Справа №2-404/08
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

“14” лютого 2008 р.
м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді
САВЛУК Т.В.

при секретарі
Паріста  Я.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського
районного суду м. Києва цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Комунального
підприємства „Дирекція з управління та обслуговування житлового та нежитлового
фонду” про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття
квартири,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1,
звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь
матеріальну шкоду в сумі 10363, 87 грн., яка завдана в результаті залиття
квартири.

Під час розгляду судової справи за ухвалою
суду залучено у якості співвідповідачів по справі ОСОБА_3 та Комунальне
підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста
Києва. (а.с.42)

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні  позовні вимоги підтримала в повному
обсязі,  мотивуючи тим, що вночі з 27 на
28 квітня  2006 року її квартира АДРЕСА_1
була залита з вище розташованої квартири АДРЕСА_2 затоплення відбулось
внаслідок того, що в квартирі відповідача був зірваний кран холодного
водопостачання, підведений до пральної машини, при обстежені квартири комісією
ЖРЕО №421 було встановлено, що водою залито три жилі кімнати, кухня, ванна
кімната та коридор, даний факт підтверджується відповідним актом від 07 червня
2006 року. Для визначення матеріальної шкоди складений кошторис, яким
передбачено, що сума ремонту складає 8425,00 грн., на даний час відновлюваний
ремонт квартири не проведений, за даними, які їй стали відомі, відповідач
ОСОБА_2 в добровільному порядку відшкодував матеріальну шкоду, завдану іншим
мешканцям цього будинку, які постраждали внаслідок того ж залиття, вона
особисто за сімейними обставинами не змогла раніше звернутись до суду з позовом
про відшкодування матеріального збитку, однак вважає, що діями відповідача
завдано їй матеріальну шкоду в сумі 8425,00 грн., що підтверджується наданим
кошторисом, однак вважає, що дана сума грошових коштів має бути відшкодована з
урахуванням індексу інфляції за період з липня 2006 року по листопад 2007 року,
що за її розрахунками складає 10363,87 грн.

Відповідач ОСОБА_2 в попередньому судовому
засіданні надав суду письмові заперечення на позов, які залучено до матеріалів
справи (а.с.21-22).

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти
позову заперечував, пояснив, що дійсно вночі 28 квітня 2006 року сталась
аварійна ситуація в квартирі АДРЕСА_2, яка належить на праві власності його
брату ОСОБА_2, однак в цей час він особисто доглядав за квартирою, періодично
проживав в квартирі, на підставі договору оренди від 30 червня 2005 року,
оскільки його брат знаходиться за кордоном, не вбачає підстав для
відповідальності за завдане залиття, оскільки аварійна ситуація в квартирі
сталась внаслідок руйнування кульового крану, який встановлений в приміщені
кухні, даний факт підтверджується висновком Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз від 31.01.2007 року
щодо проведення металевого дослідження сантехнічної арматури, також
зазначив, що дійсно після аварії з вимогою відшкодувати матеріальну шкоду
звертались інші мешканці будинку, які потерпіли від залиття, з якими його брат
розрахувався в повному обсязі за завдану шкоду.

Уповноважений представник Комунального
підприємства „Дирекція з управління та обслуговування житлового та нежитлового
фонду” ОСОБА_4 в судовому засіданні проти заявлених вимог заперечував, пояснив,
що дійсно в квітні 2006 року мало місце залиття квартири позивача з вище
розташованої квартири АДРЕСА_2причиною залиття
стало те, що в квартирі відповідачів було зірвано кран холодного
водопостачання, підведений до пральної машини, дана причина була встановлена
працівниками аварійної служби, які виїздили на місце події, вважає, що винними
у даній ситуації є власники квартири АДРЕСА_2, тобто відповідачі по справі,
оскільки вони недбало ставились до сантехобладнання, даний обов'язок відповідно
до вимог чинного законодавства покладається саме на власників квартири, також
зазначив, що підключення пральних машин не входить до компетенції слюсарів -
сантехніків відповідного ЖРЕО, ці питання вирішуються особисто власником
придбаного товару, однак відповідачі не надали ні документів щодо
купівлі-продажу пральної машини, ні документів, які б мали підтвердити факт
підключення пральної машини працівниками ЖРЕО,
тому не вбачає підстав для пред'явлення вимог щодо відшкодування
матеріальної шкоди  з Комунального
підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста
Києва, у зв'язку з чим просить в цій частині в позові відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача ОСОБА_3,
представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника  відповідача ОСОБА_4,  оцінивши наявні у справі докази, суд
приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що згідно акту  від 07 червня 2006 року, який складено
працівниками Житлової ремонтно-експлуатаційної організації №421-майстрами
техдільниці ОСОБА_5, ОСОБА_6, слюсарем сантехніком ОСОБА_7,  встановлено, що в ніч з 27 на 28 квітня 2006
року мало місце залиття квартири АДРЕСА_1 з вище розташованої квартири АДРЕСА_2
причина залиття - зірваний шаровий кран ХВС підводки до пральної машини,   а також визначено обсяг ремонтних робіт, а
саме: заміни плінтусів на кухні - 10,1 кв. м, заміна коробки  дверей в жилу кімнату - 1 шт., зіскоблення
набіла стелі - 7,4 кв. м (на кухні), заміна шпалер - 165 кв.м (без
коефіцієнта), розчистка підвісної стелі - 5 кв.м, безпісчана накривка стелі -
20,7 кв.м, поліпшення масляного окрасу стелі - 20,7 кв.м. (а.с.14)

