Справа № 22-ц-1055/2008
Головуючий у першій інстанції - бечко є.м.
Категорія - цивільна
Доповідач - шарапова о.л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2008 року

м. Чернігів

Апеляційний
суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді

іваненко
л.в.,

суддів:

шарапової
о.л.,Губар В.С.

при секретарі:

сетченко
н.м.,

за участю:

ОСОБА_3

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21
квітня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_1 до підприємства „Інвальплюс”
Всеукраїнської організації інвалідів „ Союз організацій інвалідів України”,
приватного нотаріуса ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди ,-

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить  оскаржуване рішення скасувати та ухвалити
нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 21
квітня 2008 року у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішенням
Деснянського районного суду м.Чернігова від 18.10.2005 року, яке залишено без
зміни ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 04.01.2006 року
та  ухвалою Верховного Суду України від
05.07.2006 року, договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 12.11.2002 року
визнано недійсним, оскільки приватним нотаріусом ОСОБА_2 при посвідченні даного
договору було порушено вимоги ст. 55 Закону України ” „Про нотаріат”, а
підприємство „ Інвальплюс”  не набуло
права власності на спірну квартиру, а тому не мало право проводити її
відчудження. Апелянт зазначає, що дані факти підтверджують нанесення їй
матеріальної шкоди, яку з урахуванням вимог ст. ст. 216, 229, 230 ЦК України
зобов”язані відшкодувати відповідачі, оскільки останні ввели її в оману. Крім
того, апелянт зазначає, що судом першої інстанції порушені вимоги ст. 8
Конституції України щодо справедливого вирішення справи.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд
приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 12.11.02 року між ОСОБА_1 та  підприємством „Інвальплюс” ВОІ СОІУ було
укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 який був посвідчений  приватним нотаріусом ОСОБА_2

Рішенням
Деснянського районного суду м.Чернігова від 18 жовтня 2005 року вказаний
договір купівлі-продажу було визнано недійсним, зобов”язано підприємство „
Інвальплюс” повернуто ОСОБА_1 сплачені нею за договором купівлі-продажу кошти в
розмірі 19241 грн. 60 коп. Дане судове рішення було оскаржене ОСОБА_1 в
апеляційному та касаційному порядку. Ухвалою апеляційного суду Чернігівської
області від 04 січня 2006 року та ухвалою Верховного Суду України від 05 липня
2006 року рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.10.05 року
залишено без зміни.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов
висновку, що відсутні підстави для стягнення різниці у вартості  жилого приміщення на  теперішній час, оскільки рішенням
Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.10.05 року, яке набрало законної
сили, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 і  вже зобов”язано підприємство „ Інвальплюс”
повернути ОСОБА_1 сплачені нею за квартиру кошти в сумі 19241 грн. 60 коп., а
також  відсутні будь-які докази щодо
протиправних дій приватного нотаріуса ОСОБА_2

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, який
відповідає вимогам законодавства та матеріалам справи.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов”язання є його невиконання
або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов”язання.

За змістом ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов”язання, несе
відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або
законом.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який просрочив виконання грошового
зобов”язання, на вимогу кредитора зобов”язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також
три проценти річних від простроченої сум, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи позивачкою не надано доказів про відкриття
виконавчого провадження по виконанню рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 18.10.05 року та доказів, які б свідчили, що дане судове рішення
не було виконано з вини відповідачів.

Доводи апелянта про те, що порушення приватним нотаріусом ОСОБА_2 при
посвідченні договору купівлі-продажу вимог ст. 55 Закону України ” „Про
нотаріат” та відсутність у підприємства „ Інвальплюс”  права відчуджувати спірну квартиру, з
урахуванням вимог ч. 2 ст. 216  ЦК
України є підставою для відшкодування їй матеріальної шкоди в сумі 164 982
грн., апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки такі доводи є довільним
тлумаченням правової норми. Посилання апелянта на те, що відповідачі ввели її в
оману, а тому з урахуванням вимог ст. ст. 229, 230 ЦК України останні
зобов”язані відшкодувати їй матеріальну шкоду в сумі 164 982 грн, апеляційний
суд вважає безпідставними, оскільки ОСОБА_1 не заявлялися позовні вимоги про
визнання недійсним правочину, як такого, що вчинений під впливом помилки або
обману.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування рішення
суду, яке постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального
права.

З урахуванням вищезазначених  обставин апеляційний суд приходить до
висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду - залишити без
зміни.

Керуючись ст.ст.
209, 218, 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний
суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21
квітня 2008 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може
бути оскаржена до Верховного Суду України в касаційному порядку протягом двох
місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:                                              Судді: