Справа ?2-52/08
Дніпровський районний суд м.
Головуючого - судді
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну
справу за позовом  позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю „Догуш Іншаат Тіджарєт Лімітед Ширкеті”, треті особи:  ОСОБА_2, Закрите акціонерне товариство  „Українська транспортна страхова компанія”,
Закрите акціонерне товариство “Страхова компанія “Веско”  про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
ОСОБА_1, звертаючись з позовом
до суду, просить стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю „Догуш Іншаат Тіджарєт Лімітед Ширкеті” на її користь матеріальну
завдана в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась за участю
водія ОСОБА_2, який є працівникомТовариства з обмеженою відповідальністю
„Догуш Іншаат Тіджарєт Лімітед Ширкеті”, з підстав, викладених у позовній
ухвалою суду від 24 травня 2007 року залучено у якості третьої особи по справі Закрите
акціонерне товариство  „Українська
транспортна страхова компанія”. (а.с.220)
ухвалою суду від 12 грудня 2007 року залучено у якості третьої особи по справі
Закрите акціонерне товариство “Страхова компанія “Веско”. (а.с.305)
судовму засіданні позщовні вимоги підтрималда в повному обсязі, поснила, що 14
липня 2005 року в АДРЕСА_1 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої
діями водія ОСОБА_2, під час керування автомобілем «ГАЗ 3302» держаний
реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ТОВ «Догуш Іншаат Тіджарєт Лімітед
Ширкеті», було завдано механічних пошкоджень автомобілю «Mitsubishi Lancer»
державний номерний знак НОМЕР_2, що належить їй на праві вланості, факт
дорожньо-транспортної пригоди підтверджується матерілаами адмінстратвиної
справи та постановою суду про притягнгенння ОСОБА_2 до адміністративної відповідальнолсті.
факт, що за наслідками дорожньо-транспорної пригоди Закрите
акціонерне товариство “Страхова компанія “Веско” виплатило їй страхове
погашення кредитного договору за автомобіль безпосердньо до Банку “Фінаси та
кредит”, тому ця обставина унеможливила придбання нового автомобіля, також
страховою компанією була вирахована сума зносу автомобіля в розмірі 2569,65
грн. та бузумовна франшиза в сумі 1379,30 грн.(919,53),  яка не була включена до суми страхового
відшкодування, що дає їй підстави віднести ці витрати до загальної суми
матеріального збитку, а також різницю між вартістю автомобіля на момент
придбання (91 953 грн.) та вартістю автомобіля, який вона могла б придбати  на даний момент (94 605 грн.), що
складає  2678,00 грн..
Також, до матерільних збитків, завданих внаслідок
дорожньо-транспорноїх пригоди, вона просить віднести витрати, повязані з
придбанням нею автомобіля в кредит, а саме: страхування - 4694,34 грн., комісія банку за рахунково-касове
обслуговування оформлення кредиту - 695,28 грн., комісія банку за перерахування
коштів - 234,48 грн., Нотаріальні послуги за оформлення договору застави -
550,00 грн., Реєстрація в МРЕО (техогляд ТЗ, талон техогляду) - 7,50 грн.,
сплата податку власників наземних транспортних засобів - 79,20 грн., сплата
збору до Пенсійного фонду 3% - 2758,59 грн., придбання та встановлення
сигналізації на новий автомобіль - 1375,33 грн., встановлення магнітоли - 117,00
грн., оскільки кредитний договір на автомобіль
був укладений лише 24 травня 2005 року, фактично досить короткий  проміжок часу могла ним користуватись,
придбати новий автомобіль не має змоги, тому вважає, що ці виртати мають бути
відшкодовані відповідачем.
матеріальної шкоди позивач включає витрати, понесені нею після
дорожньо-транспорної пригоди, повязхані з обслуговуваанням автомобіля та
вимушеним погашенням кредиту, а саме: виклик та оплата послуг евакуатора -
170,00 грн., фотографування пошкодженого автомобіля  для ДАІ -  18,00 грн., оплата пального (повний бак 50 л х
