Справа № 2-1843
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня
2008 р.
Первомайський міський суд Луганської області

в
складі: головуючого судді                           Русанової Т.Т.

при секретарі                                  Кузьменко
Ю.О.

за участю
прокурора
Кордюкової О.М.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Первомайську цивільну  справу за позовом  прокурора м. Первомайська в інтересах
позивача ОСОБА_1 до  відповідачів
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання приватизації квартири та договору купівлі -
продажу недійсним, -

в с т а н о в и в:

Прокурор
звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що ОСОБА_1та її
онукОСОБА_2 були зареєстровані в
двокімнатній квартирі АДРЕСА_1

Згідно
ч.2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію
житлового фонду» від 19.06.1992р. № 2482-ХП та п.2 Положення про порядок
передачі квартир (будинків) у власність громади, затвердженого наказом від
15.09.1992р. № 56 Державним комітетом України по житлово-комунальному  господарству, право на приватизацію займаних
квартир мають всі повнолітні члени сім'ї.

Проте,
мати відповідачаОСОБА_2 - ОСОБА_4 з метою
незаконного отримання її сином права на одноособову приватизацію
квартири  АДРЕСА_1, злочинним шляхом
зняла з реєстрації ОСОБА_5, чим скоїла злочин та незаконно позбавила позивачку
права на приватизацію житла.

За
скоєння цього злочину ОСОБА_4 вироком Первомайського міського суду від
29.03.2008р. визнана винною та засуджена.

ОСОБА_2
приватизував згадану квартиру і 01.12.2006 р. отримав свідоцтво про право
власності на житло № 3184. При цьому ОСОБА_1 була незаконно позбавлена права на
житло та на його приватизацію.

У
відповідності до ст.24 Конституції України громадяни мають рівні  конституційні права і свободи та є рівними
перед законом. ОСОБА_1 мала законне право на участь у приватизації &frac12;
частини квартири, але внаслідок  неправомірних дій ОСОБА_4 , яка діяла в
інтересах  свого сина -  відповідача по справі, не змогла його реалізувати
належним чином.

За
наявності спору між ОСОБА_1таОСОБА_2 з приводу
приватизації квартири АДРЕСА_1 який мав бути вирішеним між
сторонами,ОСОБА_2, завідомо знаючи, що
при цьому явно порушуються конституційні права ОСОБА_1, передбачені  ст.47 Конституції України, яка кожному громадянину
гарантує право на житло,  Закону України
«Про приватизацію державного житлового фонду», останній  вирішив продати спірну квартиру.       31.03.2008р.ОСОБА_2 уклав з ОСОБА_3
договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1

Згідно
витягу з Державного реєстру правочинів, право власності з  31.03.2008р. на згадану вище квартиру,
зареєстровано та належить ОСОБА_3

У
відповідності до ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте  подружжям за час шлюбу, належить дружині та
чоловікові на праві спільної сумісної
власності, незалежно від того , що один з них не мав з поважної  причини самостійного заробітку ( доходу).

У
відповідності до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може  суперечить цьому кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.

Ч.1 ст.
215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину  стороною  (сторонами) вимог, які встановлені частинами
першою - третьою, п'ятою  та  шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно
ч.1 ст.216 УК України, у разі недійсності правочину кожна із  сторін зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину.

Просить суд визнати приватизацію
квартири АДРЕСА_1 м. Первомайська недійсною та скасувати свідоцтво про право
власності на житло  № 3184 від
01.12.2006р., видане ОСОБА_2 Первомайським бюро
технічної інвентаризації.

Визнати
правочин з купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою:  АДРЕСА_1 укладений  між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 недійсним і
зобов'язати кожну із сторін повернути другій стороні те,  що вона одержала на виконання цього
правочину.

В
судовому засіданні прокурор підтримав свої позовні вимоги та пояснив, що
позивачка мешкала по АДРЕСА_1 разом зі своїм онуком ОСОБА_2, була зареєстрована
за цією адресою. ОСОБА_2 і позивачка мали право на приватизацію квартири в
розмірі  &frac12; частина
кожен. Проте мати ОСОБА_4 скориставшись тимчасовою відсутністю ОСОБА_1, яка
знаходилась у Харківській обл., незаконно, злочинним шляхом зняла  з реєстрації ОСОБА_1Вона працювала у відділі
ЖКГ і мала доступ до  реєстрації  та зняття з реєстрації осіб. Прокурором була
порушена кримінальна справа, і ОСОБА_4 була визнана винною у скоєнні злочину -
шахрайства. Таким чином в квартирі був зареєстрований лише один ОСОБА_2,
він  скористався цим і приватизував
квартиру.  Це стало наслідком злочинних
дій ОСОБА_4 Це було відомо ОСОБА_2, оскільки він продав квартиру після вироку
суду, вирок 29.03.08, а договір купівлі-продажу від  31.03.2008 року.  Квартира була продана так швидко, що вирок ще
чинності не набрав. Дружина відповідача ОСОБА_3 має право на цю квартиру так
само як і ОСОБА_3. Договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1  є незаконним, бо витікає з правочину щодо
приватизації, а приватизація була незаконною. Позивачка позбавлена не тільки
права власності на житло, а і права користування житлом. ОСОБА_1на сьогоднішній
час не має житла і має намір мешкати саме в цій квартирі. Прокурор просить  визнати приватизацію недійсною і відповідно
визнати недійсним договір купівлі- продажу квартири, укладений міжОСОБА_2 та
ОСОБА_3, на підставі ч.1 ст. 216 ЦК України кожній із сторін повернути другій
стороні все, що вона одержала від  цього
правочину.

