У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня  2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого                Гнатенка А.В.,

суддів:                             Григор'євої Л.І.,        Балюка М.І.,

Барсукової В.М.,           Данчука
В.Г., -

розглянувши  в
судовому  засіданні  цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Національної Академії наук України (далі - НАН України), Солом'янської районної
в м. Києві державної адміністрації (далі - Солом'янська РДА), Шевченківської
районної   в   м.
Києві   державної адміністрації
(далі - Шевченківська РДА); треті особи: керуючий справами Національної
Академії наук України ОСОБА_2, профспілка Національної Академії наук України
(далі - ПК НАНУ), Головне управління житлового забезпечення Київської
міської   державної адміністрації (далі -
ГУ ЖЗ КМДА), Інститут держави і права імені В.М. Корецького    Національної Академії наук України (далі -
Інститут), про визнання права на житлове приміщення, визнання незаконним і
скасування розпорядження Солом'янської РДА, часткове визнання незаконним та
скасування постанови бюро Президії НАН України, визнання незаконним ордера,
зобов'язання видати ордер, за касаційною
скаргою  ОСОБА_1  на рішення апеляційного суду м. Києва від 24
грудня 2007 року,

встановила:

У липні 2005 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом до відповідачів, посилаючись
на порушення його житлових прав діями й рішеннями відповідачів.

Указував, що за клопотанням НАН
України від 29 травня 2003 року до Солом'янської РДА останньою було прийняте
розпорядження  від 1 липня 2003 року №
764 про включення до складу службової жилої площі НАН України  декількох
квартир  в   житловому
будинку   АДРЕСА_1,
а   постановою   Президії
НАН   України    від 11 липня 2003 року

№ 210
ці квартири розподілені між працівниками академії як службове житло.

На  підставі  постанови
бюро  Президії  НАН  України  від  11
липня 2003 року № 210 і спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету
(далі - ПК) Інституту від 18 липня 2003 року ( протокол № 7) йому  на  сім'ю  у  складі
чотирьох осіб виділено як службову жилу  площу
трикімнатну квартиру НОМЕР_2, загальною площею
90,5 кв. м, жилою площею 50,3 кв.м, у зазначеному житловому будинку, а
23 липня 2003 року  керуючим  справами
НАН України ОСОБА_2 йому видано ордер НОМЕР_1 на право зайняття цього житла.

Посилаючись на те, що після вселення він та члени його сім'ї
не можуть зареєструватися  за  місцем
проживання,  оскільки  виданий
документ  -  ордер

НОМЕР_1 - не є законною підставою для реєстрації, і на те, що спірну
квартиру безпідставно включено до складу службового житла, що порушує його житлові
права,  позивач просив про задоволення позову.

У ході розгляду судом справи, уточнивши
вимоги, ОСОБА_1 просив визнати
за ним та членами його родини право на житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_1, визнати
незаконним і скасувати розпорядження Солом'янської РДА від 1 липня 2003 року №
764 у частині  включення  до  складу  службової
жилої площі НАН України квартири АДРЕСА_1; визнати незаконним і скасувати п. 1 постанови бюро Президії
НАН України від 11 липня 2003 року № 210 у частині включення до складу службової
жилої площі НАН України   спірної   квартири;
визнати  незаконним  та скасувати ордер НОМЕР_1 від 23 липня 2003 року на право
зайняття службового житла - квартири АДРЕСА_1; зобов'язати Шевченківську РДА видати йому ордер на вказану
квартиру на сім'ю у складі чотирьох осіб на підставі списку молодих спеціалістів
Інституту, що перебувають на черзі, стягнути з відповідачів витрати на правову допомогу
та судові витрати.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 6 червня 2007 року позов ОСОБА_1задоволено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва
від 24 грудня 2007 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення,
яким у задоволенні позову ОСОБА_1відмовлено.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення апеляційного суду м. Києва
та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись
на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права й порушення
норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що після закінчення аспірантури з 2 січня 1991 року
ОСОБА_1було зараховано на посаду молодшого наукового співробітника Інституту.

23 січня 1992 року спільним рішенням адміністрації і ПК Інституту його було
взято на квартирний облік для позачергового надання житла та внесено до списку
молодих спеціалістів (протокол № 7).

У  зв'язку  з
ліквідацією  квартирного  обліку в Інституті з 23 грудня 1992 року  ОСОБА_1зараховано на квартирний облік у
Шевченківській РДА та включено до позачергового списку за категорією “молоді
спеціалісти” (розпорядження № 775 від 20 травня 2003 року).

22  травня  2003
року  на підставі розпорядження
КМДА від 8 квітня 2002 року № 737 НАН України за актом № 199 передана житлова
площа в будинку АДРЕСА_1 для забезпечення житлом молодих вчених, які
перебувають на квартирному обліку (а.с. 166, 205, 206).

На підставі звернення президента НАН України від 29 травня 2003 року
розпорядженням Солом'янської РДА від 1 липня 2003 року № 7 квартири в житловому
будинку АДРЕСА_1, у тому числі квартира НОМЕР_2, віднесені до числа службового
житла.