4 грн. за 1л.) - 200,00 грн., дефектування автомобілю - 100,00 грн., зняття з
обліку в МРЕО - 757,00 грн., витрати на нотаріальне оформлення довіреності на
представника страхової компанії для реалізації автомобіля на запчастини - 80,00
грн., додаткові витрати по погашенню кредиту (оплата банківських послуг) -
2730,00 грн., витрати на мобільний зв'язок - 400,00 грн., витрати на такси -
1350,00 грн., вартість зіпсованої магнітоли - 1048,00 грн..
просить стягнути з вілдповідача витрати на лікування, пояснюючи тим, що що
внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, вона була госпіталізована, перебувала
на стаціонарному лікуванні в період з 14 липня 2005 року по 24 серпня 2005 року
з діагнозом - закрита черепно-мозкова травм, ці обставини підтверджууються
витягом з історії хвороби, наданими суду медичними документами та листками
непрацезданості, внаслідок спричиненних
тілесних пошкодженнь вона вимушена була тривалий час проходити курс
лікування та  реабілітації, тому просить
відшкодувати їй за рахунок відповідача   витратах
на лікування: оплата послуг лікарів 1500,00 грн., оплата ліків - 952,17
грн., медичне обстеження МРТ - 164,70 грн., необхідне постклінічне санаторне
лікування - 5000,00 грн.; втрачений заробіток за відсутність відсутність на
роботі протягом 29 днів - 392,90 грн.
вищевикладене та керуючись положеннями ст. 23 ЦК України, позивач просить
стосунках в сфері бізнесу, погіршення загального стану її здоров'я та наслідки
дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідача, в тому числі час
та зусилля, необхідні для відновлення її попереднього фізичного, морального та
матеріального стану до ДТП, а також те, що
з моменту ДТП минуло 14 місяців, а з боку відповідача по день звернення
до суду не було прийнято жодних дій для зменшення моральних страждань позивача та
не запропоновано жодних способів компенсації нанесених матеріальних збитків.
позивачаОСОБА_3  в судовому засідання підтримала позовні вимоги
з підстав викладених у письмових запереченнях, які залучено до матеріалів
спарви (а.с.152-155, 257-260),
які залучено до справи (а.с.146-150),
уточнень до позову (а.с.107-110),
та поясненнь, наданих позивачем у судовому засіданні.
Представник відповідача
ОСОБА_4 в судовому засіданні проти заявленого позову заперечує, просить в
позові відмовити в повному обсязі з підстав викладених ..., пояснив,
зазначалося у Запереченнях проти позову, ТОВ "Догуш Іншаат Тіджарєт
Лімітех Ширкеті" застрахувало свою цивільно-правову відповідальність як
власника наземного транспортного засобу.
Відповідно до пункту 9.3. статті 9
Закону України "Про обов'язкове страхуванню цивільно-правової   відповідальності   власників
наземних   транспортних   засобів) "обов'язковий ліміт
відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих,
А отже, шкода, завдана ушкодженням здоров'я
Позивача, підлягає відшкодуванню страховою компанією ЗАТ "УТСК"
відповідно до умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних транспортних засобів в межах ліміту відповідальності
у розмірі 51 000,00 грн.
на положення статті 1194 Цивільного кодексу України, ТОВ "Догуш Іншаат
Тіджарєт Лімітед Ширкеті" як особа, яка застрахувала свою цивільно-правову
відповідальність, буде зобов'язана сплатити різницю між фактичним розміром
шкоди і страховою виплатою лише у разі недостатності страхової виплати
(страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди.
Позивач не зверталася до страхової
компанії, яка застрахувала цивільно-правову відповідальність ТОВ "Догуш
Іншаат Тіджарєт Лімітед Ширкеті" як власника транспортного засобу, за
відшкодуванням шкоди, завданої ушкодженням здоров'я, а тому відсутні правові
підстави вимагати у ТОВ "Догуш Іншаат Тіджарєт Лімітед Ширкеті" як
особи, яка несе субсидіарну відповідальність, відшкодування такої шкоди.
Окремо звертаємо увагу, що ТОВ
