 січня
2004 року та 22 лютого 2004 року були укладені договори інвестування з ОСОБА_5.
і згодом передано останньому приміщення № 1 у «Книжковому пасажі» (а. с. 99).
Однак згідно з повідомленням бюро технічної інвентаризації право власності на
це приміщення за ним не зареєстровано (а. с. 317).

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення -
скасуванню з направленням справи на новий розгляд з таких мотивів.

Однією з вимог зміненої позовної заяви було виділення ОСОБА_1. приміщення №
1 «Книжкового пасажу» площею 8,7 кв. м. поАДРЕСА_1(а. с. 309). Судом
встановлено, що згідно з договором інвестування будівництва від 9 січня 2004
року (а. с. 324-325) вказане приміщення передано відповідачем громадянину
ОСОБА_5(а. с. 99). Отже будь-яке рішення в даній справі впливає на права і
обов'язки вказаної особи щодо сторін спору. Однак, зазначивши в оскаржуваному
рішенні ОСОБА_5. як відповідача, суд всупереч вимогам ст. ст. 32-33, 127, 168,
209 ЦПК України ні усної ні письмової ухвали про його залучення до участі в
справі не постановив, копію позовної заяви з доданими документами йому не
надіслав. У зв'язку з цим судом фактично вирішено питання про права та
обов'язки особи, яка не брала участь у справі, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст.
311 ЦПК України є підставою для скасування рішення і передачі справи на новий
розгляд.

Як вбачається з первісної позовної заяви (а. с. 4-7) та клопотання про
збільшення позовних вимог (а. с. 33) однією з вимог ОСОБА_1. було відшкодування
моральної шкоди в сумі 1700 грн. В заяві про зміну позовних вимог (а. с. 309)
вона відмовилася від цієї частини позову. Однак суд всупереч вимогам п. 3 ст.
205 ЦПК України не вирішив питання про прийняття відмови від позову і про
закриття в зв'язку з цим провадження в справі в означеній частині. Більше того,
в матеріалах справи наявна ухвала суду від 17 січня 2008 року, постановлена за
межами судового розгляду і в судовому засіданні не оголошена, якою позовна вимога
ОСОБА_1. про відшкодування моральної шкоди залишена без розгляду (а. с. 307),
хоча позивач відповідної заяви суду не подавав. Тим самим позов у частині
відшкодування моральної шкоди судом не вирішено в установленому процесуальним
законом порядку, що згідно з п. 5 ч. 1 ст. 311 ЦПК України також тягне за собою
скасування рішення з направленням справи на новий розгляд.

Крім того, судом допущено й ряд інших порушень норм матеріального та
процесуального права.

Зокрема, судом не прийнято до уваги вищезгаданий висновок судової
будівельно-технічної експертизи від 25 квітня 2007 року, яким дійсна сума
витрат забудовника «Книжкового пасажу» станом на 25 березня 2004 року визначена
в розмірі 345 678,51 грн. (а. с. 132-135). Мотиви такого неприйняття полягають
в тому, що експертний висновок не підтверджується первинними документами щодо
понесених забудовником витрат. Однак цей висновок суду зроблено з порушенням
вимог ст. 212 ЦПК України, оскільки він не відповідає наявним у справі доказам.
Згідно з п. п. 3.1, 3.2 укладеного між сторонами договору інвестування від 22
липня 2002 року фінансування будівництва провадиться інвестором в сумі, що
становить 1/15 частки вартості будівництва. 2610 у. о. є попередньою сумою
коштів і у випадку збільшення витрат забудовника інвестор зобов'язується
протягом 3 днів з дня повідомлення забудовника провести додаткову оплату (а. с.
8-9). З висновку вищезгаданої судової будівельно-технічної експертизи від 25
квітня 2007 року вбачається, що при його складанні експертом були використані копії
рахунків, накладних, квитанцій, товарних чеків, банківських платіжних
документів на придбання будівельних матеріалів, оплату виконаних робіт та
наданих послуг (а. с. 132). Всі вказані документи надані експертною установою
суду на його вимогу (а. с. 162-292), однак судом не перевірені і не
спростовані.

Визнавши за позивачем право власності на 1/15 частку приміщення «Книжкового
пасажу», суд всупереч умовам договору та вимогам ст. ст. 356-357 ЦК України не
врахував, що внесена ОСОБА_1. сума інвестиційних коштів значно менша, ніж 1/15
частина витрат забудовника на спорудження цього об'єкта. При цьому судом ніяким
чином не перевірені і не спростовані доводи відповідача про порушення позивачем
умов договору щодо строків внесення інвестором коштів та щодо відсутності з її
боку відповідного реагування на пропозиції інвестора внести зміни в договір у
зв'язку з необхідністю оплати додаткових коштів (а. с. 79-82).

Стягнувши з відповідача на користь позивача витрати за проведення експертиз
в сумі 701 грн. 40 коп., суд всупереч вимогам ст. ст. 88, 212-215 ЦПК України
не навів у рішенні докази, які підтверджують понесення ОСОБА_1. таких витрат.
Більше того, згідно з ухвалою суду від 8 лютого 2007 року витрати на проведення
судової будівельно-технічної експертизи були покладені на відповідача (а. с.
130). Мотиви повторного стягнення з нього цих витрат ще й на користь позивача
судом не зазначені.

У зв'язку з наведеними порушеннями норм матеріального і процесуального
права оскаржуване рішення слід скасувати, а справу направити до суду першої
інстанції на новий розгляд, під час якого необхідно усунути відмічені порушення
і вирішити спір відповідно до вимог закону.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 311, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду від 6 травня  2008 року в даній справі скасувати, а справу
направити на новий розгляд до того ж суду, в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

Судді :