Спр.№ 2-18/08
22 липня 2008 року.                    Тячівський районний суд
Закарпатської області в складі: головуючого судді Розман М.М.
відповідача Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області Кошілко М.М. ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну
справу за позовомОСОБА_1 до Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області
, УМВС України в Закарпатській області , Міністерства внутрішніх справ України
, Державного казначейства України про захист честі , гідності та стягнення
звернувся в суд з позовом до Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській
області , УМВС України в Закарпатській області , Міністерства внутрішніх справ
України , Державного казначейства України про захист честі , гідності та
стягнення моральної шкоди. В позовній заяві зазначив, що на початку жовтня 2006
року в Мокрянському ДЛМГ він отримав придбану за власні кошти згідно до
прибуткового касового ордера № 882, ліцензію № 023374 на добування самця
косулі. Оскільки із-за зайнятості в роботі він не зміг вийти на полювання в
більш ранні терміни, то зв'язався по телефону з керівництвом Мокрянського
лісництва та попросив від лісничого в останній термін виходу на полювання
забезпечити його відповідним єгерем для супроводу. В суботу 14.10.2006 року
після обіду приїхав в с. Красна та зустрівся з лісничим ОСОБА_2 і знаходячись з
ним на автозаправці до них звернувся лісничий Усть-Чорнянського лісництва
ОСОБА_3, який знаючи що він бувший працівник міліції, попросив їх допомогти
затримати групу браконьєрів, яка хоче полювати на території його лісництва.
Вони погодилися та під'їхавши під урочище "Угорське" пішли назустріч
ймовірній появі браконьєрської групи і на єгерській стежці помітили групу людей
із 6-ти чоловік , у двох з яких вилучили зброю , а інші четверо втекли. Коли
з'ясувалося, що вказана зброя зберігалась та використовувалась без належного
дозволу, то він склав акт про вилучення зброї та по телефону повідомив чергово
Тячівського РВ про даний інцидент.Зброю закрив в сейфі єгеря ОСОБА_4.
дня разом з ОСОБА_2 та єгерем ОСОБА_4, які його супроводжували , пішов на
полювання, де з першого пострілу відібрав самця косулі-шпіцака згідно ліцензії
, про що на місці зробив відмітку у контрольній карточці НОМЕР_1. Вага
впольованого була 15 кг, і 17 жовтня 2006 року він сплатив за нього 150 грн. та
30 грн. за ліцензію-супровід.
15 жовтня 2006 року вилучену зброю
він здав по акту черговому по Тячівському РВ Ухаль І.І. і попросив доповісти
начальнику Тячівського РВ УМВС України для дачі розпорядження щодо складання
відповідних адміністративних протоколів. А 18 жовтня 2006 року звернувся до
в.о. директора Мокрянського ДЛМГ ОСОБА_7 провести оцінку здобутого трофея
(рогів самця), однак останній разом з ОСОБА_5, стали грубо з ним розмовляти та
проявляти невдоволення з приводу того, що він вилучив від їх працівників зброю
та доповів про це керівництву райвідділу міліції, а не їм, підірвавши таким
чином їх авторитет та майбутнє призначення його на посаду директора. Тоді
ОСОБА_7 заявив, що проведе своє розстеження та своїми діями й знайомствами
доб'ється, щоб начальник райвідділу міліції порушив проти них кримінальну
справу за браконьєрство.
інцидент він з письмовою заявою звернувся в Тячівський РВ УМВС України в
Закарпатській області. Крім того розмовляв з начальником районного відділу і
просив його розібратись та прийняти законні міри, а той пообіцяв прийняти
законне рішення. Однак  замість того щоб
дати належну оцінку діям  керівництва
Мокрянського ДЛМГ та наказу № 159, яким ОСОБА_7 наказує ОСОБА_5 конфіскувати
від нього знаряддя полювання та інше, керівництвом Тячівського РВ УМВС України
в Закарпатській області, вважає , що упереджено, безпідставно, маючи всі докази
того, що він діяв у відповідності з Законом України "Про мисливське
господарство та полювання", законно придбав ліцензію, сплатив за це власні
грошові кошти та навпаки подав письмове звернення до голови Лісового комітету
України, до головного мисливствознавця про ці беззаконня , ним порушується
кримінальна справа , в описовій частині постанови якої йдеться про те, що, він
із рушниці ЗКК-600 НОМЕР_2 вполював самця косулі, вагою 15 кг., сплатив за
м'ясо 150 грн. (30 грн. за супровід не відображено), чим завдав державі шкоду в
розмірі 750 грн., тобто він із посадовими особами скоїли злочин, передбачений
ст.248 ч.2 КК України.
зв'язку з цим про нього як про бувшого працівника міліції, ветерана ОВС України
по району серед населення були розповсюджені слухи про те, що він скоїв злочин
- браконьєрство і за це його будуть судити, чим було грубо принижено його честь
та гідність не тільки як громадянина , але і як ветерана органів внутрішніх
справ та адвоката.
друзі,  дратують його, називають
браконьєром, в зв'язку з чим йому заподіяна значна моральна шкода, яка полягає
в тому, що було опорочено та принижено його честь, честь його сім'ї, його
людську гідність, порушені нормальні людські стосунки з громадянами, колективом
мисливців району та членами Президії Тячівської райради, та Президії облради
УТМР, членом якої він являється на протязі майже 10 років , та умови
повсякденного життя. Від цих незаконних дій керівництва Тячівського РВ УМВС
України в Закарпатській області у нього погіршився стан здоров'я, постійно
піднімається артеріальний тиск, від якого відчуває постійні болі в серці.
Незважаючи на те, що 29.11.2006 року прокуратурою було скасовано постанову про
порушення кримінальної справи , в даний час йому потрібно прикласти значні
зусилля для відновлення свого авторитету, а тому просить суд стягнути з
відповідачів на його користь 5000 грн. моральної шкоди за незаконне, упереджене
та навмисне всупереч інтересам служби та авторитету правоохоронних органів
порушення кримінальної справи.
В судовому засіданні позивач свої
позовні вимоги підтримав посилаючись на викладені в письмовій позовній заяві
обставини і додатково пояснив , що вважає вчинені щодо нього дії помстою за те
, що він проявив принциповість і відмовився на прохання керівництва ДЛГ
повернути вилучені мисливські рушниці. Як в подальшому дізнався відносно
порушників не були складені протоколи про адміністративне правопорушення і на
це начальник райвідділу міліції йому сказав: «Чи Вам потрібні показники?» ,
внаслідок чого він звернувся до обласного керівництва. А далі десь 20 листопада
2006 року йому зателефонував лісничий ОСОБА_2 і повідомив про факт порушення
кримінальної справи , сказавши , що постанова про порушення кримінальної справи
поміщена на дошці оголошень адмінбудівлі ДЛГ. На той час КПК України не містила
норми , що зобов'язувала орган дізнання видавати копію постанови , а тому
фактом видачі постанови і поширення викладених в ній відомостей йому заподіяно
моральну шкоду. Уточнив позовні вимоги і просить стягнути заявлену ним моральну
шкоду з МВС України.
Представник Тячівського РВ УМВС
України в Закарпатській області в судовому засіданні позов не визнав і пояснив
, що відповідачем не поширено жодних неправдивих відомостей щодо позивача.
Позивач не відноситься до службових осіб , відносно яких було порушено
кримінальну справу , а також не надав доказів про те , що йому було заподіяно
моральну шкоду. Просить в задоволенні позову відмовити.
Представник УМВС України в
Закарпатській області в судове засідання не з'явився , хоч про час та місце
розгляду справи був належним чином повідомлений , а тому суд в порядку ст.169
ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі
Представник МВС України в судове
засідання не з'явився , хоч про час та місце розгляду справи був належним чином
повідомлений , а тому суд в порядку ст.169 ЦПК України розглянув справу у його
відсутності на підставі наявних у справі доказів.
Подав письмове заперечення проти
позову , за яким позов не визнав посилаючись на те, що право на відшкодування
шкоди , завданих фізичній особі незаконними діями органів дізнання , досудового
слідства , прокуратури або суду , виникає у випадках , передбачених законом.
Зокрема , у випадках , передбачених ст. 1 Закону України « Про порядок
відшкодування шкоди , заподіяної громадянинові незаконними діями органів
дізнання , досудового слідства , прокуратури і суду» та ст.. 1176 ЦК України.
Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі , коли незаконні дії органів
дізнання , досудового слідства , прокуратури або суду завдали моральної втрати
громадянинові , привели до порушення його нормальних життєвих зв'язків ,
вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Вважає , що
позивачем не доведено факт отримання ним морадбної шкоди внаслідок незаконних
на думку позивача дій працівників Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській
області. Крім цього , згідно до ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування
шкоди , заподіяної громадянинові незаконними діями органів дізнання ,
досудового слідства , прокуратури і суду»
відшкодування шкоди проводиться за рахунок коштів державного
бюджету.Просить в задоволенні позову відмовити.