"Догуш Іншаат Тіджарєт Лімітед Ширкеті): повідомило ЗАТ "УТСК" -
страхову компанію, яка застрахувала його цивільно-правову відповідальність, про
страховий випадок та вказало, що Позивача направлено до медичного закладу, що
підтверджується Повідомленням про страховий випадок віл 15.07.2005 року (аркуш
справи 163).
Отже, у Позивача відсутні правові
підстави вимагати у ТОВ "Догуш Іншаат Тіджарєт Лімітед Ширкеті" як
особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, відшкодування
шкоди, завданої її здоров'ю.
Моральна шкода, нібито завдана
Позивачу, не підлягає відшкодуванню
Як зазначалося у Запереченнях проти позову,
ТОВ "Догуш Іншаат Тіджарєт Лімітед Ширкеті" застрахувало свою цивільно-правову
відповідальність як власника наземного транспортного засобу.
Позивач не надала суду жодних доказів, які б
підтверджували, що Позивач зазнала фізичних, душевних, психічних страждань,
характер та тривалість немайнових втрат, а також можливість їх відновлення, а
тому відсутні правові підстави для відшкодування моральної шкоди, нібито
Третя особа ОСОБА_2 В судовому
засіданні проти позовних вимог заперечувала, пояснив, що дійсно 14 липня 2005
року мала місце ждорожньо-транспортна пригода за його участі, за постановою
Дніпрвоського раойнргого суду міста Кимєва його було визнанно винним у скоєнні
дорожньо-трансопрної пригоди, його підприємство звернулось до страхової
компанії з приводу виплати матерільного збитку для відновлення трансопрного
засобу, вважає, що відсуктні підстави для відшкодування інших витра, які
завдано даною подією.
Представник третьої особи
акціонерного товариства  „Українська
транспортна страхова компанія”- ОСОБА_5
в судовому засіданн проти заявлених позовних вимог заперечував,
мотивуючи тим, що після дорожньо-трансопрної пригоди їх страхова компанія
Представник третьої особи
акціонерного товариства  „Страхова
компанія “Веско” -ОСОБА_6 В судовому засданні проти заявлених позовних вимог
заперечувала з підстав, викладених у письмових поясненнях (а.с.365),
додатково  пояснила, що з позивачкою був
укладений договір страхування, по страховому випадку, який мав місце 14 липня
2005 року позивачу було виплачено страхове відшкодування в сумі 444440,00 грн.,
інших майновиз претензій позивачка до страхової компанії не заявляла, крім
того, повідомила, що в позовній заяві помилково зазначено, що залишки
автомобіля брались на реалізацією ЗАТ “СК “Веско” та те, що довіреніс ть на продаж
автомобіля була оформлена на представника страховї компанії.
Заслухавши пояснення позивача,
представника позивача  ОСОБА_3,
представника відповідача ОСОБА_4, представників третіх осіб ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до
висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 14 липня
2005 року о 10 год.50 хв. На бульварі Перова в місті Києжві ОСОБА_2, керуючи
автомобілем „ГАЗ-3302” державний номерний знак НОМЕР_1, невпевнився в безпеці
дорожнього руху, не вибрав безпечну швидкість та дичстанцію, при виникненні
перешкоди в русі, не впорався з керуанням автомобіля, виїхав на смугу
зустрічного руху, де скоїв зіткнення - ДТП з
автомобілем «Міцубісі-Лансер» державний номер НОМЕР_2, під керуванням
водія ОСОБА_1, чим порушив п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України.
За постановою Дніпровського
районного суду  міста Києва від 23 серпня
2005 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124
Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в розмірі
Відповідно до частини третьої
ст.61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті
самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За вимог цивільного кодексу
України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Згідно частини другої ст.1187
Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності,
інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого
створює підвищену небезпеку.