Постановою бюро Президії НАН України від 11 липня 2003 року № 210 службову
квартиру НОМЕР_2 у зазначеному будинку передано Інституту для надання молодим
вченим та провідним науковцям.

Спільним рішенням адміністрації і ПК Інституту зазначену квартиру надано
ОСОБА_1 - старшому науковому співробітнику Інституту, кандидату юридичних наук,
на сім'ю у складі чотирьох осіб на період його роботи в Інституті.

23 липня 2003 року керуючим справами НАН України ОСОБА_1 видано ордер
НОМЕР_1 на право зайняття спірної квартири, на підставі якого він із сім'єю
вселився у квартиру.

Задовольняючи позов ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із
невідповідності вимогам діючого законодавства рішень НАН України та
Солом'янської РДА про віднесення спірної
квартири до складу службових і про надання цієї квартири як службової
позивачу у зв'язку з відсутністю для цього підстав, передбачених законом.
Скасовуючи це рішення та ухвалюючи нове рішення про відмову ОСОБА_1 в позові,
апеляційний суд вважав, що рішення компетентних органів про включення спірної
квартири до числа службових   і    надання
її    як    службової
позивачу    відповідає   вимогам

ст. 24
Закону України “Про наукову і науково-технічну діяльність”, ст. ст. 119, 121 ЖК
України.

Ухвалене апеляційним судом рішення підлягає скасуванню, а рішення першої
інстанції - залишенню в силі з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 118 ЖК України службові жилі приміщення призначаються
для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин
повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жилі приміщення до
числа службових включаються рішенням виконавчого комітету районної, міської,
районної в місті Ради народних депутатів (п. 9 ст. 15 ЖК України ). Перелік
категорій працівників, яким може бути надано службове жиле приміщення,
встановлюється Законом.

Зазначаючи як законну підставу віднесення спірної квартири до числа
службових і надання її ОСОБА_1 як службового житла на період його роботи в
Інституті ст. 24 Закону України “Про наукову та науково-технічну діяльність”,
апеляційний суд не врахував, що ця норма в частині надання повноважень
центральним органам виконавчої влади в галузі освіти і науки, президіям Національної
та галузевих академій наук України затверджувати переліки категорій наукових
(науково-педагогічних) працівників, яким можуть надаватися службові жилі
приміщення (ч. 30 ст. 24), набула чинності з 1 січня 2004 року на підставі
Закону України від 20 листопада 2003 року № 1316-ІV “Про внесення змін до Закону України “Про наукову та
науково-технічну діяльність” і зворотної дії не має, а тому відповідно до ст.
58 Конституції України, чч. 1, 2 ст. 5 ЦК України не підлягала застосуванню до
правовідносин сторін, які виникли в 2003 році - до введення в дію цієї норми.

Крім того, як установлено судом першої інстанції, будівництво житлового
будинку АДРЕСА_1здійснено на підставі п. 5 протоколу доручення КМДА від  26 січня 2001 року, угод про співпрацю між
КМДА та Координаційною радою національних творчих спілок України на 2001-2003
роки від 21 листопада 2000 року, з метою забезпечення житлом молодих вчених НАН
України, які перебувають на квартирному обліку та потребують поліпшення
житлових умов.

Відповідно до ст. ст. 42, 46, 48, 50, 52. 58, 61, 651 ЖК України особам,
які перебувають на квартирному обліку, жиле приміщення надається в порядку
черговості у постійне користування на підставі ордера, виданого виконавчим
комітетом районної Ради, який є єдиною підставою для вселення у надане
приміщення та для укладення договору найму, який, у свою чергу, у передбачених
законом випадках дає право наймачеві і членам його сім'ї на приватизацію чи
придбання у власність займаних приміщень.

Ураховуючи підстави та цільове призначення будівництва спірного будинку
(спільне рішення Координаційної ради і КМДА
з метою забезпечення житлом молодих вчених, що потребують поліпшення
житлових умов), порядок забезпечення житлом осіб, які перебувають на
квартирному обліку (надання жилого приміщення в постійне користування),
відсутність у НАН України в 2003 році передбачених законом підстав і
повноважень на включення жилих приміщень до числа службових і на віднесення
наукових працівників до категорії осіб, яким може бути надано службове житло, і
відсутність у зв'язку з цим у Солом'янської РДА законних підстав для зміни
цільового призначення жилої площі будинку; обмеження прав позивача та членів
його сім'ї у зв'язку з прийняттям зазначених рішень і наданням їм службового
житла, а не в порядку забезпечення житлом відповідно до гл. 1 розд. ІІІ ЖК
України, суд першої інстанції на підставі ст. ст. 1, 6, 9, 11, 15, 31 ЖК
України дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову ОСОБА_1

Скасувавши рішення суду першої інстанції, ухвалене згідно із законом,
апеляційний суд допустив порушення норм матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням у
силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 24 грудня 2007
року скасувати, залишити в силі рішення Солом'янського районного суду м. Києва
від 6 червня 2007 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                   А.В.
Гнатенко

Судді:
Л.І. Григор'єва

В.М. Барсукова

М.І. Балюк

В.Г. Данчук