справа № 2ц -  2699/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К
Р А Ї Н И

5
серпня 2008 року   Антрацитівський
міськрайонний суд Луганської області в складі:

судді
Філіпенко Л.П.
при секретарі                                                                                     Щербак А.М.

розглянувши
у  попередньому відкритому судовому
засіданні  цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Антрацитівської міської ради про визнання
права власності на нерухоме майно в порядку спадкування

В С Т А Н О В И В:

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер  рідний брат   позивачки (по матері) - ОСОБА_2, його смерть
зареєстрована відділом реєстрації актів цивільного стану Антрацитівського
міськрайонного управління юстиції Луганської області 19 травня 2006 року,
актовий запис № 400. Після смерті брата відкрилась спадщина на Ѕ частину
житлового будинку А, загальною площею 42,0 кв.м, житловою площею - 37,4 кв.м та
з господарськими спорудами та будівлями: сараї - Б,Г,  гараж - В, погріб - Пг, огорожа № 1, уборна №
2, водопровід № 3, замощення № 4, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.
Підставою виникнення права власності на вказаний будинок у брата є рішення
народного суду м. Антрацит Луганської області від 07 серпня 1991 року №
2-591/91. Друга Ѕ частина цього будинку належить позивачки згідно свідоцтва про
право на спадщину яке видане державним нотаріусом Антрацитівської державної
нотаріальної контори 13 червня 1990 року, реєстр № 2 - 1459. Відповідно до
довідки управління житлово- комунального господарства Антрацитівської міської
ради Луганської області від 28 травня 2008 року № 406 при упорядкуванні
адресного господарства була змінена адреса АДРЕСА_1 на підставі рішення
виконкому Антрацитівської міської ради від 23 січня 1997 року № 6/1.
Спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_2 є лише позивачка, вона єдина, за
свої кошти проводила і поховання брата. Після смерті брата ОСОБА_1 фактично
прийняла спадщину у встановленому законом порядку (ст. 1296 ЦК України). На
думку позивачки вона є єдиною спадкоємицею ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та набуває права власності в порядку спадкування за законом на
об'єкт нерухомого майна Ѕ частину житлового будинку А,
загальною площею 42,0 кв.м, житловою площею - 37,4 кв.м та з господарськими
спорудами та будівлями: сараї - Б,Г,
гараж - В, погріб - Пг, огорожа № 1, уборна № 2, водопровід № 3,
замощення № 4, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, який є предметом даного
спору. Але у нот конторі її відмовили у видачі свідоцтва про право на
спадщину  в зв'язку з пропущенням строк
для прийняття спадщини. Про існування вказаного положення діючого законодавства
ОСОБА_1  не знала, вважала що достатньо
просто фактично прийняти спадщину, це і спонукало її  звернутися в суд з даним позовом, у якому
вона просить визнати за нею право на спадщину за законом після смерті
брата  з метою захисту свого права
на нього.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримує заявлені вимоги,
просить визнати за  неї  право власності в порядку спадкування на Ѕ
частину житлового будинку А, загальною площею 42,0 кв.м, житловою площею - 37,4
кв.м та з господарськими спорудами та будівлями: сараї - Б,Г,  гараж - В, погріб - Пг, огорожа № 1, уборна №
2, водопровід № 3, замощення № 4, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, тобто
признати право власності на весь будинок,  рішення народного суду м. Антрацита Луганської
області м. Антрацит Луганської області від 07 серпня 1991 року № 2-591/91
вважати втратившим чинність, та суду надала пояснення, які повністю співпадають
з доводами, викладеними в позовної заяві.
Відповідач - Антрацитівська міська рада - не заперечує проти їхнього
задоволення, просить розглянути справу без їхнього представника (а.с.18).

Вислухавши
позивачку, дослідивши  матеріали  справи, зокрема рішення народного суду м.
Антрацита Луганської області від 07 серпня 1991 року № 2-591/91 (а.с.10),
свідоцтва про право на спадщину яке видане державним нотаріусом Антрацитівської
державної нотаріальної контори 13 червня 1990 року, реєстр № 2 - 1459(а.с.4),
свідоцтва про смерть ОСОБА_2 (а.с.12), суд
вважає,  що позов підлягає
задоволенню, тому  що сукупність добутих
у суді доказів вірогідно підтверджує його законність і обґрунтованість.

Відповідно
до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не
встановлена судом.

Даний позов спрямовано на усунення
перешкод  у здійсненні власником свого
права і виключення домагань на приналежне власнику майно за допомогою
підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на
праві власності. Підставою такого позову є обставини, що підтверджують право
власності на майно та ст. 16 Цивільного кодексу України, яка визначає визнання
права, як способу захисту цивільних прав та інтересів.

Як
вбачається із ст. 392 Цивільного кодексу України: „Власник майна може
пред'явити  позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у
разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.”.

Згідно статті 1261 Цивільного
кодексу України у другу  чергу право на
спадкування за законом мають рідни брати та сестри  спадкодавця. Тому ОСОБА_1 набуває  права власності в порядку спадкування за
законом після смерті брата ОСОБА_2 на об'єкт нерухомого майна: Ѕ частину
житлового будинку А, загальною площею 42,0 кв.м, житловою площею - 37,4 кв.м та
з господарськими спорудами та будівлями: сараї - Б,Г,  гараж - В, погріб - Пг, огорожа № 1, уборна №
2, водопровід № 3, замощення № 4, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Відносини
пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм
власності та їх обмежень та правочинів щодо нерухомості регулюються нормами
Закону України „Про держану реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень”, що визначено ст.1 цього Закону.

Відповідно до п.1 ст.4 Закону, обов'язковій державній
реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на
території України, фізичних і юридичних осіб, держави, територіальних громад,
іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, зокрема, право
власності на нерухоме майно.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 10, 60 ЦПК
України, ст.15, ч. 3 ст.  376 ЦК України,

В И Р І  Ш И В:

Позов  ОСОБА_1
задовольнити.

Визнати
за ОСОБА_1  право власності в
порядку спадкування після смерті брата ОСОБА_2 на нерухоме майно:  Ѕ частину
житлового будинку А, загальною площею 42,0 кв.м, житловою площею - 37,4 кв.м та
з господарськими спорудами та будівлями: сараї - Б,Г,  гараж - В, погріб - Пг, огорожа № 1, уборна №
2, водопровід № 3, замощення № 4, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення народного суду м. Антрацита Луганської області
від 07 серпня 1991 року № 2-591/91  про
визнання права власності на Ѕ частину цього житлового будинку за ОСОБА_2
визнати таким, що втратив силу і зберігати  в матеріалах цивільної справи.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду  Луганської області
через Антрацитівський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження,  і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя

рішення надруковане у дорадчій кімнати