Як вбачається з матеріалів
справи, власником автомобіля „ГАЗ-3302” державний номерний знак НОМЕР_1 є Товариство
з обмеженою відповідальністю „Догуш Іншаат Тіджарєт Лімітед Ширкеті”.

Власником автомобіля «Міцубісі-Лансер»
державний номер НОМЕР_2, є ОСОБА_1, що підтверджується
свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. (а.с.14)

Згідно висновку спеціаліста
?2003 від 27 липня 2005 року про оцінку автомобіля «Міцубісі-Лансер» державний
номер НОМЕР_2, проведеного спеціалістом Товариства з обмеженою відповідальністю
“Укравтоекспертиза-Стандарт» ОСОБА_7  встановлено, що вартість
матеріального збитку, завдана власнику «Міцубісі-Лансер» державний номер
НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП,
складає 60416,82 грн. (а.с.292-303)

Відповідно до пунктів 3, 4
частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами
цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької
діяльності, яка не заборонена законом.

Підстави виникнення цивільних
прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з
договорів та інших право чинів.

Статтею 14 цього Кодексу
визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором
або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків
забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені
договором або актом цивільного законодавства.

Як
вбачається з матеріалів справи,  за
договором ?491-а/05к від 24 травня 2005 року страхування автотрансопрту, програма
«Кредитна»,  автомобіль «Міцубісі-Лансер»
державний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_1, було застраховано Закритим
акціонерним товариством „Страхова компанія „Веско” .  (а.с.331-333)

18
серпня  2005 року ОСОБА_1 звернулась  до Закритого акціонерного товариства
„Страхова компанія „Веско” про виплату страхового відшкодування по страховому
випадку, який мав місце 26 липня 2005 року
внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю  автомобіля «Міцубісі-Лансер» державний номер
НОМЕР_2,, що є об'єктом страхування.

19 вересня 2005 року Закритим
акціонерним товариством „Страхова компанія „Веско” було складено страховий акт
1491-а/05к-1, яким визначено розмір страхового відшкодування по даному випадку
в сумі 43564,05 грн. (а.с.328)

06 жовтня 2005 року  Закритим акціонерним товариством „Страхова
компанія „Веско” було складено страховий доповнення ?1 до акт 1491-а/05к-1,
яким визначено розмір страхового відшкодування по даному випадку в сумі
44023,82 грн. (а.с.329)

На підставі вищезазначених
документів Закрите акціонерне товариство „Страхова компанія „Веско” здійснило
виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_1 в сумі 43564,05 грн., які
перераховано до Філівї «КРУ» «банку»Фінанси та кредит» ТОВ, що підтверджується
платіжним дорученням ?814 від 20.09.2005 року. (а.с.76)

06.10.2005 року Закрите
акціонерне товариство „Страхова компанія „Веско” додатково виплатили ОСОБА_1 В
рахунок страхового відшкодування 459,77 грн., що підтверджується видатковим
касовим ордером 1174 від 06.10.2005 року. (а.с.78)

За вимог цивільного кодексу
України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Згідно частини другої ст.1187
Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності,
інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого
створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.1 ст.1172
Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду,
завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових)
обов'язків.

Як вбачається з матеріалів
справи, підтверджується представником позивача, на момент скоєння
дорожньо-траснпорної пригоди,  ОСОБА_2
працював водієм в Товаристві
з обмеженою відповідальністю „Догуш Іншаат Тіджарєт Лімітед Ширкеті”.

З огляду на викладене, суд
дійшов висновку, що позивачем правомірно заявлено вимоги до відповідача з
приводу відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної
пригоди, оскільки в розрізі даного спору саме відповідач має нести
віждповідальність по відшкодуавнню шкоди, завданої його працівником піжд час
виконання ним своїз трудових обовязків.

Разом з тим, предметом
позовних вимог  є витрати, які понесені
позивачем внаслідок
придбання автомобіля
в кредит, а саме: страхування
- 4694,34 грн., комісія банку за рахунково-касове обслуговування оформлення
кредиту - 695,28 грн., комісія банку за перерахування коштів - 234,48 грн.,
Нотаріальні послуги за оформлення договору застави - 550,00 грн., Реєстрація в
МРЕО (техогляд ТЗ, талон техогляду) - 7,50 грн., сплата податку власників
наземних транспортних засобів - 79,20 грн., сплата збору до Пенсійного фонду 3%
- 2758,59 грн., придбання та встановлення сигналізації на новий автомобіль -
1375,33 грн., встановлення магнітоли - 117,00 грн., з правової точки зору
позивача відносить ці виртати до збитків.

Так, Відповідно до  статті 22 Цивільного кодексу України збитками
є:

1) втрати, яких особа зазнала
у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена
вигода).

Збитки відшкодовуються у
повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у
меншому або більшому розмірі.

Однак, питання укладання та
виконання умов кредитого договору
регулюються нормамим ст.ст.1054-1057 Цивівльного кодексу україни,
відносини які виникають з приводу неналежного виконання договірних відносин,
порушень договірних зобовязань вирішуються у встанволеному порядку між
сторонами укладеного договру, підстави виконання зобовязань  за рахунок третіх осіб можуть бути
передбачені договром.

