АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Іменем   України

„23"
травня 2007 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного
суду Житомирської області

в складі:

головуючого -
судді    Головчук С В.

суддів:                                               Павицької
Т.М.,

Миніч Т.І.,

при секретарі
судового

засідання                                          Прищепа
О.А.,

з
участю:                                           сторін

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу
відкритого акціонерного товариства „Верстатуніверсалмаш"

на
рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 10 квітня 2007 року

у справі за позовом ОСОБА_1до відкритого акціонерного товариства
„Верстатуніверсалмаш" про поновлення на роботі, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення заборгованості по заробітній
платі та відшкодування моральної шкоди,

встановив:

У серпні 2006 року ОСОБА_1. звернувся до суду
з позовом. Просив поновити його на посаді контролера ВТК ВАТ
„Верстатуніверсалмаш" з 22 травня 2006 року, стягнути з відповідача
середній заробіток за час вимушеного прогулу, заборгованість по заробітній
платі на день звільнення та на відшкодування моральної шкоди - 5000 грн. В
подальшому позивач свої вимоги доповнив. Просив поновити йому строк звернення
до суду. При цьому посилався на те, що звільнення вважає незаконним, оскільки
воно є результатом упередженого ставлення до нього з боку адміністрації,
проведено без попередньої згоди профспілкового комітету. Строк звернення до
суду пропустив у зв"язку із спробою добровільно вирішити спір. На думку
позивача, незаконним звільненням та невиплатою заборгованості по заробітній
платі йому заподіяно і моральну шкоду.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 10
квітня 2007 року позов задоволений частково. ОСОБА_1 поновлено на посаді
контролера відділу технічного контролю відкритого акціонерного товариства
„Верстатуніверсалмаш". З відповідача на користь позивача стягнуто середній
заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 4680
грн.77  коп.,  заборгованість  по
заробітній  платі  з

Справа №
22ц/1196                           Головуючий
у суді 1-ї інстанції Сингаївський О.П.

Категорія 2                                         Суддя-доповідач
Миніч Т.І.

урахуванням
компенсації втрати частини заробітної плати в сумі 1331 грн.66 коп. та 750 грн.
на відшкодування моральної шкоди. Рішення суду в частині поновлення на роботі
та стягнення заробітної плати за один місяць допущено до негайного виконання. З
ВАТ „Верстатуніверсалмаш" стягнуто судовий збір в сумі 51 грн. та ЗО грн.
витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

У поданій апеляційній скарзі ВАТ „Верстатуніверсалмаш" порушує питання
про скасування зазначеного рішення в частині вимог про поновлення на роботі та
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з ухваленням нового
рішення - про відмову в позові, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають
обставинам справи, судом порушені норми матеріального та процесуального права.
Зокрема вважає, що суд безпідставно поновив позивачеві строк звернення до суду.
На думку апелянта, є неправильним висновок суду про недоведеність факту появи
позивача на роботі в стані алкогольного сп"яніння. Такий факт, на його
думку, підтверджується наданими ним доказами та визнаний самим позивачем.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд
вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Рішення суду в частині вимог про стягнення заборгованості по заробітній
платі та відшкодування моральної шкоди не оскаржується. Тому законність
судового рішення у цій частині вимог апеляційним судом не перевіряється.

Задовольняючи вимоги позивача про поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд виходив з того, що факт
перебування позивача на роботі в стані алкогольного сп"яніння не
достовірно встановлений, оскільки відсутні дані медичного освідування,
показники теста, висновок
експерта тощо. Проте, з такими висновками суду погодитись неможливо, виходячи з
наступного.

З матеріалів справи вбачається, що наказом № 16-к від 22.05.2006 року
позивач ОСОБА_1. звільнений з роботи в якості контролера відділу технічного
контролю ВАТ „Верстатуніверсалмаш" за появу на роботі в нетверезому стані
(п.7 ст.40 КЗпП). Звільнення проведено на підставі акта відомчої охорони
(а.с.5).

Відповідно до роз"яснень, що викладені в п. 25
постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6.11.1992 року „Про практику
розгляду судами трудових спорів", вирішуючи позови про поновлення на
роботі осіб, трудовий договір з якими розірвано за п.7 ст. 40 КЗпП, суди
повинні мати на увазі, що з цих підстав можуть бути звільнені з роботи працівники
за появу на роботі у нетверезому стані в будь-який час робочого дня, незалежно
від того, були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконувати трудові
обов"язки. Нетверезий стан працівника може бути підтверджений як медичним
висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку.

Факт перебування
позивача на роботі в стані алкогольного сп"яніння підтверджений актом №
5/30 від 22.05.2006 року (а.с.22). Зазначений акт складений начальником
відомчої охорони Ярликовим В.М., начальником відділу кадрів Семенець В.Г. та
контролером Хруль С.М. Зазначені особи були допитані судом в якості  свідків
і  підтвердили  обставини,
викладені  в  акті

(а.с.54,58). Вони,
зокрема, пояснили, що від позивача відчувався запах алкоголю, він перебував у
збудженому стані.

Крім того, сам позивач у своїх письмових поясненнях
вказав, що вживав спиртні напої в ніч на 22-е травня до 4 год. ЗО хв. ранку і о
сьомій годині ЗО хв. прийшов на роботу (а.с.22).

Зазначеним доказам суд оцінки не дав, хоча вони достовірно підтверджують,
що 22 травня 2006 року позивач перебував на роботі у стані алкогольного
сп"яніння. А отже, відповідач мав підстави для звільнення позивача за п.7
ст.4 0 КЗпП.

Звільнення проведено з додержанням діючого законодавства. Сам позивач
пояснив, що не є членом профспілкової організації, яка діє у товаристві. Тому в
даному випадку згода профспілкового комітету не запитувалася.

За таких обставин підстав для поновлення позивача на роботі та стягнення
заробітної плати за час вимушеного прогулу у суду не було. Рішення в цій
частині вимог підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення - про відмову в
позові.

Крім того, суд першої інстанції безпідставно поновив
позивачеві пропущений ним місячний строк для звернення до суду. Підставою для
цього суд вважав звернення позивача до Державної інспекції праці у Житомирській
області. Проте, як пояснив сам позивач, повідомлення зазначеної інспекції про
результати розгляду його заяви він одержав приблизно 20 червня, а звернувся до
суду лише 8 серпня 2006 року, тобто, через два з половиною місяці після
звільнення. Позивач не зазначив будь-яких інших підстав, що перешкоджали йому
звернутися до суду у встановлений законом термін.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.4 0,43-1,233
КЗпП, ст.ст.209,307,309,313,314,316 ЦПК України , суд

ВИРІШИВ :

Апеляційну
скаргу    відкритого    акціонерного    товариства

„Верстатуніверсалмаш"
задоволити.

Скасувати рішення Корольовського
районного суду м.Житомира від

10 квітня 2007
року в частині вимог про поновлення на роботі,

стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу та

ухвалити в цій частині нове
рішення.

Відмовити
ОСОБА_1в позові до відкритого

акціонерного
товариства „Верстатуніверсалмаш" про поновлення на

роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу

за
безпідставністю вимог.

В решті рішення
залишити без змін.

Рішення може
бути оскаржене безпосередньо до Верховного Суду

України протягом
двох місяців з дня його проголошення.