вересня  2008 року                                                           м.
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:
суддів:
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Апеляційного суду Одеської області від                  27 квітня 2007 року,
в с т а н о в и л а:
ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 23
лютого 2003 року в той час, коли він рухався краєм проїзної частини дороги,
його зачепило дзеркалом автомобіля, яким керував відповідач, у результаті чого
він отримав  тілесні ушкодження середньої
важкості, чим йому заподіяно матеріальну та моральну шкоду.
Вважаючи, що наїзд стався у зв'язку з порушенням                  відповідачем Правил
дорожнього руху, просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь на відшкодування
матеріальної шкоди 887 грн., моральної шкоди 10 000 грн.
Рішенням  Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області від 18 грудня 2006 року в задоволенні
позову відмовлено, ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави державне мито
в розмірі 68 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення  розгляду справ у розмірі 30 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 28 лютого 2007 року   апеляційну скаргу ОСОБА_1 на вказане рішення
суду першої інстанції залишено без руху з наданням строку для усунення
недоліків до 16 квітня 2007 року.

Ухвалою того ж суду апеляційної інстанції від 22 березня 2007 року  поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне
оскарження рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 27 квітня 2007 року  апеляційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною
та повернуто особі, яка її подавала.

У обгрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 посилається на невідповідність
висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм
матеріального права, порушення норм процесуального права та ставить питання про
скасування ухвали суду апеляційної інстанції і передачу питання на новий
розгляд.

Касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про залишення апеляційної скарги  без руху з
наданням строку для усунення недоліків, суд апеляційної  інстанції виходив із того, що з апеляційної
скарги не сплачено державне мито (судовий збір) та вона не оплачена витратами
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. У подальшому у зв'язку з
неусуненням зазначених недоліків
апеляційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто  скаржнику.

Проте з такими висновками суду
погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 до ст. 79 ЦПК України розмір
судового збору, порядок його сплати і звільнення від сплати встановлюються
законом.

Згідно з ч. 5 розд. ХІ “Прикінцеві та перехідні положення”               ЦПК України до набрання чинності
законом,  який регулює порядок сплати і
розміри судового збору,  судовий  збір
при  зверненні  до
суду сплачується у порядку і розмірах,  встановлених законодавством для державного
мита.

З поданих до суду скарг справляється державне мито відповідно до Декрету
Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, п. 4 ст. 4 якого передбачено,
що від сплати державного мита звільняються
позивачі за позовами про відшкодування збитків, заподіяних каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я.

Частиною 3 ст. 81
указаного Кодексу не
підлягають оплаті при зверненні до суду і покладаються на сторони після розгляду
справи судом витрати на інформаційно-технічне забезпечення у справах про  відшкодування шкоди, завданої каліцтвом,
іншим ушкодженням здоров'я.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом  про відшкодування шкоди, заподіяної його
здоров'ю.

Суд апеляційної інстанції наведеного
та зазначених вимог законодавства, відповідно до яких позивач був  звільнений від сплати державного мита
(судового збору) та оплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи при зверненні до суду, не врахував.

За таких обставин ухвали апеляційного суду від  28 лютого 2007
року  та від 27 квітня 2007 року  підлягають
скасуванню з передачею питання  щодо
прийняття апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 342, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и
л а:

Касаційну скаргу
ОСОБА_1  задовольнити частково.

Ухвали  Апеляційного суду Одеської
області від 28 лютого 2007 року та від 27 квітня 2007 року скасувати,
справу передати до суду апеляційної першої інстанції  для вирішення питання про прийняття
апеляційної скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г.  Ярема

Судді Верховного Суду України

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук   Я.М. Романюк