В процесі розгляду справи,
позивачем підтверджено, що на моент звренння з позовом до суду зобовязання
позивача за кредитним договором на автомобіль
виконанні в повному обсязі, тому в межах розгляду даної спарви відстуні
підстави для задолення вимог позивача в цій частині є безпідставними, в той час
сам договір кредитування суду надано не було, підстав для відшкодування збитків
за договром, який укладено до скоєння дорожньо-трансопрної пригоди, не
вбачається.

Також, позивачем не надано
підтверджуючих доказів, які мали свідчити про придбання та встанорвлення
сигналізації на придбаний позивачем автомобіль та встановлення магнітоли, що не
дає можливості суду надати належну оцінку даним обставинам в процесі розгляду
даної справи.

Крім того, якщо особа, яка
порушила право, одержала у звязку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що
має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від
доходів, одержаних особою, яка порушила право.

В той же час, предметом спору
є правові відносини між сторонами у справі, які виникли внаслідок відшкодуання
шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, які регулюються нормами глави 82
Цивільного кодексу України.

Статтею 1116 Цивільного
кодексу України визначені підстави відшкодування шкоди в межах позадогоірних
відносин (деліктних) зобовязань.

Особливості правил
відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, встановлені
ст.ст.1187,1188 Цивільного кодексу України.

З огляду на викладене, суд не
вбачає підстав для відшкодування позивачу спричинених збитків у вигляді
упущеної вигоди, яка оцінена позивачем в розмірі 45607,10 грн.,
яка включає 22760,00 грн. - вартість продукції вязтої позитвачем як
консультатнот-косметологом в магазині-салоні «Здоровя» за валний рахунок для
подальшого використання в роботі та реалізації, зазначена продукці знаходилась
в багажному відідлені автомобіля та під час зіткнення автомобілів була повністю
пошкоджена, не підлягає відновленню та не може бути в подальшому реалізована;
850,00 грн. вартість виготовленої позивачем косметологічної продукції для
професійного виколристання, яка також перевозилась позивачем у її транспорному
засобі в стекляній тарі,  була повністю
знищена; 14497,10 грн. - сума гонорару, запропонованого позивачу Компанією
«Ластінг Юніті» ЛТД (Москва) за лекції, які повинні були бути проведені
позивачем у Москві на спеціалізованому семінарі з 21 по 26 липня 2005 року,
497,10 грн. - вартість проїзду до Москви, який позивач не могла відвідати,
оскільки перебувала в цей час на стаціонарномуц лікуванні внаслідок завданих
телесних пошкодженя з приводу дорожньо-транспорної пригожи.

Так, позхивачка не надала доказів,
які мали свдчсити про те, що вона придбала кометичну продукції на зазначену нею
суму, отримала цю продукцію та транспортувала її у вланому автомобілі, а також
відсутні підтвердження того, що позивача офіційно було запрошено на проведення
лекцій, та документів, що вона має відповідну фахову освіту на заннятя
діяльність як консультатн-косметолог та перебування її у трудових відносинах,
які мали підтвердити її зайнятість у цій сфері.

Відповідно до Закону України
......... до суми старахового відшкодування.......

З огляду
на викладене, суд вважає прідставними вимоги позивача в частині відшкодуання за
рахкнок відповідача, як завдану шкоду, а саме: с траснпорного засобу в сумі
2569,65 грн. та франшизу в сумі 919,53 грн., нараховані СК “Веско”, однак не
виплдачені позивачу.

виходячи
з розрахунку суми страхового відшкодуванняяка
Зважаючи на положення статті 1194 Цивільного кодексу України, ТОВ
"Догуш Іншаат Тіджарєт Лімітед Ширкеті" як особа, яка застрахувала свою
цивільно-правову відповідальність, буде зобов'язана сплатити різницю між
фактичним розміром шкоди і страховою виплатою лише у разі недостатності
страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої
нею шкоди.

Відповідно частини першої
ст.1195 фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому
заробіток (дохід), втрачений внаслідок втрати чи зменшення професійної або
загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані
необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання
ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Судом встанвлено, що в
результаті дорожньо-транспорної пригоди водій ОСОБА_1 та пасажир автомобіля
ГАЗ-3302 гр.ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження отримали тілесні пошкодження
з приводу чого з місця ДТП доставлені до Лікарні ШМД, гр. ОСОБА_8 Після надання
медичної допомоги відпущений додому, даний факт підтверджується постановою
ст.інспектора дізнання відділу ДАІ Дніпруоського РУ ГУМВС України в місті Києві
майором міліції ОСОБА_9 про вдмову в порушені кримінальної справи від
21.07.2005 року.

Як вбачається з матеріалів
справи, підтверджується пояснення позивача, внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди позивачка була доставлена до Міської клінічної лікарні швидкою допомоги
з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, що підтверджується довідкою
лікарні. (а.с.195)

В подальшому внаслідок
погіршення стану здоров'я, у зв'язку з отриманими травмами, позивачка  перебувала на амбулаторному лікуванні в
поліклініці

?2 ТМО Дніпровського району
міста Києва  в період з 03 квітня по 24
квітня 2007 року, що підтверджується листками непрацездатності  (а.с.11) та медичною картою амбулаторного хворого
(а.с.1-21).

Згідно наданих позивачем
квитанцій, у звзяку з призначенням лікування, нею придбано ліки на зхагальну
суму 952,17 грн., що підтверджується фіскальними чеками на придбані ліки в
аптечних установах (а.с.135-136), та  проведено
платне медичне обстеження (МРТ) вартість якого складає 164,70 грн., що
підтверджуєтьмся платіжним документом. (а.с.13)

Крім того, за рекомендаціями лікарів
позивачу рекомендовано проходження санаторно-куротрного лікування, яке оплачено
позивачем в сумі 1925,00 грн., що підтверджєуться довідкою Обласної
бальнеологічної лікарні м.Знамянка. (а.с.151)

Таким чином суд приходить до
висновку, що позовні вимоги позивачки про стягнення з відповідача витрат на
лікування в сумі 3041,87 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Відповідно до пункту першого
частини другої статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода
відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або
юридичної особи, яка  її завдала, якщо
шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи
внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч.1 ст.1168
Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення
щомісячних платежів.

Відшкодування
моральної(немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових
прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає
за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного
зав'язку між порушенням та моральною шкодою.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку про правомірність заявлених вимог позивача з приводу
відшкодування моральної шкоди, оскільки з врахуванням вимог цивільного
законодавства, яким передбачена відповідальність за відшкодування моральної
шкоди володільцем джерела підвищеної небезпеки незалежно від його вини, в
даному випадку саме діяльність джерела підвищеної небезпеки яким керувала
відповідачка призвело до ушкодження здоров'я позивачки, яка отримала травми
внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Визначаючи розмір завданої
позивачу моральної шкоди, суд враховує, що внаслідок завданих тілесних пошкоджень
позивачка перенесла психологічний шок, переживає душевні хвилювання у зв'язку з
перенесеними травмами, необхідності перестроювати своє життя,  на даний час позивачка продовжує
реабілітаційний період внаслідок отриманих травм, має психічно-емоційний розлад
стану здоров'я  від душевних страждань,
пов'язаних з отриманими травмами, тому з відповідача підлягає стягненню
матеріальна шкоди в розмірі яку суд оцінює в розмірі 5000,00 грн.

За таких обставин, суд вважає,
що позивачем правомірно заявлені вимоги до відповідача з приводу відшкодування
фактичних витрат за завдані збитки в сумі 4266,97грн., які підлягають стягненню
в порядку регресу у розмірі виплаченого страхового відшкодування ОСОБА_10, як
власнику автомобіля ВАЗ 21150” державний номерний знак НОМЕР_3, за наслідками
дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на проведення автотоварознавчого
дослідження в сумі 250,00 грн. та витрати на отримання довідки ДАІ в сумі 34,05
грн., що підтверджується залученими у справі платіжними документами (а.с.30,31),
оскільки тягар відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,
покладається на власника джерела підвищеної небезпеки, яким в даному випадку
виступає  відповідач.

Суд критично відноситься до
пояснень відповідача, який в своїх запереченнях на позов посилався на
відсутність у відповідача права вимоги на відшкодування фактичних витрат за
завдані збитки, а саме, суми виплаченого страхового відшкодування, оскільки
таке право відповідача передбачено умовами договору страхування, правилами
страхування та виникає безпосередньо з актів цивільного законодавства, також
відсутні підстави не приймати як належний доказ у справі страховий поліс
11492-а/05к від 17 листопада 2005 року страхування наземного транспорту,
укладений між Закритим акціонерним товариством „Страхова компанія „Веско” та
ОСОБА_11, оскільки зазначений договір встановленому законодавством порядку не
оспорювався, на момент виплати страхового відшкодування був чинним, даний факт
підтвердили в судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_12 та
представник третьої особи ОСОБА_13.