Відповідач
ОСОБА_3 позов не визнав та пояснив, що від
сусідів, котрі  живуть біля  ОСОБА_2 по вул. Гагаріна почув  розмову, що нібито  ОСОБА_2 ОСОБА_2 продає квартиру, наступного
дня ввечері  він запитав у ОСОБА_2 , чи
продає він квартиру, той сказав, що продає, з приводу ціни сказав, що за  стільки, скільки оцінить БТІ.  Ця розмова була  незадовго до угоди купівлі -продажу.  Він порадився з дружиною, у них троє онуків і
вони стали оформлювати документи у нотаріуса, в БТІ. Вони дивились квартиру.
Він віддав йому ключі. Приблизно днів через 3 він замінив там замок. До
13.06.08 він не знав, що на цю квартиру накладено арешт. При ньому розмови про
наявність бабусі,  якій він віддасть
половину вартості квартири не було. Після того, як його викликали в
прокуратуру, він один раз зустрівся з ОСОБА_2, який сказав, що якщо нічого не
вийде в суді, він віддасть йому гроші. З ОСОБА_6 він не знайомий.  Заявку на оцінку квартири в інвентарьбюро він
не робив. Договір оформлювали у приватного нотаріуса.  Він заплатив там по квитанціям, потів вона
сказала прийти ще раз. Він ще раз заплатив і вона видала документи. Він
заплатив ОСОБА_2 за квартиру 11075 грн. по оцінці БТІ.  Квартира на першому поверсі,  дві кімнати, ванна, туалет, кухня, мала
прихожа.  Опалення відключено.  Там стояв розвалений диван, стіл і два
стільця.  В квартирі зараз ніхто не живе.
На даний час квартира продавалась дешево, але на її ремонт потрібно  приблизно 25 тис. грн. ОСОБА_1він не знав і
не знає.

ВідповідачОСОБА_2
в судове засідання не з'явився,  про день
і час розгляду справи був повідомлений.

Третя
особа ОСОБА_7 в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи
в її відсутність,  позов просила вирішити
відповідно до закону.

Дослідивши надані докази, вислухавши пояснення
осіб, які беруть участь у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає
повному задоволенню.

Відповідно
до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Недодержання
цієї вимоги відповідно до ст.215 ЦК України є підставою недійсності правочину.

Відповідно
до ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім
тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із
сторін зобов'язана повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема
тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій
послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано за цінами, які існують на
момент відшкодування.

В  суді встановлено.

Вироком
Первомайського міського суду від 29.03.2008р. ОСОБА_4 визнана винною в тому, що
, маючи намір на шахрайство для придбання її синомОСОБА_2 права на майно,
шляхом обману та зловживання довірою, достовірно знаючи, що право на
приватизацію квартири державного жилого фонду мають громадяни України, які
постійно проживають в цих квартирах, з метою позбавлення права на приватизацію
квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 своєї свекрухи ОСОБА_1,
яка була зареєстрована за вказаною адресою разом з її сином,ОСОБА_2, і в
зв'язку з чим мала право на приватизацію 12 другої цієї квартири, без відома і
згоди ОСОБА_1без надання заяви ОСОБА_1про зняття її з реєстрації шляхом
підробки документів, власноручно написала від імені ОСОБА_1сфальсифіковану
заяву, куди внесла завідомо неправдиві відомості про те, що ОСОБА_1просить
зняти її з реєстрації за вказаною адресою, підписала дану заяву від імені
ОСОБА_1, поставивши дату 16.10.2006р. З підробленою заявою ОСОБА_4 звернулась
до начальника КП «Прогрес» Яковлевої І.В., з якою була близько знайома, і використовуючи
довіру Яковлевої І.В. запевнила, що заява власноруч написана ОСОБА_1, яка хвора
та стара і не може приїхати з Харківської області. Яковлєва І.В., довіряючи
ОСОБА_4 та не знаючи про її злочині наміри, завірила дану заяву, наложивши
резолюцію про дозвіл зняти ОСОБА_1з реєстрації. Паспортистка КП «Прогрес»
Наталенко В.В., яку ОСОБА_2 також завірила, що заява власноруч написана
ОСОБА_1, провела зняття ОСОБА_1 з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 Після зняття
ОСОБА_1з реєстрації, за вказаною адресою залишився зареєстрований тільки син
ОСОБА_4 -ОСОБА_2, який приватизував цю квартиру на своє ім'я і 01.12.2006р.
отримав свідоцтво «Про право власності на квартиру» вартістю 11357грн. Дії
ОСОБА_4 кваліфіковані за ст. 190ч.2, 358 ч.1 КК України, за якими їй призначено
покарання у вигляді трьох років обмеження волі з застосуванням ст.75 КК України
з випробувальним терміном два роки.

