Справа № 2-188/08
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

11 березня
2008 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Чубенко Л.І.,

при секретарі Гармаш Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел.
Ювілейне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розділ спільного
майна,

в с т а н о в и в :

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав
частково в частині розділу майна у вигляді причепу та бетонозмішувача, в
частині автомобіля ВАЗ не визнав, вказавши, що автомобіль був проданий після
скоєння сином сторін ДТП, був проданий в рахунок погашення збитків за згодою
всих сторін, тому в цій частині просив суд позивачкі в позові відмовити.

Позивач
в подальшому уточнила свої позовні вимоги та просила суд виділити їй в натурі
бетонозмішувач та автопричеп вартістю 572 грн., стягнути з відповідача грошову
компенсацію на її користь в сумі 714 грн., в судовому засіданні уточнені
позовні вимоги  підтримала та просила суд
його задовольнити.

Суд,
вислухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи,
приходить до наступного.

Судом
встановлено, що позивач з відповідачем по даному позові ОСОБА_2 зареєстрували
шлюб 7 06.1975 року в Будинку щастя Жовтневого району м. Дніпропетровська,
актовий запис за № 1193, свідоцтво про реєстрацію шлюбу НОМЕР_1. Від спільного
життя у сторін є троє дітей, які всі є повнолітніми.

За період
спільного проживання в зареєстрованому шлюбі сторонами було придбано наступне
майно за спільні кошти:  в   1979 році
був   придбаний   автомобіль
ВАЗ-21013, номерний знак НОМЕР_2, що був проданий у серпні 2004 року
відповідачем за договором щодо розпорядження автомобілем, укладеним між ним та
ОСОБА_3, ОСОБА_4 26.03.2004 року та посвідченого приватним нотаріусом
Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_5 за 400 доларів США, що за
курсом НБУ складає  суму  2.100
грн. та проти чого не заперечують сторони; металевий автопричіп
"Зубренок" державний номерний знак НОМЕР_3 вартістю 322 грн.,
бетономішалка     вартість     якої
з    урахуванням     зношування складає 250 грн., всього
придбано майна на суму 2672 грн.

Таким
чином, оскільки майно придбане на
спільні кошти сторін, то позивачкі як дружині, повинна належати його 1/2
частина, тобто на суму 1336 грн.

Відповідно
до ч. 2 ст. 60 СК України, вважається, що кожна річ набута під час шлюбу, крім
речей індивідуального користування, є об”єктом спільної сумісної власності
подружжя.

Відповідно
до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права щодо користування та
розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо
інше не встановлено домовленістю ніж ними.

Відповідно
до ч. 3 ст. 65 СК України, для укладання одним з подружжя договорів, що
потребують нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а також
договорів стосовно цінного майна, згода іншого подружжя має бути викладена в
письмовій формі.

Згідно до
ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм
на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно до
ст.. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об”єктом спільної сумісної
власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно до
ст.. 71 СК України, майно, що є об”єктом права спільної сумісної власності
подружжя, ділиться між ними в натурі.

Як
вбачається з пояснень сторін та матеріалів справи, фактично майно, яке є
предметом спору відсутнє, тобто не мається у відповідача, тому на користь
позивача повинна бути стягнута компенсація у розмірі &frac12; його вартості.

Згідно до
ст.. 370 ЦК України, виділ частки із майна, що є у спільній сумісній  власності, здійснюється у порядку,
встановленому ст.. 364 ЦК України.

Відповідно
до ч. 2 ст. 364 ЦК України, якщо виділ частки з спільного сумісного майна не
допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає
виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої
компенсації його частки.

При таких
обставинах, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі
та з відповідача ОСОБА_2 на її користь підлягає стягненню вартість &frac12; частини майна у
сумі 1336 грн.

З
відповідача також на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в сумі
51 грн. та на користь держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у сумі 30 грн. відповідно до ст.. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 7, 10, 11, 27, 31, 57, 60, 88, 215, 223 ЦПК України,
ст.ст. 63, 65, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 364, 370 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про розділ спільного майна, задовольнити.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1336 грн., судові витрати по сплаті судового збору
51 грн.

Стягнути з
ОСОБА_2 в доход держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи у сумі 30 грн.

Заяву
про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано до апеляційного суду
Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення,
апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження через Дніпропетровський районний суд
Дніпропетровської області або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя :
Чубенко Л.І.