Державного казначейства України в  судове
засідання не з'явився , хоч про час та місце розгляду справи був належним чином
повідомлений , подав суду письмову заяву , за якою просив розглянути справу у
його відсутності , а тому суд в порядку ст.169 ЦПК України розглянув справу у
його відсутності на підставі наявних у справі доказів.
Згідно поданого письмового пояснення
на позовну заяву просить в задоволенні позову відмовити посилаючись на те , за
відсутності в Державному бюджеті України видатків на відшкодування такої шкоди
, дана шкода повинна стягуватися з рахунків тієї бюджетної установи , яка
завдала таку шкоду , оскільки всі бюджетні організації фінансуються з
державного бюджету і кошти на їх рахунках є саме державними. Кошти бюджету ,
які отримують фізичні та юридичні особи , що не мають статусу бюджетної
установи надаються їм лише через розпорядника бюджетних коштів та головним
розпорядником коштів за напрямками видатків в системі органів внутрішніх справ
є Міністерство внутрішніх справ України. Позов щодо Державного казначейства
України вважає безпідставним і не обґрунтованим та просить в його  задоволенні відмовити.
Дослідивши всі обставини справи ,
суд дійшов наступного висновку.
В судовому засіданні встановлено ,
що позивач ОСОБА_1 займається адвокатською діяльністю , є ветераном органів
внутрішніх справ , почесним членом УТМР , громадським мисливським інспектором
Тячівського району Закарпатської області з правом контролю за виконанням правил
, термінів і способів полювання , що діють на території України.
14 жовтня 2006 року ним були
виявлені в урочищі «Угорське « Усть Чорнянського лісництва два працівники
Краснянського лісництва з незареєстрованими мисливськими рушницями і рушниці
Згідно до постанови органу дізнання
Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області від 16 листопада 2006 року
порушено кримінальну справу по факту незаконного полювання службовим особами ДП
« Мокрянське ЛМГ» за ст.. 248 ч.2 КК України за те , як зазначено в
мотивувальній частині постанови , що 15.10.2006 року в урочищі полонини
«Виртун» в околиці с. Руська Мокра на території Мокрянського лісництва ДП
«Мокрянське ЛМГ» працівники ДП «Мокрянського ЛМГ» в присутності лісничого
Мокрянського ЛМГ ОСОБА_2, єгеря ОСОБА_4, мисливець ОСОБА_1 із рушниці ЗКК-600
НОМЕР_2 вполював самця косулі-шпіцака , віком двох років ,  вагою 15 кг., сплатив за м'ясо 150 грн., чим
завдав державі шкоду в розмірі 750 гривень.
постанови прокурора Тячівського району від 29 листопада 2006 року
встановлено , що полювання самця козулі здійснена мисливцем ОСОБА_1 15 жовтня
2006 року разом із ОСОБА_2 і ОСОБА_4 на законних підставах і в їх діях
відсутній склад злочину , передбаченого ст. 248 ч.2 КК України , а тому
постанову дізнавача ВД Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області від
16 листопада 2006 року про порушення кримінальної справи по факту  незаконного полювання службовим особами ДП «
Мокрянське ЛМГ» за ст.. 248 ч.2 КК України скасовано і матеріали направлено
начальнику Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області для остаточного
Постановою органу дізнання
Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області з аналогічних підстав в порушенні
кримінальної справи відносно ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 відмовлено.
З показань свідка ОСОБА_2 в судовому
засіданні встановлено , що 20 листопада 2006 року в приміщенні адмінбудинку ДП
«Мокрянського ЛМГ» повинна була відбутися нарада і коли він заходив  в адмінбудинок , то побачив , як головний
інженер ОСОБА_5 вивішував на дошку оголошень постанову про порушення
кримінальної справи. В подальшому він зняв дану постанову і одразу
зателефонував ОСОБА_1 , повідомивши про це.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні
пояснив , що він як дізнавач ВД Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській
області особисто нікому ксерокопії постанови про порушення кримінальної справи
в даній справі нікому не надавав.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 в
судовому засіданні пояснив , що йому було відомо про порушення даної
кримінальної справи зі слів директора- ОСОБА_7. Постанову бачив на столі у
директора і ніхто її на дошку оголошень не вивішував.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
ствердив , що було допущене незаконне полювання і направлено матеріали в
правоохоронні органи, куди саме не пам'ятає. Чи отримував якусь відповідь з
правоохоронних органів також не пам'ятає. Про поширення якоїсь інформації з
цього приводу йому нічого не відомо.