Таким
чином, вироком суду, що набрав чинності, встановлено, що ОСОБА_1незаконно була
знята з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1не визнавалась такою, що
втратила право на житло, в квартирі за вказаною адресою є її основне місце
постійного проживання.

З вироку
суду також вбачається, що зазначена квартира була приватизована незаконно,
тому, що ОСОБА_1не проявила волевиявлення на її приватизацію, а при бажанні
приватизувати квартиру, була позбавлена такого права внаслідок злочинних дій
ОСОБА_4 Відповідно свідоцтво про право власності на житло  № 3184 від 01.12.2006р., видане на ім'я
ОСОБА_2  Первомайським міським
госпрозрахунковим бюро  технічної
інвентаризації, є незаконним та підлягає скасуванню.

З
оглянутої в судовому засіданні кримінальної справи №1-552008 за звинуваченням
ОСОБА_4 за ст..ст.190ч.2, 358 ч.1 КК України, вбачається, що відповідачОСОБА_2
був допитаний у суді в якості свідка і достовірно знав, що внаслідок злочинних
дій своєї матері приватизував квартиру незаконно.

Не
зважаючи на це, через день після оголошення вироку, 31.03.2008р.ОСОБА_2 продав
зазначену квартиру відповідачу ОСОБА_3(с.23-25).

В суді
встановлено, що ОСОБА_3та його дружина ОСОБА_7 є добросовісними набувачами,
оскільки продавець квартири не поставив їх до відома про історію приватизації
квартири та про наявність претензій на квартиру з боку ОСОБА_1

Однак,
не зважаючи на те, що подружжя ОСОБА_3 , діючого законодавства не порушували,
ніяких протиправних дій проти ОСОБА_1не вчинили, суд зобов'язаний застосувати
двохсторонню реституцію, з метою захисту конституційного права ОСОБА_1на житло.

В суді
встановлено без заперечень, що ОСОБА_3купив, аОСОБА_2 продав спірну квартиру за
1175 грн., та те, щоОСОБА_2 вказану суму грошей отримав, як вказано в
нотаріально-посвідченому договорі, до підписання договору купівлі-продажу.
(с.23)

На
виконання вимог ч.1 ст. 216 ЦК України,ОСОБА_2 повинен повернути покупцеві
зазначену суму грошей (11075грн.), а покупець ОСОБА_3 повинен повернутиОСОБА_2
та ОСОБА_1 розпорядження і користування квартиру за адресою: АДРЕСА_1

Інших
вимог про відшкодування збитків в зв'язку з визнанням угоди недійсною ОСОБА_3в
суді не заявив.

На
підставі викладеного і керуючись ст.ст. 203, 215, 216 ЦК України, 212- 215 ЦПК
України,-

В и р і
ш и в :

Позовні вимоги
прокурора м. Первомайська задовольнити.

Визнати приватизацію квартири АДРЕСА_1
недійсною та скасувати свідоцтво про право власності на житло  № 3184 від 01.12.2006р., видане на ім'я
ОСОБА_2  Первомайським міським
госпрозрахунковим бюро  технічної
інвентаризації.

Визнати
недійсним правочин з купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою:  АДРЕСА_1 укладений  між ОСОБА_2 та ОСОБА_3  31 березня 2008 року, засвідчений Приходько
Л.Г. , нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу, реєстр № 833.

Зобов'язати
ОСОБА_2 сплатити ОСОБА_3  одержані за
договором купівлі-продажу 11075 грн.

Зобов'язати
ОСОБА_3  повернути ОСОБА_2 та ОСОБА_1
квартиру за адресою: АДРЕСА_1

Рішення
в повному обсязі буде виготовлено 15.07.2008 року.

Рішення
набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне
оскарження.

Заява про апеляційне оскарження
рішення суду може бути подана  протягом
10 днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду може бути подана
протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                         Русанова
Т.Т.