З врахуванням викладеного, суд приходить до
висновку, що позов Закритого акціонерного товариства „Страхова компанія
„Веско”  до ОСОБА_14, треті особи:
ОСОБА_10, ОСОБА_11  про відшкодування
матеріальної шкоди в порядку регресу, підлягає задоволенню в повному обсязі.

В порядку ст.88 Цивільного
процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача  підлягає стягненню судовий збір в сумі 51,00
грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі
30,00 грн., що підтверджується залученими до справи квитанціями про їх  оплату.

Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального
кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у
сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, відповідачем у справі належних доказів,
які мали підтвердити відсутність його вини щодо завданої ним позивачу шкоди
внаслідок дорожньо-транспортної пригоди не надано, будь-яких клопотань щодо
витребування доказів  судом  відповідачем не заявлялось, відповідач проти
призначення судової автотоварознавчої експертизи заперечував, вважав її
призначення недоречним.

Суд критично ставиться до наданих відповідачем власних
розрахунків вартості ремонтно-відновлюваних робіт передньої лівої двері
автомобіля позивача,   а також   в частині заперечення  його вини в скоєні ДТП та розміру завданої
позивачу матеріальної шкоди, оскільки наведені відповідачем  доводи щодо відсутності його  вини у скоєні адміністративного
правопорушення спростовуються матеріалами адміністративної справи, в той час як
завдана позивачу матеріальна шкода
підтверджується звітом
спеціаліста-товарознавця, який має відповідний фаховий рівень в цій
галузі та відповідні дозволу на здійснення
ним оціночної діяльності та підтвердив наданий ним висновок в судовому
засіданні.

З огляду на викладене, суд
дійшов висновку, що позивачем правомірно заявлено вимоги до відповідача з
приводу відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,
тому з відповідача підлягає стягненню матеріальна шкоди в розмірі 3709,11 грн.,
що складає вартість відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля, а також
понесені позивачем витрати на проведення оцінки вартості автомобіля в сумі
300,00 грн., що підтверджується залученою до справи квитанцією від  04.10.2006 року (а.с.7).

Відповідно до вимог ст.23
Цивільного кодексу України  особа має
право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в
тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

З урахуванням вимог позивача в
частині стягнення на його користь з відповідача моральної шкоди, яка завдана
позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та пов'язана з розладом
нормального життя позивача, нервової напруги та переживань щодо втрачених
якостей автомобіля, в порушенні його права нормально користуватись автомобілем,
витрачати зусилля для проведення ремонту автомобіля, вирішувати питання про відшкодування
завданої йому шкоди в судовому порядку, суд дійшов висновку, що в розрізі
даного спору відповідачем має бути відшкодовано на користь позивача моральна
шкода, яку суд визначає в розмірі 500,00 грн.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку,
що позов ОСОБА_15  до ОСОБА_16 про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, підлягає частковому задоволенню, а саме, з
відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню матеріальна шкода в
розмірі 3709,11 грн., вартість проведеної експертизи в сумі 300,00 грн. та
моральна шкода в розмірі 500,00 грн.

В
порядку ст.88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на
користь позивача  підлягає стягненню
судовий збір в сумі 59,50 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в сумі 30,00 грн., що підтверджується залученими до справи
квитанціями про їх  оплату позивачем за
подання позову до суду..

Враховуючи наведене та керуючись ст.23, ч.1
ст.1166, ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 58, 88, 208, 209,
212-215, 218  Цивільного процесуального
кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов
задовольнити частково.

Стягнути з Товариства
з обмеженою відповідальністю „Догуш Іншаат Тіджарєт Лімітед Ширкеті”  на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі
6531,05 грн., моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн., судові витрати по сплаті
судового збору в сумі 73 грн. 81 коп.,  а
всього на загальну суму  11604
(одинадцять тисяч  шістьсот чотири) грн.
86  коп.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва протягом 20-ти днів після подачі заяви про
апеляційне оскарження, яку може бути подано протягом 10-ти днів з дня
проголошення рішення.

С у д д я