Згідно зведеного кошторису на виконання
ремонтно-відновлюваних робіт квартири АДРЕСА_1, який затверджено директором
Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського
району міста Києва 21 червня 2006 року, визначено перелік робіт та затрат
необхідних для виконання відновлюваного ремонту
на загальну суму 8425,00 грн. (а.с.12-13)

За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається з матеріалів справи, власником квартири
АДРЕСА_1 є ОСОБА_1.

Власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_2.

Відповідно до ст.179 Житлового кодексу УРСР користування
будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду
житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх
утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування
приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.18 Правил користування приміщеннями
житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою
Кабінету міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572, власники квартир
зобов'язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням,
забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного
обладнання будинків, дотримувати правил пожежної безпеки. При появі
несправностей у квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або
силами підприємства по обслуговуванню житла.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 червня 2005 року
між  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір
оренди квартири АДРЕСА_2, відповідно до умов якого визначений  строк оренди квартири з 01 вересня 2005 року
по 30 червня 2006 року.

Згідно п.3.1 зазначеного Договору Орендатор зобов'язаний
утримувати орендовану квартиру у порядку передбаченому санітарними,
протипожежними та іншими нормами встановленими діючим законодавством України.

Підстави настання відповідальності за шкоду, що завдана у
зв'язку з користуванням річчю, переданою у найм, визначені у ст.780 Цивільного
кодексу України.

Так, за нормою частини першої ст.780 Цивільного кодексу
України передбачено, що шкода, завдана третім особам у зв'язку з
користуванням   річчю, переданою у найм,
відшкодовується наймачем на загальних підставах.

З огляду на викладене, суд вважає, що в розрізі даного
спору відповідальність за спричинену позивачу матеріальну шкоду, яка сталась
внаслідок залиття її квартири,  має нести
відповідач ОСОБА_3, якому на підставі договору оренди передано в тимчасове
користування квартиру АДРЕСА_2, тобто даний відповідач на відповідній правовій
підставі  користувався переданим йому
майном та у відповідності до норм чинного законодавства України зобов'язаний
нести відповідальність за спричинену шкоду.

В той же час, суд критично відноситься до наданого
відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 висновку спеціаліста №300 від 31 січня 2007
року, виданого експертом Київського науково-дослідного інституту судових
експертиз ОСОБА_8, з приводу проведеного металознавчого дослідження кульового
крану, який покладено в основу заперечень відповідачів в частині спростування
їх вини з приводу залиття квартири позивача, оскільки із заявою про надання
такого висновку відповідач ОСОБА_2 звернувся лише в січні 2007 року, в той час
як залиття квартири позивача мало місце в квітні 2006 року.

Також, із наданих суду доказів не вбачається, що під час
складення акту по факту залиття квартири позивача чи проведенні інших дій щодо
огляду квартири відповідача та усунення наслідків аварії в його квартирі   уповноваженими особами ЖРЕО №421 та/або в
інший спосіб вилучався (оглядався) несправний кульовий кран, дана інформація
відсутня в акті ЖРЕО від 07.06.2006 року.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини. ( ч.1 та 2 ст.1166
Цивільного кодексу України)

За змістом цієї статті обов'язок відшкодувати заподіяну
шкоду покладається на особу, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були
неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина
зазначеної особи. Крім застосування принципу вини шкода підлягає відшкодуванню
за умови безпосереднього причинного зв'язку між неправомірними діями особи, яка
заподіяла шкоду, і самою шкодою. Відсутність хоча б одного з елементів складу
цивільного правопорушення виключає настання відповідальності, передбаченої
ст.1166 Цивільного кодексу  України.

