Справа № 2 - 150 / 2008 року
23 липня 2008 року              Ізюмський міськрайонний суд
у складі: головуючого судді Бутенко В.М.
при секретарі Костенко В.В.
судового розпорядника Акіншиної Л.В.
розглянувши|розгледівши|
у відкритому|відчиненому|
судовому засіданні в  залі суду в місті
справу|річ|
за позовом ОСОБА_1до ТОВ “Сількомунсервіс”, третья особана стороні відповідача рус Ігора Миколайовича, яка не
заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2. про стягнення при
звільнені заробітної плати, компенсацій відпускних за невикористану відпустку,
середнього заробітку за затримку розрахунку та моральної шкоди, -
У грудні 2007 року ОСОБА_1. звернувся до суду з вказаною
заявою і вказує, що він працював водієм у відповідача з 17.02.2004 року і
звільнений з 29.10.2007 року за власним бажанням. В день звільнення повний
розрахунок по заробітній платі йому не виплатили та при звільнені не видали
остаточний розрахунок, чим порушили його трудові права.
У зв'язку з наведеним позивач просив позов задовольнити
та стягнути на його користь з відповідача належну йому заробітну плату за
останній місяць роботи в сумі 566 грн. 50 коп., компенсацію за невикористану
відпустку в сумі 405 грн. 12 коп., середній заробіток в сумі 566 грн. 50 коп.
за весь час затримки розрахунку до моменту винесення рішення судом, 2000 грн.
на відшкодування моральної шкоди.
В процесі судового розгляду справи ОСОБА_1. уточняв свої
позовні вимоги та подавав доповнення до позовної заяви і просить суд стягнути з
відповідача на його користь у частині відшкодування заборгованості по
заробітної плати в сумі 615,34 грн., компенсацію за невикористану відпустку в
сумі 297,60 грн., середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку в сумі
4111,12 грн. і за моральну шкоду в сумі 2000 грн..
В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивач ОСОБА_1. посилається на своє
право одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою
мінімального розміру - включаючи право на вільний професії і роду занять, що
забезпечується державою відповідно ст.2 КЗПП України. Це своє право він
реалізував відповідно до ст. 21 КЗпП України, уклавши договір про роботу водієм
грузового автомобіля  в  ООО
“Сількомунсервіс”. Згідно вимог ст. 32 КЗпП України адміністрація
(роботодавець) не вправі  перевести
працівника  на будь-яку іншу посаду, без
його на те  згоди, так само як і
змінювати  істотні умови праці, в тому
числі розмір заробітної плати в односторонньому порядку - ст. 97 КЗПП України.
Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1298 від 30 серпня 2002
року  “Про оплату праці працівників на
основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів оплати праці працівників
установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери та змін,
внесених Постановою Кабінету Міністрів
України № 602 від 04.04.2007 року, ОСОБА_1. повинен був встановлений
відповідний тарифний разряд згідно додатку № 4
вищезазначеної Постанови Кабміну в межах вилки  від 2 до 5 разряду.
ОСОБА_1. вважає, що керівник ООО “Сількомунсервіс” ОСОБА_2. навмисно в
порушення конституційних прав працівника, які є нормами прямої  дії, грубо порушуючи трудове законодавство
України, яке відповідно до ст. 3 КЗпП України розповсюджується на підприємства
і установи всіх форм власності, які використовують найманих працівників,
включаючи найманих  працівників, які
працюють у фізичних осіб, не зробив цього, або навмисно замовчує цей факт, з
метою ухилитись від виконання закону. Разряд встановлюється з урахуванням складності,
відповідальності та специфіки роботи. Відповідно до наказу МОНУ на виконання
Постанови Кабінету Міністрів України №1298 від 30 серпня 2002 року “Про оплату
праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів
оплати праці працівників установ,закладів та організацій окремих галузей
бюджетної сфери  додаток № 4 та змін
внесених Постановою Кабінету Міністрів України № 602 від 04.04.2007 року,
водіям вантажних автомобілів
вантажопідйомністю вище 7-ми тон встановлюється 4 тарифний розряд. Такий
же розряд, повинен був мати і він, оскільки він, згідно ст.2 КЗпП України, має
право на заробітну плату не менше визначеної державою, а розмір заробітної
плати прямо залежить від тарифного розряду працівника. «Посадові оклади
(тарифні ставки) за розрядами Єдиної тарифної сітки визначаються шляхом
множення окладу (ставки) 1 тарифного розряду на
відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад (тарифна
ставка) визначені у гривнах з копійками , цифри до 0,5 відкидаються , від 0,5 і
вище закруглюються до однієї гривни»  -
Додаток №1 Постанови Кабміну України №1298 від 30 серпня 2002 року.
ОСОБА_1. вважає, що відповідно до вищезазначеного, його зарплата повинна
була бути: в вересні 2007 року він відпрацював згідно довідки ООО Сількомунсервіс”
повний місяць - 22 дні, тому заробітна плата повинна бути (440 грн.х1,18) +
51,9 грн =571 грн., де 440 грн. -мінімальна ставка по 1 тарифному розряду, 1,18
-тарифний коефіцієнт згідно додатку №1 Постанови Кабміну України №1298 від 30
серпня 2002 року, 51,9-10%  надбавка за
класність згідно п. 4  Постанови Кабміну
України №1298 від 30 серпня 2002 року. За винятком податків:подоходного податку
- 15% - 83,08 грн., пенсійний фонд - 2%
- 11,42 грн., профсоюз - 0,5% - 2,85 грн., фонд безробіття - 0,5 % - 2,85
На руки він повинен був отримати за вересень 2007 року зарплату 470,78
грн., а отримав тільки 304,92 грн.. Борг по зарплаті за вересень 2007 року
складає 165,86 грн.. В жовтні 2007 року він відпрацював 21 день, а робочих днів
в жовтні - 23,  його заробітна плата в
такому разі повинна бути: 1.(460 грн.х1,18)+54,3грн. =597 грн.; 2.(597 грн. :
23) х21 = 545,09 грн., де 460 грн. -мінімальна ставка по 1 тарифному розряду з
1 жовтня 2007 року, 1,18 -тарифний коефіцієнт згідно додатку №1  Постанови Кабміну України  №1298 від 30 серпня 2002 року, 54,3-10%  надбавка за класність згідно п.4  Постанови Кабміну України №1298 від 30 серпня
2002 року., за винятком податків: подоходного податку - 79,31 грн., пенсійний
фонд - 10,90грн., профсоюз - 2,73 грн., фонд безробіття - 2,73 грн.. На руки
він повинен був отримати при звільненні 449,42 грн., а отримав 196 грн.. Борг
по зарплаті за жовтень 2007 року складає 253,42 грн..
ОСОБА_1. вважає, що при звільнені 29 жовтня 2007 року,  в порушення ст. 116 КЗпП України, йому не
доплачено заробітної плати за вересень 165,86 грн., за жовтень 253,42 грн., а
разом 165,86  +253,42 = 419,28 грн.. Крім
того, 245,44 грн. компенсації за невикористану відпустку. Компенсація
відпускних за 16 днів відпустки становить 15,34
грн. х 16 днів =245,44 грн.. Всього суму 664,72 грн..
Середній заробіток в місяць виходячи з двох останніх місяців роботи за
винятком податків та обов'язкових платежів складає (470,78  + 449,42 грн.) : 2 = 460,10 грн..
Середній заробіток в день  460,10
грн. : 30 днів = 15,34 грн..
Середній заробіток за затримку розрахунку при звільнені,  згідно ст.117 КЗпП України та п.32  Постанови Пленуму Верховного Суду України
«Про практику розгляду судами трудових спорів» із змінами та Постанови Кабінету
Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року зі змінами та доповненнями, за
період з 29 жовтня 2007 року по 23.07.2008 року сума стягнення за просрочку
розрахунку при звільнені складає 15,34 грн. х 268 днів = 4111,12 грн.
