Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

23
квітня 2008 року

Лисичанський
міський суд Луганської області в складі:

головуючого
судді                                                     Фастовця В.М.,

при
секретарі                                                              Федоровій Ю.В.,

з
участю представників

позивачки                                                                   ОСОБА_4,

відповідачів
ОСОБА_5,       ОСОБА_6,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у м. Лисичанську цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визнання договорів позики недійсними, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка
звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що їй стало відомо, що її
чоловік - відповідач у справі ОСОБА_3 взяв у борг у ОСОБА_1 110800 грн., справа
про стягнення яких знаходиться у суді. Вона не давала згоди на укладення таких
договорів, тому просить визнати їх недійсними на підставі ст.65 СК України.

У
судовому засіданні позивачка свій позов підтримала, суду пояснила, що її
чоловік уклав без неї оскаржувані договори, про що вона дізналася з позову
суду. На підписання цих договорів вона згоди не давала, присутньою при
написанні розписок та при отриманні грошей не була. Гроші їм потрібні не були,
бо вона є приватним підприємцем. Згоду на придбання машини в кредит давала.
ОСОБА_1 з чоловіком приїздили до неї у кафе, бо вона давала оголошення про
продаж.

Представник
позивачки позов підтримав, суду дав пояснення, аналогічні викладеному у позові.

Відповідачка
ОСОБА_2 позов не визнала, суду пояснила, що позивачка знала про позику до того,
як її чоловік взяв гроші, бо була присутня при розмові між ОСОБА_2, її
чоловіком та чоловіком позивачки, відповідачем у справі ОСОБА_2, стосовно
намірів останнього взяти гроші у борг у ОСОБА_2 і не заперечувала проти цього.
Потім ОСОБА_2 та її чоловік приїжджали до кафе "Фанат", позивачка
пропонувала взяти кафе з доплатою у якості погашення боргу.

Представник
відповідачки ОСОБА_1 позов не визнала.

Відповідач
ОСОБА_3 позов визнав частково, суду пояснив, що договори позики з ОСОБА_2 він
не укладав, це був договір поставки будматеріалів на вказану у розписках суму.
Він написав розписки про борг, а не наступний продаж будматеріалів, бо не
подумав тоді. Гроші від ОСОБА_1 не отримував. Позивачка про написання цих
розписок нічого не знала, при їх написанні присутня не була.

Представник
відповідача ОСОБА_3 позов визнав частково, суду пояснив, що мав місце договір
поставки, а не боргу.

У судовому
засіданні були досліджені також наступні докази: відгук на позов відповідачки
ОСОБА_1; висновок почеркознавчої експертизи №425/32 від 06.02.08.; розписки про отримання грошей, свідоцтво про шлюб; довідка ОРЕР
м. Лисичанська.

Вислухавши
пояснення сторін та їх представників, показання свідків, дослідивши письмові
докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

У судовому
засіданні встановлено, що 17 квітня 2006 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були укладені
договори позики грошових коштів, згідно з якими ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2
грошові кошти у розмірі 30 000 грн. та 16 000 доларів США із зобов'язанням
повернути отримані кошти через 6 місяців.

Згода позивачки
на укладення вказаних договорів діючим законодавством не передбачена.

Відмовляючи у
задоволені позову, суд виходить з наступного.

Стаття 65 СК
України "Право подружжя на розпоряджання
майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя"
встановлює:

1. Дружина,
чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності
подружжя, за взаємною згодою.

2. При укладенні
договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з
подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання
договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його
згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

3. Для укладення
одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або)
державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з
подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення
договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації,
має бути нотаріально засвідчена.

4. Договір,
укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з
подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Відповідно до
ст.ст.1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти..., а
позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів...

Договір позики є
укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими
ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів громадян... На підтвердження укладення
договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника...

З
назви ст.65 СК України та системного аналізу змісту ч.ч.1-3 вбачається, що ч.2
ст.65 СК України стосується випадків укладення договорів по розпорядженню
майном, що перебуває у спільній сумісній власності подружжя, тобто у разі його
відчуження, передання в оренду, позичку, заставу тощо.

Таки
висновок  витікає також з п.44 абз.3
затвердженої наказом МЮ №20/5 від 03.03.04. Інструкції про вчинення
нотаріальних дій нотаріусами в Україні, в якому обов'язковість згоди іншого з
подружжя розглядається тільки у випаду розпорядження майном. Аналогічно
викладене це питання і у коментарю до ст. 65 СК України під редакцією д.ю.н.
ОСОБА_7 ("Видавничий дім Фін Юре", 203 р..

Суд
вважає, що ч.2 ст.65 ЦК України ставить на меті захист прав дружини (чоловіка),
який втрачає право власності на належну їй (йому) частку у праві спільної
сумісної власності у разі укладення іншим з подружжя договорів, що не
потребують нотаріального посвідчення, та направлені на розпорядження спільним
майном, тоді як у разі придбання майна одним із подружжя інший навпаки - стає
співвласником цього майна.

Окрім
того, абсолютизація згоди іншого подружжя на укладення договору, означає, що
один із подружжя може не дати згоду на укладання, наприклад, договору дарування
на користь іншого з подружжя, як у разі, коли договір дарування потребує
нотаріального посвідчення, так і без такої вимоги до форми його укладення. Але
ст.65 СК України ніяких винятків для договору дарування не передбачає.

Саме
тому з метою захисту інтересів чоловіка (дружини) при укладанні договорів, що
не ставлять на меті розпорядження спільним майном, ч.4 ст.65 СК України
передбачає створення для нього (неї) обов'язків за таким договором тільки у
випадку, якщо договір укладений іншим з подружжя в інтересах сім'ї.

Суд
не сприймає пояснення відповідача ОСОБА_3 та його представника, що він не
укладав із ОСОБА_2 договору позики, оскільки відповідно до ст.218 ЦК України та
ст.. їх пояснення не можуть бути прийняті у якості доказів. Зі змісту ж
розписок, які підтверджують факт укладання цих договорів, вбачається, що 17
квітня 2006 року ОСОБА_3 тримав він ОСОБА_2 вказані у розпискам суми грошових
коштів.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст.218, 1046, 1047 ЦК
України, ст.65 СК України, ст.ст. 10, 11, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визнання договорів позики недійсними
відмовити.

Рішення
може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання до
Лисичанського міського суду заяви про апеляційне оскарження протягом 10-ти днів
з дня після його проголошення або подання апеляційної скарги у той самий строк.
Апеляційна скарга подається протягом 20-ти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження до Лисичанського міського суду.

Суддя