Справа № 2 -  284   /
29  липня        2008 року   Київський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого  судді
представника відповідачів
Сагайдачної В.П., ОСОБА_2.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні
суду в м. Полтава цивільну справу   за
позовом ОСОБА_1до Відділу Державної служби охорони при ГУМВС України в
Полтавській області, ОСОБА_3 про стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, за час затримки у виконанні судового рішення, відшкодування
Позивач звернулася в суду з позовом до відповідача про
стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за час затримки у
виконанні судового рішення, відшкодування моральної шкоди.
В позовній заяві посилалася на те, що  рішенням Київського районного суду м. Полтави
від 14.06.2007 року позивач поновлена на роботі у ВДСО при УМВС України в
Полтавській області з 26.03.2007 року, відповідачем рішення виконано не було,
поновлена на посаді заступника головного бухгалтера лише 05.09.2007 року,
питання щодо виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу
вирішено не було.   Діями
відповідача  спричинено моральні
суд винести рішення про виплату середньомісячної заробітної плати за період
вимушеного прогулу з 26.03.2007 року по 05.09.2007 рік,  стягнути з відповідача моральну шкоду в
22.11.2007 року ОСОБА_1. подала до суду додаткову позовну
заяву. Просила суд також стягнути
середній заробіток за час затримки виконання рішення суду починаючи з 15
червня 2007 року по 04 вересня 2007 року.
Просила стягнути 5000 грн. моральної шкоди.
04.12.2007 року позивач ОСОБА_1. доповнила свій
позов  вимогами про стягнення  неотриманої щорічної матеріальної допомоги,
що передбачена колективним договором та втраченою сумою премії.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1.  повністю підтримала позовні вимоги,
посилаючись на викладені в поданих до суду заявах обставини, просила
задовольнити вимоги.
відповідача   в судових
засіданнях  позовні вимоги не визнавали
та просили відмовити в їх задоволенні. В судових дебатах не заперечували
стосовно стягнення середнього заробітку на користь позивача, в решті вимог
ОСОБА_3. подав до суду заяву з проханням розглядати
справу без його участі (а.с.65).
Суд, заслухавши пояснення позивача, представників
відповідача, дослідивши зібрані по справі докази,   приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1. згідно з рішенням
Київського районного суду м. Полтави від 14 червня 2007 року,  залишеним без змін  ухвалою колегії суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області від 03 вересня 2007
року, поновлена на посаді  заступника
начальника головного  бухгалтера
централізованої бухгалтерії ВДСО при УМВС України в Полтавській області з 26  березня 2007 року.
235 КЗпП України одночасно з прийняттям рішення  про поновлення на роботі приймається рішення
про виплату працівникові середнього заробітку
за час вимушеного прогулу.
Згідно ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або
уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий
спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу
роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього
заробітку або різниці в заробітку за час затримки.
Питання про виплату ОСОБА_1. середнього заробітку за час
вимушеного прогулу судом під час прийняття рішення про поновлення на роботі не
Рішення суду про поновлення ОСОБА_1. на роботі було
фактично виконано 05.09.2007 року (а.с. 5). За період часу з 15 червня 2007
року по час поновлення позивача на роботі заробітна плата ОСОБА_1. не
нараховувалася та не виплачувалася.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що на
користь позивача ОСОБА_1. підлягає до стягнення середній заробіток за час
вимушеного  прогулу за  період з 26 березня 2007 року по 14 червня
2007 року та за час  затримки у виконанні
судового   рішення про поновлення на
роботі з 15 червня 2007 року по 04 вересня
2007 року включно, всього за 5 місяців
7 днів.

При вирішенні питання про стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд бере до уваги довідку від
06.04.2007 року № 9/5-1648 та обраховує середній
заробіток  відповідно до вимог  Порядку обчислення середньої заробітної
плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100
за наступним розрахунком:

нарахована заробітна плата за останні два повні
місяці роботи:

3032,25 грн.(грудень  2006
року)+2549,65 грн.(листопад 2006 року)=5581,90грн.;

кількість робочих днів за останні два повні місяці
роботи:

21 (грудень) + 22(листопад)= 43;

середньоденна заробітна плата:

5581,90
грн. (заробіток)/43(кількість днів)=129 грн.81  коп.;

середньомісячна заробітна плата:

21,5(середньомісячна кількість днів) х 129,81 грн.
(середньоденна заробітна плата) = 2790,92 грн.

Тому суд приходить до висновку, що з відповідача на
користь позивача підлягає до стягнення сума 14863 грн. 27 коп. (2790,92 грн. х
5 місяців + 129,81 х 7 днів)  середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та затримки виконання судового рішення.  Оскільки справляння  і сплата прибуткового податку  з громадян є відповідно обов'язком
роботодавця  та працівника, суд
визначає  зазначену суму  без утримання цього податку й інших
обов'язкових платежів.

Відповідно до п. 3.1.4.
Колективного договору відділ ДВС при УМВС України в Полтавській області
зобов'язаний  надавати матеріальну
допомогу  на оздоровлення у зв'язку
з  щорічною відпусткою в розмірі
середньомісячного  заробітку без
урахування премій  за збільшення обсягів
реалізованих послуг охорони передбачених п. 2.2.12 Колективного договору, в межах
створеного  джерела витрат на цю межу.

Позивач ОСОБА_1. в період з березень по вересень 2007
року (за який просить стягнути розмір матеріальної допомоги) в щорічній
відпустці  не перебувала, тому суд
приходить до висновку, що  право
позивача  на отримання матеріальної
допомоги на оздоровлення у зв'язку з щорічною відпусткою в розмірі
середньомісячного  заробітку відповідачем
порушено не було,  позовні  вимоги ОСОБА_1.  в частині стягнення щорічної  матеріальної допомоги, що передбачена п.
3.1.4. Колективного договору є безпідставними та не підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату
праці»   премія належить до додаткової
заробітної плати - винагороди  за працю понад установлені норми, за трудові
успіхи та винахідливість і за особливі умови праці.

За ст. 97 КЗпП України конкретні розміри премій
встановлюються власником або уповноваженим ним органом.

Позивач в поданій до суду позовній заяві просить   суд
стягнути на її  користь премію, що
виплачується щоквартально бухгалтерії  в
сумі 1500 грн. та премію  до дня
бухгалтера в розмірі 1000 грн.

Оскільки премія належить до додаткової заробітної плати,
є винагородою
за працю, конкретні розміри якої
встановлюються власником, суд приходить до висновку,   що
позовні вимоги в цій частині є безпідставними та не підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України власником або
уповноваженим ним органом моральна шкода відшкодовується працівнику у разі,
якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для
організації свого життя.

Суд, вирішуючи справу в межах вимог та на підставі
наданих до суду доказів,  приходить до
висновку, що задоволення рішенням Київського районного суду м. Полтави від 14
червня 2007 року по справі № 2-1765/2007 вимог ОСОБА_1.  в частині поновлення її на  роботі, стягнення моральної шкоди, а
також  стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу за затримки у виконанні судового рішення по даній справі,
є само по собі достатнім справедливим відшкодуванням моральної шкоди, яку
зазнала позивач. Тому в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної
шкоди по даній справі  слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача
підлягають  до стягнення   державне мито та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справ.

Керуючись ст.  ст.
209,   213- 215  ЦПК України, суд,   -

В И Р І Ш И В  :

Позовні вимоги  ОСОБА_1 задовольнити  частково.

Стягнути з Відділу Державної
служби охорони при ГУМВС України в Полтавській області  на користь ОСОБА_1суму 14863 грн. 27 коп.
середнього заробітку за час вимушеного прогулу та затримки виконання судового
рішення (сума без утримання податку та обов'язкових платежів).

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1відмовити.

Стягнути з Відділу Державної служби охорони при ГУМВС
України в Полтавській області  на користь
держави судовий збір (державне мито) в сумі 148 грн. 63  коп.

Стягнути з Відділу Державної служби охорони при ГУМВС
України в Полтавській області  витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справ в сумі 30 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного
суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави  шляхом
подачі заяви  про апеляційне
оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення та подачі
апеляційної скарги  на рішення суду
протягом двадцяти днів  після  подання
заяви  про апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня  проголошення рішення.

Рішення суду набирає чинність після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо  подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана, рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної
скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду
справи  апеляційним судом.

Головуючий                                     /підпис/                                  Н.Л.Яковенко