Справа №2-614/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

19
серпня 2008 року СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючої    - судді Омелюх В.М.,

при секретарі - Рейді Н.Г.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Солоне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка
звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на
утримання спільної з відповідачем неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, у розмірі ј частини усіх видів заробітку відповідача
щомісячно, посилаючись на те, що знаходиться з ним у
зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2005 року, але на даний час однією сім'єю не
проживають. Син проживає з нею та знаходиться на її утриманні, при цьому
відповідач в добровільному порядку не допомагає матеріально утримувати дитину, тому
вона просить стягнути з нього аліменти у вказаному розмірі в примусовому
порядку, оскільки вважає, що саме така сума аліментів буде достатньою для забезпечення нормальної життєдіяльності
дитини, а відповідач має можливість її надавати.

У судовому
засіданні позивачка позов про стягнення аліментів на утримання дитини
підтримала, але змінила позовні вимоги в частині способу стягнення аліментів та
просила стягнути з відповідача аліменти на утримання спільного сина в
примусовому порядку не у частці від його заробітку, а у твердій грошовій сумі у
розмірі 500 гривень щомісячно, оскільки відповідач
згоден виплачувати таку суму аліментів, має мінливий та нерегулярний дохід так
як не має постійного місця роботи. Пояснила також, що їй самій важко утримувати
дитину, оскільки вона в даний час ніде не працює і знаходиться у відпустці по
догляду за дитиною до трьох років, а відповідач після припинення
сімейно-шлюбних відносин не допомагає матеріально утримувати спільну
дитину і неповнолітній син фактично знаходиться на її утриманні.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю та не заперечував
проти стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі 500 гривень щомісячно
до повноліття дитини, пояснивши, що по мірі можливості буде допомагати
позивачці в утриманні сина ще й у добровільному порядку та підтвердив, що має
мінливий та нерегулярний прибуток. Інших утриманців він не має.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши надані сторонами письмові докази по
справі в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що позов про
стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає задоволенню виходячи
з наступного: згідно ст. 180-183 СК України батьки зобов'язані матеріально
утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Відповідач є батьком неповнолітнього сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження (а.с.5), який
народився у позивачки в період шлюбу з відповідачем (а.с.4) та який згідно
довідки відокремленого структурного підрозділу “Вагонне депо Запоріжжя-Ліве” ДП
“Придніпровська залізниця” проживає разом з позивачкою (а.с.6) та знаходиться
на її утриманні. Сторони однією сім'єю не проживають та не ведуть спільне
господарство, оскільки з липня 2008 року припинили сімейно-шлюбні відносини.
Відповідач в даний час в добровільному порядку матеріальну допомогу на
утримання дитини позивачці фактично не надає, в зв'язку з чим аліменти
необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку з урахуванням доповнень
позивачки від 19 серпня 2008 року в частині зміни способу аліментів у твердій
грошовій сумі, оскільки відповідач не має постійного доходу.

При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до
ст.182 СК України враховує матеріальне становище платника аліментів, який в
даний час є працездатним, але не має постійного офіційного місця роботи, а
отримує прибутки від тимчасової роботи, обмеженну можливість утримувати дитину
працездатною позивачкою, яка в даний час за місцем роботи знаходиться у
відпустці по догляду за дитиною до трьох років (а.с.7), та вважає необхідним
стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у
розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття,  що визнано відповідачем у судовому засіданні
(а.с.16), оскільки права та обов'язки кожного з батьків є рівними за законом.
Будь-яких інших доказів в підтвердження передбачених ст.182 Сімейного кодексу
України обставин на підтвердження матеріального стану та стану здоров'я як
відносно дитини, так і відносно відповідача, а також розміру витрат позивачки
на утримання дитини суду не надано.

Крім цього, в зв'язку з задоволенням позову, суд вважає
необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір та витрати по
оплаті витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи, оскільки
позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.
180-182, 184 Сімейного Кодексу України ст.ст. 10, 11, 57, 60, 130,
209, 212-215, 367 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Стягнути з ОСОБА_2, 1981 року народження,
уродженця смт. Солоне Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 аліменти на
утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, у
твердій грошовій сумі у розмірі 500 (п'ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 04 серпня 2008 року до досягнення дитиною повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в
частині стягнення аліментів у розмірі
місячного платежу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 51
(п'ятдесят одну) гривню судового збору та 30 (тридцять) гривень витрат на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного
суду Дніпропетровської області через районний суд шляхом подання  протягом десяти днів з дня  його проголошення заяви про апеляційне
оскарження та протягом двадцяти днів з дня подачі заяви про апеляційне
оскарження поданням апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження протягом строку, встановленого для подачі заяви про апеляційне
оскарження.

Головуюча
суддя:            підпис