Крім цього йому було завдана моральна шкода в розмірі 2000 грн. - він
втратив нормальні життєві стосунки та зв'язки, принизили його честь і гідність
як працівника і громадянина, глави сім'ї.
Представник ТОВ “Сількомунсервіс” Криса О.В. у письмових запереченнях і у
судовому засіданні вважає позов ОСОБА_1до ТОВ “Сількомунсервіс” про стягнення
при звільнені заробітної плати, компенсацій відпускних за невикористану
відпустку, середнього заробітку за затримку розрахунку та моральної шкоди
таким, що пред'явлено необґрунтовано та не підлягає задоволенню (а.с. 21).
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні
відповідача ОСОБА_2. - директор ТОВ “Сількомунсервіс”, в поясненнях суду
позовні вимоги ОСОБА_1. не визнав, посилаючись, що ОСОБА_1. дійсно працював на
підприємстві водієм, але за пияцтво його з січня 2007 року зняли з водія та він
працював підсобним у цій бригаді. У жовтні 2007 року ОСОБА_1. звільнився та й
листопаді 2007 року він отримав всю заробітну платню по підприємству.
Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідка, вивчивши
матеріали справи, не находить підстав для задоволення позову з таких підстав.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що відповідно до наказу № 18 від 17.02.2004 року
ОСОБА_1.  було прийнято водієм із годиною
тарифною ставкою 1,46 грн./год. на підприємство ТОВ “Сількомунсервіс” з 17
лютого 2004 року, та був звільнений наказом від 29 жовтня 2007 року № 55   за власним бажанням  за ст. 38 КЗпП України з 29 жовтня 2007 року
Відповідно ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в
Згідно письмових довідок ТОВ “Сількомунсервіс” заборгованості по заробітній
платі у ОСОБА_1. на 01.12.2007 року немає (а.с. 7). Його середня заробітна
плата складає 303,11 грн. (а.с. 8, 31, 32, 33, 55-60). Виходячи із змісту
платіжної відомості № 33 від 15.11.2007 року ОСОБА_1. було виплачено заробітну
плату за жовтень місяць 2007 року, а також відповідні кошти за невикористану
щорічну оплачувану відпустку за 16 днів (а.с. 22). Сам позивач підтвердив, що
вказану суму 196 грн. він дійсно на підприємстві отримав, і трудову книжку
отримав 29.10.2007 року при звільненні.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 117 КЗпП
України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум у
строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, власник або уповноважений ним
орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли
спір вирішено на користь працівника.
Таким чином, вимоги ОСОБА_1. є безпідставними, а факти, викладені в позові,
не відповідають дійсним обставинам справи.
Суд вважає необґрунтованими й вимоги позивача про
стягнення з відповідача 2000 грн. моральної шкоди. Відповідач взагалі не робив
протиправних дій, які могли б порушити права й завдати моральної шкоди
позивачеві, внаслідок цього відсутні будь-які
підстави для притягнення ВАТ “Сількомунсервіс” до цивільно-правової
Позивачем при зверненні до суду не були пропущені процесуальні
строки, а саме позовної давності, встановленої в ст. 233 КЗпП України. Позов
ОСОБА_1. подав до суду 30.11.2007 року (а.с. 2-4).
Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на
відсутність підстав для задоволення позову.
Судові витрати по справі суд покладає на рахунок держави.
Керуючись ст.ст. 2, 21, 94, 116, 117, 237-1, 238 КЗпП України,  ст.ст. 10,11, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК
України, суд
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1до товариства з обмеженою
відповідальністю “Сількомунсервіс”, третя особана стороні відповідача рус Ігора Миколайовича, яка не
заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2. про стягнення при
звільнені заробітної плати, компенсацій відпускних за невикористану відпустку,
середнього заробітку за затримку розрахунку та моральної шкоди відмовити.
Судові витрати по справі покласти за рахунок держави.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через
Ізюмський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Головуючий: суддя