Разом з тим, щодо визначення ступеня вини юридичної особи
слід вважати, що в їх діях ознака вини є тоді, коли ознаки вини є в діях їх
працівників (при виконанні трудових обов'язків). Юридична особа повинна нести
цивільно-правову відповідальність за дії всіх своїх працівників з тієї причини,
що дії працівників знаходяться у сфері її контролю.

З огляду на
викладене, суд не вбачає  наявності
причинного зв'язку між діями відповідача - ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Комунального підприємства „Дирекція з управління та обслуговування житлового та
нежитлового фонду”  про відшкодування
матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, пов'язаних із
затоплення квартири позивача, та спричиненою позивачу матеріальною шкодою, тому
в цій частині заявлених позовних вимог позов задоволенню не підлягає.

При визначені розміру завданої позивачу матеріальної
шкоди, суд бере за основу зведений кошторис на виконання ремонтно-відновлюваних
робіт квартириАДРЕСА_1, який затверджено директором Комунального підприємства
по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва 21 червня
2006 року, відповідно до якого визначено затрати на виконання відновлюваного
ремонту  на загальну суму 8425,00 грн.,
оскільки проведені розрахунки відповідають нормам та стандартам, які
затверджені Держбудом України, здійснені уповноваженою на те юридичною особою
та в межах її статутних повноважень.

Однак,  суд не вбачає
підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині розрахунку суми
завданого збитку з урахуванням індексу інфляції,  що за розрахунками позивача складає 10363,87
грн.,  оскільки між сторонами у справі не
виникали будь-які цивільно-правові відноси з приводу виконання грошового
зобов'язання.

Так, предметом виконання грошового зобовязання  є певна грошова сума, що має бути сплачена:
за будь-яким оплатним договором; за договором, предметом якого виступають
безпосередньої гроші; за зобов'язаннями по відшкодуванню не договірної шкоди, у
випадках передбачених гл.82 ЦК України Загальні положення про відшкодування
шкоди.

Підстави збільшення суми, що виплачуються фізичній особі за
грошовими зобов'язаннями визначений в частині першій  ст. 535 Цивільного кодексу України, а
саме,  у разі збільшення встановленого
зароном неоподатковуваного мінімуму доходів громадян сума, що виплачується за
грошовими зобов'язаннями фізичній особі ( на відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншими ушкодженнями здоровя
або смертю, за договором довічного утримання ( догляду) та в інших випадках,
встановлених договором або законом) пропорційно збільшується.

Таким чином, в розрізі даних правовідносин,
відсутні правові підстави застосовувати норми Цивільного кодексу України, які
стосуються предмету виконання грошових зобов'язань, що виходить за межі
предмету спору.

Таким чином суд дійшов висновку, що позивачем правомірно
заявлені вимоги з приводу відшкодування їй шкоди, завданої внаслідок залиття
квартири з вини відповідача ОСОБА_3, тому з відповідача підлягає стягненню
матеріальна шкода в розмірі 8425,00 грн.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Комунального підприємства „Дирекція з
управління та обслуговування житлового та нежитлового фонду” про відшкодування
матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,  підлягає частковому задоволенню, а саме, з
відповідача ОСОБА_3   на користь позивача
підлягає відшкодуванню матеріальна шкода в розмірі 8425,00 грн.,  в іншій частині заявлених позовних вимог
позов задоволенню не підлягає.

В порядку ст.88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача
ОСОБА_3 на користь позивача  підлягає
відшкодуванню судовий збір в сумі 84,25 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30,00 грн., що
підтверджується залученими до справи квитанціями про їх  оплату.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.535, 780, ч.1 ст.1166 Цивільного
кодексу України, ст.179 Житлового кодексу УРСР,
п.18 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими
територіями, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 08 жовтня
1992 року №572,  ст.ст. 10, 58, 88, 208,
209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов  задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
матеріальну шкоду в сумі 8425,00 грн., судовий збір в сумі 84,25 грн. та
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30,00
грн., а всього на загальну суму 8539 (вісім тисяч п'ятсот тридцять дев'ять)
грн. 25 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного
суду м. Києва протягом 20-ти днів після подачі заяви про апеляційне оскарження,
яку може бути подано протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

С у д д я