Справа №2-4722   2008р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

“12
“ серпня  2008 р. Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області в складі судді Подрєзової Г.О. при
секретарі Стець Я.В.,  розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 доОСОБА_2, 3-я особа ОСОБА_3  про поділ спільного майна подружжя та  зустрічним
позовом  ОСОБА_4 до ОСОБА_1,
ОСОБА_2   про поділ майна та визнання
права власності на нежитлову будівлю, -

В
С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1   звернувся до суду з позовом доОСОБА_2 про
поділ спільного майна подружжя мотивуючи тим, що за час спільного проживання з
відповідачкою в зареєстрованому шлюбі ними за спільні кошти було придбано
квартиру АДРЕСА_1, яка є їх спільною власністю, а тому вважає, що йому на праві
власності належить &frac12; частина зазначеної квартири. Посилаючись на
зазначені обставини, а також на те, що добровільно відповідачка відмовляється
розділити спільно нажите майно, просив суд визнати за ним право власності на &frac12; частину
спірної квартири.

В судовому засіданні позивач
збільшив позовні вимоги і просив також поділити спільно нажите майно у вигляді
не житлової будівлі з допоміжними спорудами, яка знаходиться по вул.АДРЕСА_2
під літ. “А”, площею 526,7 кв.м., не житлову будівлю літ. “В” площею 11,3 кв.м.
та асфальто-бетонне замощення під цими спорудами площею 514,6 кв.м.,
майданчиком для збереження матеріалів площею 78 кв.м., огорожею металевою
площею 215 кв.м. , огорожею залізобетонною площею 149 кв.м., воротами площею
12,5 кв.м., та не житлову будівлю (шиномонтажна майстерня) літера “А-2” площею
148 кв.м., замощення №1, огорожею бетонною №2, огорожею металевою №3, скважиною
№4, вигрібною ямою №5, навісом площею 18,3 кв.м. по вул..АДРЕСА_3

Відповідачка   ОСОБА_2В судовому засіданні позов визнала.

3-я особа ОСОБА_3 В задоволенні
позовних вимог щодо розподілу квартири та визнання права власності за ОСОБА_1.,
ОСОБА_2 на не житлові будівлі по вул. АДРЕСА_2” не заперечував, а в задоволенні
позовних вимог щодо визнання за ними
права власності на  нежитлові
будівлі та споруди по вул.АДРЕСА_3 заперечував, надав зустрічний позов до
ОСОБА_1., ОСОБА_2про визнання права власності на не житлові будівлі і споруди,
посилаючись на те, що ці будівлі і споруди розташовані на земельних ділянках,
які виділені йому у власність, а також ним збудовані.

Заслухавши пояснення сторін, 3-ї
особи по первісному та зустрічному позовах, розглянувши матеріали справи, суд
вважає, що первісний позов ОСОБА_1. до ОСОБА_2про поділ спільно нажитого майна,
визнання права власності  підлягають до
часткового задоволення,  зустрічний
позов  повністю обгрунтований і підлягає
до задоволення.

Так, в судовому засіданні було
встановлено, що позивачем ОСОБА_1 під час перебування в шлюбі з ОСОБА_2.,
в   2004-07 р.р. відповідно до проекту,
на земельній ділянці, що перебуває у ОСОБА_1 в користуванні   була побудована нежитлова будівля  літ. «А» площею 526, 7 кв. м., по вул.
АДРЕСА_3, та нежитлова будівля літ. «В» пл. 11,3 кв. м.  по вул. АДРЕСА_3 разом з спорудами:
замощенням асвальтно-бетонним пл. 514, 6 кв. м., майданчиком для збереження
матеріалів пл. 78 кв. м. , огорожею металевою пл. 215 кв. м., огорожею
залізо-бетонною пл. 149 кв. м. , воротами пл. 12, 5 кв. м., в даний час будівля
та споруди експлуатуються за призначенням, будівлі в експлуатацію не вводилися,
а тому рахуються як самочинно побудовані.

Дані обставини повністю підтверджуються
рішенням Білоцерківської міської ради від 26.10.2004 р. № 420 про дозвіл
ОСОБА_1. на будівництво складу будівельних матеріалів та службового приміщення
по вул. АДРЕСА_2 за рахунок земель Білоцерківської міської ради.

