Справа № 22Ц - 3580/2008 р.
Головуючий  у 1-й інстанції Проць
Доповідач в 2-й інстанції Поліщук М.А.
У Х В А Л А

Іменем             України.

9 жовтня  2008 року   колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого
-  судді
Антоненко В.І.

суддів:  Касьяненко Л.І., Поліщука
М.А.

при
секретарі  Приходько Л.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні в
м.Києві  матеріали цивільної справи за
апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення
Обухівського районного суду Київської області від 22 липня 2008 року у справі
за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2  про
зобов'язання перебудувати самовільно збудовану
господарську  споруду та
стягнення  моральної шкоди.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді
справи,  перевіривши матеріали цивільної
справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:

В  квітні
2008року  ОСОБА_1 звернувся
в суд із  вказаним позовом   і
просив зобов'язати відповідача знести самовільно збудовану господарську
споруду, яка знаходиться  АДРЕСА_1 і
стягнути  моральну шкоду в розмірі
1500грн.

В ході розгляду справи позовні вимоги  уточнив і доповнив  та просив зобов'язати відповідача перебудувати  вказану самовільно збудовану господарську
споруду і стягнути  моральну шкоду  в
розмірі  5000грн.

Позовні
вимоги обґрунтовував тим, що відповідач, який є суміжним
землекористувачем,  самовільно, з
порушенням санітарних, пожежних та будівельних норм  почав здійснювати будівництво господарської
споруди, чим створює позивачу незручності в користуванні земельною ділянкою та
житловим будинком.

Рішенням
Обухівського районного суду Київської області від 22 липня 2008 року  в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1  просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити,  посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права.

Апеляційна
скарга підлягає відхиленню із наступних підстав.

Відповідно до
вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є
рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу
згідно з законом.

Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими
доказами,  які були досліджені в судовому
засіданні.

Ухвалюючи
рішення про відмову  в  задоволенні позову, суд виходив із того, що
позивачем не доведено наявність перешкод із боку відповідача у користуванні
домоволодінням та порушення ним права приватної власності позивача.

Колегія
суддів погоджується із вказаними
висновками, так  як  вони
належним чином   обґрунтовані  та
відповідають вимогам закону.

Відповідно
до ст.103 Земельного кодексу України власники або землекористувачі земельних
ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно
до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх
земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення,
неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Згідно
із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Судом  правильно
встановлено, що ОСОБА_1  і  ОСОБА_2 є суміжними  землекористувачами  в с.Трипілля
Обухівського району
Київської  області, спору стосовно
користування  земельними  ділянками
не мають.

ОСОБА_1  є власником житлового АДРЕСА_2, який
розташований на земельній ділянці площею 0,04 га, наданої  позивачу
для обслуговування вказаного
будинку   рішенням Трипільської
ради№3 від 29.10.2003року.

ОСОБА_2
є користувачем земельної ділянки площею 0,02га
АДРЕСА_3,  наданої  рішенням Трипільської ради№6  від 25.12.2003року  для будівництва і обслуговування житлового
будинку.

На час
вирішення спору сторони документів, що посвідчують право на земельні ділянки,
які знаходяться у їх користуванні, не отримували.

В
2003році ОСОБА_2 на наданій йому земельній ділянці розпочав будівництво
господарської споруди з порушенням законів України «Про основи містобудування,
«Про планування  і забудову територій»,
за  що 5.11.2003року  притягнутий до адміністративної
відповідальності за ст.96 ч.3 КПАП України до штрафу у розмірі 85грн.

Встановивши
вказані обставини, суд  прийшов до
правильного висновку, що позивач не доказав, що відповідач будівництвом
господарської споруди на  виділеній йому земельній
ділянці,  створив перешкоди в
користуванні позивачу земельною ділянкою та житловим будинком.

Недоведеними  в
установленому законом порядку є посилання позивача на  виникнення вологи в належному йому будинку,
необхідність проведення ремонтів  від
будівництва  відповідачем господарської
споруди.

Колегія
суддів  вважає, що суд повно і
всебічно  дослідив і оцінив обставини по
справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює. Позивач не довів свого позову, що є
його обов'язком, відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України.

Виходячи
із змісту ч.7  ст.376 ЦК України в суд із
позовом до фізичної особи про зобов'язання здійснити перебудову господарської
споруди у разі істотного ухилення від проекту, що суперечить суспільним
інтересам  або порушує права інших осіб,
істотного порушення будівельних норм і правил може звернутись  відповідний орган державної влади або орган
місцевого самоврядування.

Доводи
апеляційної скарги  про те, що судом неправильно
оцінено як доказ на підтвердження позовних вимог   постанову про адміністративне
правопорушення  відносно ОСОБА_2  від 5.11.2003року не можуть бути прийняті до
уваги, оскільки суд  зробив   правильний висновок, що   вказана постанова у справі про адміністративне
правопорушення не доводить, що відповідач порушив права позивача.

З постанови  по справі про адміністративне правопорушення
(а.с.11) вбачається, що ОСОБА_2 споруду будує самовільно, без дозволу інспекції
ДАБК та без погодженого і затвердженого
в установленому порядку проекту на забудову. Зміст  вказаної постанови не свідчить  про порушення вказаним будівництвом прав
ОСОБА_1

Інші доводи
апеляційної скарги про порушення судом норм
матеріального і процесуального права не заслуговують на увагу і висновків суду
не спростовують.

Керуючись
ст.ст.308,315 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну  скаргу
ОСОБА_1  відхилити.

Рішення   Обухівського
районного суду Київської області від 22 липня 2008 року  залишити без змін.

Ухвала  набирає законної сили з моменту проголошення
і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня набрання  нею законної
сили.

Головуючий

Судді

З  оригіналом
згідно:

Суддя

Справа № 22Ц - 3580/2008 р.
Головуючий  у 1-й інстанції Проць
Т.В.

Категорія  45
Доповідач в 2-й інстанції Поліщук М.А.

У Х В А Л А

Іменем             України.

9 жовтня  2008 року   колегія
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого
-  судді
Антоненко В.І.

суддів:  Касьяненко Л.І., Поліщука
М.А.

при
секретарі  Приходько Л.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні в
м.Києві  матеріали цивільної справи за
апеляційною скаргою ОСОБА_1на рішення
Обухівського районного суду Київської області від 22 липня 2008 року у справі
за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2  про
зобов'язання перебудувати самовільно збудовану
господарську  споруду та
стягнення  моральної шкоди.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді
справи,  перевіривши матеріали цивільної
справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:

Враховуючи складність справи, складання  повного рішення  відкласти на строк п'ять днів з дня
закінчення  розгляду справи - до
14.10.2008 року  і проголосити  вступну
і  резолютивну  частину
ухвали   суду.

Керуючись
ст.ст.209,308,315 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну  скаргу
ОСОБА_1  відхилити.

Рішення   Обухівського
районного суду Київської області від 22 липня 2008 року  залишити без змін.

Ухвала  набирає законної сили з моменту проголошення
і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом
двох місяців з дня набрання  нею законної
сили.

Головуючий

Судді