Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

1 жовтня  2008 року
м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
складі:

головуючого

Гнатенка А.В.,

суддів:

Балюка М.І.,

Данчука В.Г.,

Барсукової В.М.,

Косенка В.Й.,-

розглянувши  в
судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1
до Жашківського районного відділу
Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області,
Головного управління Державного казначейства України в Черкаській області про
відшкодування моральної шкоди, за
касаційною скаргою Жашківського районного
відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області на
рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 8 червня 2007 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від
25 грудня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2006 року
позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди загинув її чоловік - ОСОБА_2
За цим фактом Жашківським районним відділом
Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області (далі
Жашківське РВ УМВС України) ІНФОРМАЦІЯ_1
порушено кримінальну справу. Однак розслідування  кримінальної справи велося з грубим порушенням
норм процесуального права, умисно була допущена тяганина під час її
розслідування. Кримінальна справа направлена прокурором Жашківського району до
суду тільки 7 липня 2006 року. Тривалий термін розслідування кримінальної
справи змусив її звертатися в різні інстанції, а бездіяльність слідчих органів
відповідача завдала їй моральну шкоду, розмір якої оцінює в        65 тис. грн.

Рішенням
Ленінського районного суду м. Миколаєва від                                 8 червня 2007
року, частково зміненим рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 25 грудня 2007 року, позов задоволено частково.
Стягнуто з Жашківського РВ УМВС
України на користь ОСОБА_1     5
тис. грн. на відшкодування моральної шкоди.

У
касаційній скарзі Жашківський РВ УМВС України просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про
відмову в позові, посилаючись на невідповідність
висновків судів обставинам справи, неправильне застосування судами
норм матеріального права, порушення норм процесуального
права.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія
суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позов, суди
виходили із того, що бездіяльністю посадових осіб Жашківського РВ УМВС України
позивачці заподіяно моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню на підставі         ст. 1167, пунктів 6, 7 ст. 1176 ЦК
України.

З такими висновками судів
погодитись не можна.

Відповідно до пунктів 6, 7 ст. 1176
ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої
незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання,
попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на
загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними
рішеннями, діями чи бездіяльністю зазначених органів, встановлюється законом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п. 5 постанови № 4 від 31 березня 1995 року “Про судову практику в
справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди” відповідно до загальних
підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при
вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини
останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або
втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична)
звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо
доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди
без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених
законодавством.

Вирішуючи спір, суди зазначених
вимог закону та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України не врахували, ними
не встановлені та в рішеннях не зазначені докази наявності загальних підстав
для відшкодування моральної шкоди.

Відшкодування
шкоди, завданої органами дізнання, попереднього слідства, прокуратури та суду,
передбачено Законом України “Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду”. Відповідно
до ст. 2 цього Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку,
передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального
вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи
іншому рішенні суду (крім ухвали чи постанови суду про
повернення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд)
факту незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під
вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду
кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на
майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та
інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи
громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття
кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу
злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину;
3) відмови в порушенні кримінальної справи або закриття
кримінальної справи з підстав, зазначених у пункті 2 частини
першої цієї статті; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення.

Однак, як убачається з матеріалів
справи, позивачка не відносяться до категорії осіб, які мають право на
відшкодування шкоди, передбачене зазначеним Законом.

Вирішуючи спір, суди
вимоги закону застосували неправильно, дійшли необгрунтованих висновків про заподіяння
відповідачем моральної шкоди позивачці та часткове задоволення позовних вимог.

За таких обставин ухвалені у справі рішення не можуть
залишатися в силі,  підлягають скасуванню
з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 336, 341 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верхового Суду України

в и р і ш и л а:

Касаційну скаргу Жашківського районного відділу Управління
Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області задовольнити.

Рішення Ленінського
районного суду м. Миколаєва від  8 червня
2007 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 25 грудня 2007
року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 до Жашківського районного відділу Управління МВС України в
Черкаській області, Головного управління Державного казначейства України в
Черкаській області про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.В. Гнатенко

Судді:

М.І. Балюк

В.М. Барсукова

В.Г. Данчук

В.Й. Косенко