У х в а л а

і м е н е м
у к р а ї н и

5 листопада 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого  Патрюка М.В.,

суддів:           Жайворонок Т.Є.,                          Лященко Н.П.,

Костенка А.В.,                               Пшонки М.П.,-

розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності
на 1/2 частину квартири та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності
на квартиру за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Київського районного суду м. Донецька  від
20 вересня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від                                         26 грудня
2007 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що з 3 липня 1999 року до 28 жовтня 2004 року перебував у
зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Під час шлюбу вони на підставі
кредитного договору № 103 від 4 вересня 2002 року спільно придбали АДРЕСА_1.
При цьому на час укладення кредитного договору відповідачка не працювала у
зв'язку з доглядом за їхніми дітьми, погашення кредиту відбувалося за його
кошти, які він заробив ще до розірвання шлюбу. Просив суд визнати за ним право
власності на 1/2 частину вказаної квартири.

У травні 2006 року ОСОБА_2 подала зустрічний позов, посилаючись на те, що з
3 липня 1999 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який за
рішенням суду було розірвано 28 жовтня 2004 року, однак з серпня 2003 року вони
вже не вели спільного господарства та не проживали однією сім'єю. 4 вересня
2002 року нею було укладено договір із Донецьким регіональним відділенням Фонду
сприяння молодіжному будівництву, за яким отримала пільговий довготерміновий кредит
на будівництво житла. Згідно з умовами вказаного договору вона вносила
відповідні внески, а відповідач у їх виплаті участі не брав. На виконання
зазначеного договору 2 березня  2004
року, після фактичного припинення шлюбних відносин, вона отримала свідоцтво про
право власності на спірну квартиру. Просила суд визнати за нею право приватної
власності на вищезазначену квартиру.

Рішенням Київського районного суду м. Донецька від 20 вересня 2007 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 26 грудня
2007 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_2
задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені у справі судові
рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального
права.

Касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України
суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення
ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Установивши, що сторони спільно внесли за квартиру платіж тільки в розмірі
2 939 грн., решту коштів внесено ОСОБА_2 за час їхнього окремого проживання
після припинення шлюбних відносин у 2003 році з 31 березня 2004 року та
розірвання шлюбу 28 жовтня 2004 року, а також з урахуванням інтересів двох
неповнолітніх дітей, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд,
обґрунтовано визнав спірну квартиру власністю ОСОБА_2

При розгляді справи судом не були порушені норми матеріального й
процесуального права, а наведені в скарзі доводи є необґрунтованими та
правильність висновків суду не спростовують, тому колегія суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду України не знаходить підстав для задоволення
касаційної скарги.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Донецька від 20 вересня 2007 року та
ухвалу апеляційного суду Донецької області від 26 грудня 2007 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                           М.В. Патрюк

Судді:
Т.Є. Жайворонок

А.В. Костенко

Н.П.
Лященко

М.П.
Пшонка