Справа №2-263
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К
Р А Ї Н И

05 березня 2008 року

Першотравневий районний суд
м.Чернівці в складі головуючого судді
Іщенка І.В. при секретарі Смотрицькій Т.І., розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за позовом Прокурора Першотравневого району
м.Чернівці в інтересах ОСОБА_1до ОСОБА_2про відшкодування матеріальних збитків
та за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_3, ОСОБА_2про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Першотравневого
району м.Чернівці в інтересах ОСОБА_1. звернувся з позовом до відповідача
ОСОБА_2. про відшкодуваня матеріальної шкоди.
Вказав, що до
прокуратури Першотравневого району міста Чернівці надійшло звернення громадянки ОСОБА_1 про
представлення її інтересів щодо відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної
злочином, вчиненим гр. ОСОБА_2. У ході перевірки встановлено, що органом досудового
слідства ОСОБА_2. обвинувачувався
у вчиненні злочинів, передбачених ч.І ст. 286 КК України. У ході судового
слідства було встановлено, що дії підсудного ОСОБА_2. вірно кваліфіковані за
ч.І ст. 286 КК України. Так, 07 листопада 2006 року близько о 17-й годині 20
хвилин ОСОБА_2., керуючи
технічно справним автомобілем «Део-Ланос», державний номерний знак НОМЕР_1,
рухався по вулиці Головній в місті Чернівцях з сторони вулиці Садової в
напрямку вулиці
Герцена. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який знаходиться неподалік з
перехрестом вулиці Боярка, водій ОСОБА_2. не урахувавши дорожньої обстановки та
проявивши самовпевненість і неуважність, своєчасно не виявив небезпеку - пішохода
ОСОБА_1., яка переходила проїжджу частину дороги по пішохідному переходу зліва
направо відносно напрямку руху даного автомобілю, в результаті чого скоїв наїзд на останню. Внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди пішохід
ОСОБА_1. отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді закритого перелому правої
великогомілкової та правої малогомілкової кісток в верхній третині, згідно
висновку судово-медичного експерта № 3818 від 4.12.2006 року (а.с.97 кримінальної справи). Постановою Першотравневого районного суду міста
Чернівці від 24 липня 2007 року
відповідності до ст.1 п. «є», ст.ст. б, 9, 10, 12 Закону України від 19 квітня
2007 року «Про амністію», ст.6 п.4
Кримінально-процесуального Кодексу України була закрита кримінальна справа
внаслідок амністії відносно ОСОБА_2., обвинуваченого в скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч.І .

Даним злочином гр.
ОСОБА_1. спричинено матеріальну шкоду у розмірі 567 гривень 99 коп., яка вираховується
з наступного: з коштів, затрачених на придбання лікарських засобів, матеріалів
для здійснення перев'язки (а.с. 155 - 157, довідка № 249, копії лікарняних листків . Оскільки ОСОБА_1. є
пенсіонеркою і як наслідок - через матеріальний та фізичний стан неспроможна
самостійно захистити свої порушені права та реалізувати процесуальні
повноваження, а тому у прокурора Першотравневого району міста Чернівці є підстави для звернення
до суду з позовною заявою в інтересах ОСОБА_1. з метою захисту її прав на підставі ст. 121
Конституції України, ст. 36і Закону України "Про прокуратуру" .

Відповідно до ч. 4 ст.
28 КПК України особа, цивільний позов якої залишився без розгляду, має право його пред'явити
в порядку цивільного судочинства.

Статтею 14 Закону
України «Про амністію» від 19.04.07 № 955-У, визначено, що амністія не звільняє від
обов'язку відшкодувати заподіяну злочином шкоду, який покладено на вину особу
вироком або рішенням суду.

Згідно ст. 1195
Цивільного кодексу України передбачено зобов'язання фізичної особи, яка завдала
шкоди, відшкодувати шкоду потерплій особі.

Також  ОСОБА_1. звернулася з позовом до ОСОБА_3. та
ОСОБА_2. про відшкодування моральної шкоди, яку вона оцінює в 50000 грн.
Вказала, що на її думку  їй заподіяно
моральну шкоду, також вказала, що  дану
суму слід стягнути солідарно як з ОСОБА_2. так і з ОСОБА_3., вважає, що так як
ОСОБА_3. є власником автотранспортного засобу, то вона повинна відшкодувати їй
збитки.

Дані позовні заяви були
об”єднані в одне провадження.

В судовому засіданні представник
прокурора Першотравневого району м.Чернівці позов підтримала повністю, просила
його задовольнити. Надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви.

Позивачка ОСОБА_1. позов підтримала
повністю, надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просила позови
задовольнити.

Представник відповідачки ОСОБА_3.
ОСОБА_4. позов не визнала, вказала, що дійсно транспортний засіб належить
ОСОБА_3., але ОСОБА_2. вчинив даний злочин по відношенню до позивачки ОСОБА_1.,
а він не перебував у трудових відносинах з нею. Просила в позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_2. позов визнав
частково, а саме визнав матеріальні збитки, моральну шкоду не визнав.

Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали
справи, вважає, що позови підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст.1187 ЦК
України, особа яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки,
відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано
внаслідок непереборної сили, або умислу потерпілого.

