РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2008 року   Дзержинський міський суд Донецької області у
складі:

головуючого - судді                                                                        Челюбєєва Є.В.,

при секретарі                                                                                     Троіцькій
Т.І.,

з участю

позивача -
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Дзержинська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
виконкому Дзержинської міської Ради про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на жилий
будинок АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що з травня 1953 року знаходиться у
шлюбу з ОСОБА_2 В 1956 році на ім'я ОСОБА_2 була виділена земельна ділянка під
забудову за адресою АДРЕСА_1 та укладено договір на право власності жилого
будинку на земельній ділянці площею 900 м&sup2;. Після закінчення
будівництва будинок та надвірні господарчі забудови в експлуатацію не здали,
належним чином в Бюро технічної інвентаризації м. Дзержинська не зареєстрували.

Заявою від 12 вересня 2008 року позивач свої позовні вимоги уточнила,
просила суд визнати за нею  &frac12;  частину жилої будівлі
за адресою АДРЕСА_1 та її чоловіком ОСОБА_2 &frac12; частину жилої будівлі за цією адресою.

Визнання права власності на нерухоме майно необхідно для належного
оформлення документів в бюро технічної інвентаризації м. Дзержинська.

Позивач, яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2, в судовому
засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача, в судове засідання не з'явився, надавши заяву, в
якій проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Вислухавши позивача,
дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що
заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 3НОМЕР_2 ЦК України право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ст. 331 ЦК України право власності на жилу будівлю виникає з моменту
завершення  будівництва та прийняття її в
експлуатацію.

Так, в судовому
засіданні встановлено, що позивачі з 1953 року знаходяться у шлюбі, відповідно
проживають однією сім'єю, ведуть спільне господрство (а.с. ). В період
сумісного проживання на ім'я чоловіка рішенням виконкому Дзержинської міської
Ради була виділена земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1, на якій він збудував
будинок та надвірні споруди (а.с. 12). Крім пояснень позивача, даний факт
підтверджено договором від 21.03.1956 року про надання в безстрокове
користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального жилого будинку
на праві особистої власності в АДРЕСА_1 (а.с. 10,11). Після завершення
будівництва будинок та надвірні споруди не були належним чином зареєстровані в
бюро технічної інвентаризації, у зв'язку з чим відсутній акт про прийомку та
здачу в експлуатацію нерухомого майна. Крім цього, судом з'ясовано, що під час
проведення інвентаризації Дзержинським бюро технічної інвентаризації після
будівництва змінився номер будинку з «НОМЕР_1» на «НОМЕР_2».

Відповідно до
вимог ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, а в
приписі ст. 63 цього Кодексу зазначено, що дружина та чоловік мають рівні права
на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві
спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Таким чином,
позивачам на праві спільної сумісної власності належить домобудівля за адресою
АДРЕСА_1.

Відповідно до п.
4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність
сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою
збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання
доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується
на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги доведеними, а тому такими, що
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, ст. ст.
3НОМЕР_2, 331 ЦК України, ст. ст. 60, 63 СК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на &frac12; частину домобудівлі, розташованої за адресою АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на &frac12; частину домобудівлі, розташованої за адресою АДРЕСА_1.

На рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області
через Дзержинський міський суд заява про апеляційне оскарження протягом 10
днів. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Донецької області через
Дзержинський міський суд протягом 20 днів з дня подачі заяви про апеляційне
оскарження.

Суддя: