Справа №2-439/08
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

“26”  лютого 2008 р.
м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді
САВЛУК Т.В.

при секретарі
Паріста Я.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського
районного суду м.Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
третя особа Відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних
осіб Дніпровського РУ ГУ МВС України в м.Києві, Дніпровська районна у місті
Києві рада, Товариство з обмеженою відповідальністю „Україна житло-сервіс”,
ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим
приміщенням та зміну договору найму житлового приміщення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, ОСОБА_4, звертаючись з позовом до суду, просять
визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим
приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1, на підставі ст. 71 ,72  Житлового кодексу УРСР, а також змінити
договір найму житлового приміщення та зобов'язати Житлову ремонтно-експлуатаційну
організацію №417 укласти з ОСОБА_1 договір найму житлового приміщення та
відкрити на її ім'я особовий рахунок на житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_1
.

27 грудня 2007 року, під час розгляду судової
справи,  від імені позивача  ОСОБА_1 подано уточнену позовну заяву в її
інтересах до  ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя
особа Відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб
Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві, Дніпровська районна у місті Києві
рада, Товариство з обмеженою відповідальністю „Україна житло-сервіс”, ОСОБА_4
про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням
та зміну договору найму житлового приміщення. (а.с.41-43)

Позивач ОСОБА_1  в
попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримувала з підстав,
викладених у позовній заяві, в подальшому в судове засідання не з'являлась.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні
вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та уточненій позовній
заяві, додатково пояснила, що позивачка зареєстрована та проживає в квартирі
АДРЕСА_1, дана квартира була надана матері позивача - ОСОБА_2 разом з членами
її сім'ї, до цього часу разом з позивачкою в цій квартирі прописані: її батьки
- відповідачі по справі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також брат позивача ОСОБА_4,
однак фактично в квартирі проживає позивачка разом зі своєю сім'єю та її брат
ОСОБА_4 В 2001 році батьки позивачки розлучились, а в 2005 році за рішенням
Дніпровського районного суду міста Києва
батьків позивачки позбавили батьківських прав відносно їх сина ОСОБА_4, проте,
відповідачка ОСОБА_2 залишила спірну квартиру ще в 2000 році, з того часу в
квартирі не проживає, не несе будь-яких витрат по утриманню квартири та не
здійснює оплату за житлово-комунальні послуги. Відповідач ОСОБА_3 не проживає в
спірній квартирі з 2005 року, має інше постійне місце проживання, квартирою не
цікавиться, за житлово-комунальні послуги не сплачує, всі витрати по утриманню
житла несе позивачка та її чоловік ОСОБА_6, з яким вона перебуває у цивільному
шлюбі, тому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування
даної квартирою, та змінити договір найму на цю квартиру, та укласти  новий
договір  з позивачкою.

Представник позивача ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні
вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3
в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечував,
пояснив,  що до 2001 року перебував у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_1 та
ОСОБА_4,  однак внаслідок аморальної
поведінки його дружини, яка зловживала спиртними напоями, шлюб між ними було
розірвано, діти  залишились на його
вихованні,   оскільки в нього були
матеріальні труднощі, він вимушений був відмовитись від батьківських прав на
свого сина, для того, щоб сина можна було влаштувати в інтернат та він мав
змоги отримати освіту, підтверджує той факт, що з 2000 року ОСОБА_2 в спірній
квартирі не проживає, місце її перебування невідоме, однак заперечує проти
викладених у позовній заяві фактів щодо не проживання його особисто в спірній квартирі,
оскільки він постійно утримує спірне житло, несе витрати по його утриманню, він
особисто укладав договір про реструктуризацію заборгованості за
житлово-комунальні послуги, брав на себе зобов'язання по виплаті боргу по
квартирі, який склав більше десяти тисячі гривень, та за рахунок власних коштів
виплатив борг в повному обсязі, в той же час позивачка не несе затрати по
оплаті за житлово-комунальні послуги, оскільки не працює, на даний час
перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, також зазначив, що
дійсно він постійно в квартирі не проживає з весни 2007 року, оскільки проживає
з іншою жінкою,  однак він регулярно
приходить до квартири де проживають його діти, сплачує за житлово-комунальні
послуги, тому вважає, що вимоги позивача є безпідставними та викликаними тим,
що позивачка має намір приватизувати спірну квартиру без врахування його
інтересів.

Представник відповідача ОСОБА_9   в судовому засіданні проти позову
заперечували з підстав, викладених відповідачем у своїх поясненнях наданих в
судовому засіданні.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, про
час та місце слухання справи повідомлялась належним чином шляхом направлення
судових повісток за адресою вказаною у позовній заяві, про причини неявки суд
не повідомила.

В порядку частини дев'ятої ст.74 Цивільного
процесуального кодексу України відповідача було повідомлено про час та місце
слухання справи шляхом опублікування оголошення про виклик відповідача ОСОБА_2
в газеті „Урядовий кур'єр” від ІНФОРМАЦІЯ_1 року НОМЕР_1, яке приєднано до
матеріалів справи.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позову
заперечував, пояснив, що після розірвання шлюбу між його батьками -
відповідачами у справі, вихованням дітей займався батько, він піклувався про
них, надавав матеріальну допомогу, вони всі разом проживали в спірній квартирі,
однак після того, як його сестра ОСОБА_1, позивачка по справі, вселила до
спірної квартири свого чоловіка ОСОБА_6 відносини в сім'ї стали напруженими,
позивачка має намір приватизувати квартиру та продати, тому  звертається з даним позовом до суду, щоб
позбавити батьків права на це житло, підтвердив, що батько проживає з іншою
жінкою, однак постійно навідується до квартири, по декілька днів ночує в
квартирі, сплачує за житлово-комунальні послуги,   надає їм матеріальну допомогу, однак не
заперечує той факт, що його мати - відповідачка ОСОБА_2 з 2000 року  в квартирі не проживає, місце її перебування
їм невідоме.

Представник третьої особи -  Відділу у справах громадянства, імміграції та
реєстрації фізичних осіб Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві, від
третьої особи надійшло письмове клопотання про розгляд справи у відсутності їх
уповноваженого представника. (а.с.52)

Представники третіх осіб - Дніпровської районної у місті
Києві ради та Товариства з обмеженою відповідальністю „Україна житло-сервіс”, в
судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлялись
належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Заслухавши пояснення позивача, представників позивача
ОСОБА_5, ОСОБА_7,  відповідача ОСОБА_3,
представників відповідача ОСОБА_9, третю особу ОСОБА_4,  свідків ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_10,  дослідивши матеріали справи , оцінивши
зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що спірною є двокімнатна квартира
АДРЕСА_1, яка була надана ОСОБА_2 разом з членами сім'ї: ОСОБА_3 (чоловік),
ОСОБА_1 (донька)та ОСОБА_4 (син).

На даний час
власником особового рахунку квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2.

3гідно ст. 64 Житлового кодексу України члени сім'ї
наймача, які проживають разом з ним, користуватись нарівні з наймачем усіма
правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого
приміщення.

Відповідно ст. 65 Житлового кодексу України наймач вправі
у встановленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають
разом з ним, вселити в займане приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також
інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, до 13 листопада 2001
року  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у
зареєстрованому шлюбі, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу. (а.с.12)

Від шлюбу мають двох
дітей - доньку ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, та сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження.
(а.с.13,14)

3гідно  довідки
Житлової ремонтно - експлуатаційної організації № 417 (форма №3) в спірній
квартирі зареєстровані: ОСОБА_2, ОСОБА_3 (чоловік), ОСОБА_1(донька) та ОСОБА_4
(син). (а.с.5)

Відповідно до ст.
71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його
сім'ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а
відповідно до ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила
право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки проводиться в судовому порядку.

В підтвердження позовних вимог позивачем ОСОБА_1 надано
докази на підтвердження факту не проживання відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за
адресою спірної квартири,  а саме:

- акт від 27 листопада 2006 року про відсутність
відповідачки ОСОБА_2 за адресою її реєстрації: АДРЕСА_1 на момент перевірки
паспортного режиму, який складено майстром техдільниці №4 ЖРЕО №417 ОСОБА_13,
паспортиста ОСОБА_12, бригадира доглядачів будинків ОСОБА_14 (а.с.15)

- акт від 28 лютого 2007 року про відсутність
відповідача ОСОБА_3 за адресою його реєстрації: АДРЕСА_1, який складено
майстром техдільниці №4 ЖРЕО №417 ОСОБА_13, паспортиста ОСОБА_12, робітника
комплексного прибирання території ОСОБА_8
(а.с.16)

- акт від 16 березня 2007 року про відсутність відповідачки ОСОБА_2 за
адресою її реєстрації: АДРЕСА_1 на момент перевірки паспортного режиму, який
складено майстром техдільниці №4 ЖРЕО №417 ОСОБА_13, паспортиста ОСОБА_12,
бригадира доглядачів будинків ОСОБА_14.
(а.с.17)

- акт від 27 квітня 2007 року про відсутність відповідача ОСОБА_3 за
адресою його реєстрації: АДРЕСА_1, який складено майстром техдільниці №4 ЖРЕО
№417 ОСОБА_13, паспортиста ОСОБА_12, робітника комплексного прибирання
території ОСОБА_8  (а.с.18)

- акт від 23 травня 2007 року про відсутність
відповідачки ОСОБА_15 за адресою її реєстрації: АДРЕСА_1 на момент перевірки
паспортного режиму, який складено майстром техдільниці №4 ЖРЕО №417 ОСОБА_13,
паспортиста ОСОБА_12, бригадира доглядачів будинків ОСОБА_14  (а.с.19)

-      акт від 03 липня 2007 року про відсутність
відповідача ОСОБА_3 за адресою його реєстрації: АДРЕСА_1, який складено
майстром  ЖРЕО №417 ОСОБА_16,  паспортиста ОСОБА_12, робітника комплексного
прибирання території ОСОБА_8  (а.с.20)

Згідно ст. 57 Цивільного процесуального
кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини першої ст.59
Цивільного процесуального кодексу України суд не бере до уваги докази,
які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Письмовими
доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або
особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які
мають значення для справи. (ч.1 ст.64 Цивільного процесуального кодексу
України)

Як вбачається з матеріалів справи, вищезазначені акти складено працівниками
ЖРЕО №417, однак в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження
того, що дані посадові особи офіційно були запрошені для огляду квартири
позивача (офіційні звернення позивача до начальника ЖРЕО №417, заяви від
позивача про складення даних актів тощо), також відсутні дані про те, де саме
складено дані акти, чи було оглянуте спірне житлове приміщення та на яких даних
базувались члени комісії зазначивши в акті, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3
не проживають в даній квартирі , відсутні посилання на покази осіб, які мали
підтвердити факт не проживання відповідача за вказаною адресою.

Крім того, зазначені акти не мають відповідного  реєстраційного номеру, відсутні дані про
реєстрацію даних актів в журналі вхідної кореспонденції ЖРЕО №417 та або їх
реєстрацію в інших журналах даної установи, оскільки подані оригінали цих актів
не містять відбитків штампів реєстрації, ні зазначення дати їх реєстрації,
також підписи осіб, які підписали акт не затверджено начальником ЖРЕО №417,
який має повноваження на затвердження такої категорії  актів.

Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу
України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу
окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням викладеного, суд не
бере до уваги,  як докази по справі,  вищезазначені акти, оскільки підписи членів
комісії начальником ЖРЕО №417 не посвідчені, зміст актів та достовірність
викладеної в них інформації відповідальним працівником не перевірялись, подані
акти не мають реєстраційних номерів, зі змісту актів не вбачається, в який саме
час було оглянуте квартиру, в присутності яких осіб було оглянуто спірну
квартиру.

Дані факти підтверджені в судовому засіданні поясненнями третьої особи
ОСОБА_4, який проживає в спірній квартирі,
та заперечує факт оформлення даних актів членами комісії, які до їх квартири
не приходили, про їх наявність він дізнався лише під час розгляду даної справи,
а також зазначив, що ці акти складались його сестрою ОСОБА_1 - позивачкою по
справі.

Відповідно до частини першої
ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Як роз'яснено в п.11 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2 „Про деякі питання, що
виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України” суд може
визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з
однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст.71 або ст.107 ЖК.  Змінити підставу позову суд вправі тільки за
згодою позивача.

Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального
кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у
сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до
висновку, що позивачем у справі не надано належних доказів на підтвердження
заявлених позовних вимог в частині не проживання в спірній квартирі відповідача
ОСОБА_3, оскільки факт його відсутності за місцем проживання підтверджується
лише наданими актами, які не можуть слугувати належними доказами у справі,
інших доказів, які мали підтвердити факт відсутності відповідач за місцем
проживання понад шість місяців суду надано не було.

Крім того, відповідачем ОСОБА_3 надано докази на
підтвердження того, що він постійно опікується спірним житлом, несе витрати по
оплаті за житлово-комунальні послуги, виконав зобов'язання по виплаті
заборгованості по спірній квартирі, яка станом на 2004 рік складала 10233
грн.49 коп., що підтверджується залученими до справи доказами:

- договором про реструктуризацію заборгованості за
житлово-комунальні послуги від 05 березня 2004 року, укладений між Комунальним
підприємством по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста
Києва та ОСОБА_3;

- квитанцією про списання коштів з компенсаційного
рахунку для погашення заборгованості в сумі 8591,00 грн.;

- договором про реструктуризацію заборгованості за використану
електричну енергію від 06 грудня 2004 року, укладений між Акціонерною
енергопостачальною компанією „Київенерго” та ОСОБА_3.

Будучи допитаною в судовому засіданні свідок  ОСОБА_10 підтвердила, що відповідач ОСОБА_3
постійно проживає зі своїми дітьми в спірній квартирі, за власний рахунок
сплачує за житлово-комунальні послуги, сплатив борг по квартирі, позивачка
проживає в цій квартирі разом зі своїм чоловіком та дитиною, але за квартиру не
сплачує, оскільки не має будь-яких доходів, не працює, доглядає за малолітньою
дитиною, позивачка має хронічні захворювання, потребує лікування, відповідач
під час її хвороби доглядав за нею, оплачував лікування.

Будучи допитаним у якості свідка ОСОБА_6,  підтвердив, що він перебуває у цивільному
шлюбі з позивачкою ОСОБА_1, за згодою з відповідачем ОСОБА_3 вселився до
спірної квартири, та проживає протягом останніх двох років, відповідачі в
квартирі не проживають, відповідач ОСОБА_3 навідується до квартири рідко,
оскільки проживає зі своєї другою жінкою окремо, влітку 2007 року вони
зустрічались  з відповідачем ОСОБА_3 у
спірній квартирі, повідомляли йому, що мають намір виписати його з
квартири,  також заперечує той факт, що
відповідач ОСОБА_3 оплачує за житлово-комунальні послуги, свідчив про те, що
саме він надає грошові кошти позивачці для оплати необхідних платежів по
квартирі.

Будучи допитаною у якості свідка ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що
проживає по сусідству з позивачкою та перебуває з нею у дружніх стосунках,
однак батьків позивачки - відповідачів по справі,   вона не знає, однак підтвердила, що вони в
спірній квартирі не проживають, особистих речей їх в квартирі не має.

Разом з тим, суд критично відноситься до пояснень, наданих  свідками ОСОБА_6 та ОСОБА_11, оскільки свідок
ОСОБА_6 перебуває у фактичних шлюбних відносинах з позивачем, доказів про
проживання цієї особи на відповідних правових підставах в спірній квартирі суду
надано не було, тому не можливо зробити висновок про його проживання в цій
квартирі у зазначений позивачем період, в той же час покази свідка
ОСОБА_11  ґрунтуються на припущеннях,
обставини справи їй невідомі,  що дає
підстави ставити під сумнів надані нею в судовому засіданні пояснення.

Конституцією України у ст.47 закріплює, що ніхто не може бути примусово
позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно  до  ст.  9
Житлового кодексу УРСР  ніхто не може
бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування
ним  інакше, ніж з підстав і в порядку,
визначених законом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання відповідача
таким, що втратив право користування житловим приміщенням є необґрунтованим та
таким, що не підлягає задоволенню, оскільки дослідженні в судовому засіданні
докази спростовують наведені позивачем підстави про відсутність відповідача
ОСОБА_3 за місцем проживання протягом останніх шести місяців без поважних
причин.

В той же час, суд вважає доведеним факт не проживання в
спірній квартирі з 2000 року відповідача ОСОБА_2, яка є колишньою дружиною
відповідача ОСОБА_3, після розірвання шлюбу покинула спірне житло,  з того часу до квартири не навідується,
квартирою не цікавиться, не несе витрат по утриманню житла, ці факти
підтвердили в судовому засіданні відповідач ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4
та  свідок ОСОБА_10

Таким чином,
позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2   про визнання відповідача такими, що втратив
право користування житловим приміщенням є обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню в цій частині.

Разом з тим,  вимоги позивачки, які
стосуються зміни договору найму житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 та про
зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю „Україна житло-сервіс”
укласти з позивачем договір найму на спірну квартиру,  не підлягає задоволенню, оскільки ці питання
мають вирішуватись в порядку встановленому житловим законодавством.

Так,  відповідно до статі 61 Житлового кодексу
УРСР  користування  жилим приміщенням у будинках державного і
громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму  жилого приміщення. Договір найму жилого
приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в
письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем -
житлово-експлуатаційною організацією (а в разі відсутності - відповідним
підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я
якого видано ордер.

Згідно п.15 Правил
користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями,
затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572,
користування всіма приміщеннями квартир у будинках державного і громадського
житлового фонду здійснюється на підставі договорів найму або оренди.

Таким чином, за відсутності у
позивачки ордеру на спірну квартиру та укладеного договору найму та/або оренди
квартири відсутні підстави задовольняти вимоги в цій частині.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 47 Конституції
України, ст.ст. 9, 61, 64, 65, 71, 72 Житлового кодексу УРСР,  Постанови Пленуму Верховного Суду України від
12.041985 року № 2 ”Про деякі питання, що виникли в практиці застосування
судами Житлового кодексу України (зі змінами та доповненнями), п.15 Правил
користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями,
затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року
№572,  ст.ст. 10, 11, 57, 58, 59, 60, 64,
88, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України ,суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням
- квартирою АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду
міста Києва у 20-тu денний термін з дня подачі
заяви про апеляційне оскарження, яка подається на протязі 10-ти днів після
винесення рішення суду.

С у д д я