Судом встановлено, що органом досудового
слідства ОСОБА_2. обвинувачувався
у вчиненні злочинів, передбачених ч.І ст. 286 КК України. У ході судового
слідства було встановлено, що дії підсудного ОСОБА_2. вірно кваліфіковані за
ч.І ст. 286 КК України. Так, 07 листопада 2006 року близько о 17-й годині 20
хвилин ОСОБА_2., керуючи
технічно справним автомобілем «Део-Ланос», державний номерний знак НОМЕР_1,
рухався по вулиці Головній в місті Чернівцях з сторони вулиці Садової в
напрямку вулиці
Герцена. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який знаходиться неподалік з
перехрестом вулиці Боярка, водій ОСОБА_2. не урахувавши дорожньої обстановки та
проявивши самовпевненість і неуважність, своєчасно не виявив небезпеку - пішохода
ОСОБА_1., яка переходила проїжджу частину дороги по пішохідному переходу зліва
направо відносно напрямку руху даного автомобілю, в результаті чого скоїв наїзд на останню. Внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди пішохід
ОСОБА_1. отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді закритого перелому правої
великогомілкової та правої малогомілкової кісток в верхній третині, згідно
висновку судово-медичного експерта № 3818 від 4.12.2006 року (а.с.97 кримінальної справи). Постановою Першотравневого районного суду міста
Чернівці від 24 липня 2007 року
відповідності до ст.1 п. «є», ст.ст. б, 9, 10, 12 Закону України від 19 квітня
2007 року «Про амністію», ст.6 п.4
Кримінально-процесуального Кодексу України була закрита кримінальна справа
внаслідок амністії відносно ОСОБА_2., обвинуваченого в скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч.І .

Даним злочином гр.
ОСОБА_1. спричинено матеріальну шкоду у розмірі 567 гривень 99 коп., яка вираховується
з наступного: з коштів, затрачених на придбання лікарських засобів, матеріалів
для здійснення перев'язки (а.с. 155 - 157, довідка № 249, копії лікарняних листків .

Відповідно до ч. 4 ст.
28 КПК України особа, цивільний позов якої залишився без розгляду, має право його пред'явити
в порядку цивільного судочинства.

Статтею 14 Закону
України «Про амністію» від 19.04.07 № 955-У, визначено, що амністія не звільняє від
обов'язку відшкодувати заподіяну злочином шкоду, який покладено на вину особу
вироком або рішенням суду.

Згідно ст. 1195
Цивільного кодексу України передбачено зобов'язання фізичної особи, яка завдала
шкоди, відшкодувати шкоду потерплій особі.

Також судом вважає,
що  ОСОБА_3. не являється належним
відповідачем по даній справі, а отже позовні вимоги про стягнення з неї на
користь позивачки моральної шкоди є необгрунтованими.

Судом встановлено, що 07.11.2006р. близько 17
години 20 хвилин з вини водія ОСОБА_2., який керував автомобілем Дейво-Ланос
державний номер НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої
ОСОБА_1. отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. В відношенні
ОСОБА_2. була порушена кримінальна справа за ч.І ст. 286 КК України. Постановою Першотравневого
районного суду від 24.07.2007р.кримінальна справа в відношенні ОСОБА_2. була
закрита внаслідок акту амністії. Автомобіль Дейво-Ланос державний номер НОМЕР_1, яким в
момент дорожньо-транспортної
пригоди керував ОСОБА_2. дійсно належить на праві власності ОСОБА_3., що
підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. ОСОБА_2. керував даним
транспортним засобом на підставі договору оренди транспортного засобу .
Пунктом 1.1 даного договору передбачено, що автомобіль передається в строкове платне користування
ОСОБА_2. за умови використання його для здійсненя перевезень з використанням виключно
торгової марки "Євротранс". В пункті 2.1 даного договору зазначено, що Орендар
взяв на себе зобов»язання відшкодувати збитки, які можуть бути завдані третім
особам, а також нести всі інші ризики, пов»язані з використанням транспортного засобу як
джерела підвищеної небезпеки.
Відповідно до ст.1187 ЦК України діяльність,
пов»язана з використанням, зберіганням або
утриманням транспортного засобу є джерелом підвищеної небезпеки. Суб»єктом відповідальності згідно зі ст. 1187 ЦК
України є володілець об'єкта, діяльність з яким створює підвищену небезпеку,
під яким слід розуміти особу, що на відповідній
правовій підставі володіє транспортним засобом.  ОСОБА_2. на момент скоєння
дорожньо-транспортної пригоди був володільцем
джерела підвищеної небезпеки, в зв»язку з тим, що володів автомобілем
Дейво-Ланос державний номер НОМЕР_1
на правовій підставі (договір оренди) та здійснював фактичну експлуатацію даного автомобіля.

Суд вважає, що  ОСОБА_3. не являється належним відповідачем
по даній справі, а отже позовні вимоги про стягнення з неї на користь позивачки
моральної шкоди є необгрунтованими.

Відповідно до ст.23 ЦК
України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей реалізації,
ступеня вини особи яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою відшкодування,
а також інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги розумності, справедливості.

Визначаючи розмір
моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг заподіяних позивачеві  моральних страждань, їх характер і
тривалість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках і визначає, що
позовні вимога повинні бути задоволені частково, а саме в сумі 30000 грн. ,
які  необхідно стягнути з відповідача
ОСОБА_2. на користь позивачки ОСОБА_1..

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.23, 1166, 1167, 1187 ЦК
України, ст.10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки в
розмірі 567 грн. 99 коп.

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1  моральну шкоду у розмірі 30000 грн.

В позові ОСОБА_1. до ОСОБА_3. відмовити за
безпідставністю.

Стягнути
з  ОСОБА_2на користь держави 30 грн.
інформаційно-технічного збору пов»язаного з розглядом даної справи та 51 грн.
державного мита..

Рішення може бути
оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області
через Першотравневий районний суд  м.
Чернівці шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку  ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя_______________________________   Іщенко І.В.