Згідно до діючих на момент порушення
даної кримінальної справи норм КПК України вручення постанови про порушення
кримінальної справи заінтересованим особам не передбачалося , оскільки цей
Кодекс доповнено тільки 22.12.2006 року Законом № 526-V статтею
98-2 , якою встановлено порядок вручення чи направлення копії постанови про
порушення кримінальної справи.
Таким чином , оцінивши наведені по
справі докази , суд вважає доведеним факт поширення всупереч вимогам діючого на
той час КПК України змісту постанови органу дізнання Тячівського РВ УМВС
України в Закарпатській області від 16 листопада 2006 року про порушення  кримінальної справу по факту незаконного
полювання службовим особами ДП « Мокрянське ЛМГ» за ст.. 248 ч.2 КК України , у
якій вказано на безпосереднє незаконне полювання з боку позивача ОСОБА_1, та ця
обставина показаннями свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7 не спростовується.
Згідно до ст. 297 ЦК України кожен
має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь людини є
недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист
її гідності і честі..
до ст. 277 ЦК України негативна інформація , поширена на особу , вважається
недостовірною , якщо
особа , яка її поширила не доведе протилежного.
зібрані по справі наведені докази , суд вважає , що вказаними діями  поширена щодо позивача негативна інформація ,
яка стосується тверджень фактичного характеру- повідомлення про факт незаконного
полювання ,  достовірність якого відповідачами в судовому засіданні не доведена ,
та що принижує честь і
проти  позову відповідачів не
спростовують наведені по справі вказані дані.
до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового права та інтересу.Способами захисту
цивільних прав та інтересів є , в тому числі відшкодування моральної(
немайнової шкоди). А згідно до ст. 23 ч.1 п.4 цього Кодексу моральна шкода
полягає у приниженні честі , гідності та ділової репутації фізичної особи.
змістом ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується у разі наявності
такої шкоди , протиправності діяння її заподіювача , причинного зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього.
А згідно до ст. 1172 ЦК України
юридична особа відшкодовує шкоду , завдану їхнім працівником під час виконання
своїх трудових ( службових ) обов'язків.
У відповідності до ст.. 5 Закону
України « Про міліцію « , відшкодування моральної шкоди провадиться у разі ,
коли незаконні дії або бездіяльність працівників міліції завдали моральної
втрати громадянинові , моральних страждань , привели до порушення його
нормальних життєвих зв'язків , вимагають від нього додаткових зусиль для
організації свого життя.
Моральною шкодою визнаються
страждання , заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу ,
що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх
звичок і бажань , погіршення відносин з оточуючими людьми , інших негативних
наслідків морального характеру.
З врахуванням обставин справи та
особи позивача , який займається адвокатською діяльністю , є ветераном органів
внутрішніх справ , почесним членом УТМР , громадським мисливським інспектором
Тячівського району  , суд вважає
підставними доводи позивача про заподіяння йому моральної шкоди внаслідок
поширення щодо нього негативної інформації з боку відповідача , що принижує
його честь і гідність , яка виразилася в його моральних стражданнях ,
ускладненнях у відносинах на роботі та в побутовому житті і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації свого життя.
При визначенні розміру грошового
відшкодування моральної шкоди суд враховує характер вчиненого порушення , його
тривалість , негативні наслідки на роботі і в побутовому житті , ступінь
моральних страждань потерпілого внаслідок заподіяння йому шкоди , та з
врахуванням вимог розумності і справедливості вважає за можливе позов
задовольнити частково , на суму 3000 гривень , яка є необхідною і достатньою
для відновлення нормальних життєвих зв'язків позивача і які слід стягнути з
Міністерства внутрішніх справ України як головного розпорядника коштів на
утримання органів внутрішніх справ.
Судові витрати в частині сплати судового збору та
витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду цивільної справи слід поділити між сторонами.
Керуючись  ст.ст. 4 , 10 , 60 , 169 , 209 , 213-215 ЦПК
України , на підставі ст.. 5 Закону України « Про міліцію» , ст.ст. 16 , 23
,277 , 297 ,  1167 , 1172  ЦК України , суд,
Позов задовольнити частково.
Стягнути з Міністерства внутрішніх
справ України на користь ОСОБА_1 3000
(три тисячі ) гривень в відшкодування заподіяної моральної шкоди.
Стягнути з Міністерства внутрішніх
справ України на користь ОСОБА_1 150 гривень сплаченого судового збору та 15
гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи.
Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський
районний суд шляхом подання заяви про його апеляційне оскарження протягом 10
днів з дня його оголошення , з наступним поданням апеляційної скарги протягом
20 днів.

Головуючий:
М.М.Розман