Справа
№ 2-1382/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

22  квітня
2008 року
Індустріальний   районний   суд
м.

Дніпропетровська

у    складі:
головуючого судді      Слюсар Л.П.

при секретарі    Олексенко М.В.,

розглянувши
у попередньому судовому засіданні в залі суду м.

Дніпропетровська
цивільну справу за  позовом    ОСОБА_1

до
територіальної громади
Індустріального району в особі виконкому

Індустріального
району м. Дніпропетровська, третя особа
Комунальне

підприємство  « Дніпропетровське міжміське  бюро
технічної інвентаризації»,

про   визначення
частки в  праві спільної   сумісній власності на квартиру, -

В
С Т А Н О В И В:

В
квітні   2008 року позивачка   звернулася
до Індустріального

районного
суду м. Дніпропетровська  з позовною
заявою  до відповідача

територіальної
громади  Індустріального району в особі
виконкому

Індустріального
району м. Дніпропетровська, третя особа
Комунальне

підприємство  « Дніпропетровське міжміське  бюро
технічної інвентаризації»,

про   визначення
частки в  праві спільної   сумісній власності на квартиру

АДРЕСА_1.  В

обґрунтування
своїх  позовних вимог позивачка в
позовній заяві і її представник

в
судовому засіданні  посилався на те,
що    відповідно до свідоцтва про право

власності  від 26 травня 1994 року її матері ОСОБА_2 та
її

двоюрідній
сестрі, а позивачці тітці  ОСОБА_3
належить

квартираАДРЕСА_1.  Право власності зареєстровано в МБТІ.  ОСОБА_3

померла  ІНФОРМАЦІЯ_1 року, ніяких розпоряджень  після себе не залишила.  Вона

була
неодружена, та в неї не було дітей, тобто спадкоємців крім ОСОБА_4,

яка
фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3
ОСОБА_4 померла

ІНФОРМАЦІЯ_2
року.  Після її смерті відкрилася
спадщина на належну їй

частину
квартири АДРЕСА_1.  Спадкоємцями першої
черги після смерті матері є позивачка.

Шоста
державна нотаріальна контора відмовилася видати
позивачці свідоцтво про

право
на спадщину в порядку спадкування за законом, оскільки в свідоцтві про

право
власності на житло, яке  видане
26.05.1994 року управлінням житлового

господарства
Дніпропетровської міської Ради право власності на квартиру

визначено,
як спільна сумісна власність.
Просила  припинити   спільну

сумісну
власність в квартирі АДРЕСА_1  та
визначити  частки в спільному майні
квартирі АДРЕСА_1: за  померлими  ОСОБА_2 - 1/2 частини квартири,    ОСОБА_3 - 1/2

частини
квартири.

Представник відповідача в  судове засідання не з'явився. Відповідно до

листа
від 21.04.2008 року за №18/5166 просили розглядати справу в їх

відсутності.

Третя особа в судове засідання не
з'явилися. Про час і місце слухання

справи   повідомлялись належним чином.

Виходячи
із наведеного, суд  вважає, що рішення у
справі можливо постановити

при
проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при
визнані позову ухвалюється судове

рішення
в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу.
Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК

України
у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних

підстав
ухвалює рішення про задоволення позову.

Як
встановлено в судовому засіданні  і
вбачається із матеріалів справи ,

відповідно
до свідоцтва про право власності на житло від 26  травня 1994 року,

виданого
управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської Ради,

квартира
АДРЕСА_1 загальною площею 46,4 кв. м. належить на праві спільної

сумісної
власності ОСОБА_4, ОСОБА_3 ( а.с.

8).

Згідно
до ст. 368 ЦК України ,  спільна
власність двох або більше осіб без

визначення
часток кожного із них у праві власності є спільною сумісною

власністю.

Згідно
до ст. 370 ЦК України  у разі виділу
частки із майна, що є у спільній

сумісній
власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві

спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю

між
ними, законом або рішенням суду.

ОСОБА_3
померла  ІНФОРМАЦІЯ_1 року  ( а.с.9),
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року
( а.с.10)  і здійснити виділ
частки

не
можливо.

Як
показала в судовому засіданні представник позивачки, позивачка є рідною

донькою   ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом  про народження (

а.с.11),   після смерті   двоюрідна тітка ОСОБА_3ніяких
розпоряджень

після
себе не залишила, вона була неодружена, та в неї не було дітей, тобто

спадкоємців
крім  матері позивачки ОСОБА_4, яка  і прийняла фактично

спадщину
після смерті ОСОБА_3  Після смерті матері
позивачка звернулася

в
нотаріальну контору, однак Шоста дніпропетровська  державна нотаріальна

контора  відмовила в видачі свідоцтва про право  на спадщину в порядку

спадкування
за законом,  оскільки в свідоцтві про
право власності на житло

право
власності на квартиру АДРЕСА_1 визначено, як спільна сумісна власність.

Відповідно
до п.224  Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій

нотаріусами
України,   нотаріус може видати
свідоцтво  про право на спадщину за

законом  після смерті одного із учасників спільної
сумісної власності лише

після  виділення
( визначення)  частки померлого у
спільному майні.

Відповідно
до ч.1 ст. 357 ЦК України  частки у праві
спільної часткової

власності
вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю

співвласників
або законом.

При
таких обставинах суд вважає за можливим припинити  спільну сумісну

власність
ОСОБА_4 та  ОСОБА_3 на квартиру №

АДРЕСА_1,  та встановити

спільну
часткову власність  і визначити   частки за
ОСОБА_2  -

?  частини квартири та ОСОБА_3 - ? частини
квартири.

Згідно до ст.11 ЦПК України  суд розглядає цивільну справу не інакше як за

зверненням
фізичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін.

Керуючись ст. ст. 357,368,370  ЦК України ,
ст.ст.11, 15, 30, 60, 174, 212-

215  ЦПК України, суд -

В
И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Припинити спільну сумісну
власність  в квартирі АДРЕСА_1, між  ОСОБА_2,

ОСОБА_3.

Встановити спільну часткову власність  і визначити
частки в спільному майні в

квартиріАДРЕСА_1
: за

померлою
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2  - 1/2 частини
квартири,

за    померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 року   ОСОБА_3 - 1/2 частини

квартири.

Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області

через
Індустріальний районний суд, шляхом подачі у 10-ти денний строк, з дня

проголошення
рішення, заяви про апеляційне оскарження і подання після цього

протягом
20-ти днів апеляційної скарги, або без подання заяви про апеляційне

оскарження,
шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 10-ти днів з дня

проголошення
рішення.

Суддя

:

Л.П.  Слюсар