Також згідно з договором
купівлі-продажу від 07.09.2000 року,  за
ОСОБА_2зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 а  на підставі ст.368 ЦК України майно, набуте
подружжям за час шлюу, є їх спільною сумісною власністю. А згідно з ст. 7 СК
України, при поділі подружжям спільно нажитого майна, вважається що їх частки
рівні.

А
тому, позивачу належить право власності на половину спірної квартири..

Щодо  позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за ним
права власності на нежитлову будівлю шиномонтажної майстерні по вул. АДРЕСА_3
то вони не підлягають задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до проекту, на
земельній ділянці, що належить  ОСОБА_3,
у 2004-2007 р.р. ним було побудовано:
нежитлову будівлю літ. «А-2» пл. 148
кв. м., разом з  замощенням № 1,
огорожею бетонною № 2, огорожею металевою № 3, скважиною № 4, вигрібною ямою №
5 та навісом площею 18,3 м.кв. по вул. АДРЕСА_3, що підтверджується наданими
суду технічним паспортом на будівлю та споруди, проектом, актами про право
власності на земельну ділянку. Зазначена будівля та споруди також ОСОБА_3. в
експлуатацію не вводилась а тому рахується як самочинно побудована.

Відповідно до ст. 376
ЦК України,   право власності на самочинно
збудоване нерухоме майно може бути  за
рішенням суду визнане за особою,  яка
здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена
для цієї мети,  за  умови надання земельної ділянки у
встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Згідно ст. 15 ЦК України,
кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.  Відповідно
до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту
цивільних прав та інтересів може бути зокрема визнання права.

Згідно з ст. 392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищенаведене,
суд  приходить до висновку, що позов
ОСОБА_1 частково знайшов своє обгрунтування і підлягає до часткового
задоволення  а зустрічний позов ОСОБА_3.
підлягає до задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.
15,60,212-215, 223  ЦПК України, ст.ст.
15,16, 376, 392,  суд-

В
И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до  ОСОБА_2
задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на &frac12; частину квартири АДРЕСА_1,   право
власності на &frac12;
частину  нежитлової
будівлі  літ. «А» площею 526, 7 кв. м.,
по вул. АДРЕСА_3, та на &frac12; частину
нежитлової будівлі літ. «В» пл. 11,3 кв. м.  по вул. АДРЕСА_3 разом з спорудами:
замощенням асвальтно-бетонним пл. 514, 6 кв. м., майданчиком для збереження
матеріалів пл. 78 кв. м. , огорожею металевою пл. 215 кв. м., огорожею
залізо-бетонною пл. 149 кв. м. , воротами пл. 12, 5 кв. м.

Визнати за ОСОБА_2 право
власності на &frac12;
частину квартири АДРЕСА_1,право власності на &frac12; частину  нежитлової будівлі літ. «А» площею 526, 7 кв.
м., по вул. АДРЕСА_3, право власності на &frac12; частину нежитлової
будівлі літ. «В» пл. 11,3 кв. м.  по вул.
АДРЕСА_3 разом з спорудами: замощенням асвальтно-бетонним пл. 514, 6 кв. м.,
майданчиком для збереження матеріалів пл. 78 кв. м. , огорожею металевою пл. 215
кв. м., огорожею залізо-бетонною пл. 149 кв. м. , воротами пл. 12, 5 кв. м.

В задоволенні частини позовних
вимог щодо поділу не житлової будівлі по вул..АДРЕСА_3 між ОСОБА_1. та ОСОБА_2-
відмовити.

Зустрічний позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3  право власності на   нежитлову будівлю (шиномонтажна майстерня)
літ. «А-2» пл. 148  кв. м., разом з  замощенням № 1, огорожею бетонною № 2,
огорожею металевою № 3, свердловиною № 4, вигрібною ямою № 5 та навісом площею
18,3 м.кв. по вул. АДРЕСА_3.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд
шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження в 10-денний строк з дня
проголошення рішення та подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня
подачі заяви про апеляційнем оскарження.

Суддя