№2-4395/08р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

22 серпня 2008 року                                                                                           м. Сімферополь

Київський районний суд м.
Сімферополя  Автономної Республіки Крим у
складі:

Головуючого,
судді -  Кагітіної І.В.,

при
секретарі - Зоріні Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3,
про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Цивільна
справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та
моральної шкоди розглядається  після
скасування  апеляційною інстанцією
судового рішення суду першої інстанції від 15 червня 2005 року.

Як
убачається зі змісту позовної заяви, у серпні 2004 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, яка складається з
суми відновного ремонту, та стягнення суми за спричинену моральну шкоду.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 08.07.2004 року у м. Сімферополі на вул.
Беспалова з вини ОСОБА_2 сталась ДТП, в результаті наїзду на автомобіль моделі
«Хюндай Соната», реєстраційний НОМЕР_1, яким він керував на підставі доручення,
йому була завдана матеріальна шкода у розмірі 16250 гривень. На ОСОБА_2 було
накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Моральну шкоду, завдану у
вигляді нервових хвилювань та неможливості користуватись автомобілем позивач
оцінює в сумі 2500 гривень.

У процесі розгляду справи до скасування
судового рішення було проведено заміну неналежного позивача ОСОБА_3 на
належного - ОСОБА_1, оскільки згідно з реєстраційними документами, саме він є
власником пошкодженого автомобілю моделі «Хюндай Соната», реєстраційний
НОМЕР_1.

При
новому судовому розгляді справи ОСОБА_3, як особа, яка керувала автомобілем під
час ДТП на підставі довіреності, самостійних вимог на предмет спору не заявляв,
ОСОБА_1 від позові не відмовлявся.

Ухвалою
Київського районного суду м. Сімферополя від 28 липня 2008 року ОСОБА_3 був
залучений до участі у справі у якості третьої особи на боці позивача, яка не
заявляє самостійних вимог.

На
реалізацію права, передбаченого ст. 31 ЦПК України ОСОБА_3, який приймає участь
у справі також у якості представника позивача на підставі довіреності, збільшив
позовні вимоги відносно стягнення матеріальної шкоди до 17738 гривень 42
копійок, за спричинення моральної шкоди до 40000 гривень, послуги за проведення
автотоварознавчого дослідження у  розмірі
260 гривень, 80 гривень за послуги евакуатора, 27 гривень в  рахунок сплати за стоянку, 15 гривень 29
копійок за поштові витрати, 100 гривень за юридичну допомогу, 179 гривень 50
копійок за сплачений судовий збір та кошти за втрату робочого часу 5% від
задоволеного позову

Крім
того, ОСОБА_3, як третя особа, просив стягнути з відповідача на його користь
відшкодування моральної шкоди  у розмірі
40000 гривень.

У
судовому засіданні представник позивача та третя особа ОСОБА_3 позов підтримав
у повному обсязі, зазначивши, що задоволення позову на користь ОСОБА_1 не
порушить його права, як особи, яка під час ДТП та на цей час продовжує керувати
автомобілем на підставі довіреності. При визначені суми матеріальної шкоди
просив прийняти до уваги висновок судової автотоварознавчої експертизи №345 від
24 травня 2005 року та стягнути зазначену у
ньому суму на відновний ремонт автомобілю у розмірі 177738. 42 грн.,
оскільки купувати запчастини з урахуванням зносу він не зможе. При визначені
розміру моральної шкоди просив врахувати поведінку відповідача під час ДТП та
після цього щодо вчинення замаху на залишення місця події та  невідшкодування матеріальної шкоди у
добровільному порядку.

Представник
відповідача ОСОБА_4 визнала позов частково, просила стягнути суму матеріальної
шкоди, зазначену у висновку судової автотоварознавчої експертизи №345 від 24
травня 2005 року, у розмірі 10157, 22 грн., оскільки це буде відповідати
діючому законодавству та Методиці проведення товарознавчої експертизи з оцінки
дорожніх транспортних засобів. При стягненні судових витрат просила врахувати,
що відноситься до них та стягнути пропорційно задоволеним вимогам. Наявність
моральної шкоди позивачем не доказана.

Заслухавши
доводи сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх
сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судовим
розглядом встановлено, що 08 липня 2004 року, приблизно о 21 годині 05 хвилин,
біля будинку №31 на вулиці Беспалова у м. Сімферополі, з вини водія ОСОБА_2,
який керував автомобілем марки «Хонда», реєстраційний НОМЕР_2, відбулась
дорожньо-транспортна пригода, у наслідок якої, автомобіль марки «Хундай
Соната», реєстраційний НОМЕР_1, який належить позивачу, під керуванням ОСОБА_3
було пошкоджено.

Постановою
Ялтинського міського суду від 05.08.2004 року ОСОБА_2 визнаний винним за
вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та в
його діях встановлено порушення п. 12.3. Правил дорожнього руху України.

Відповідно
до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали
місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

З
огляду на практику Верховного Суду України щодо застосування цієї норми, суду
не треба доказувати обставини ДТП, оскільки висновок щодо винної особи у
скоєнні правопорушення встановлено судовим рішенням - постановою по справі про
адміністративне правопорушення і має преюдиційне значення. Крім того,
винуватість ОСОБА_2 не спростовували сторони у судовому засіданні, що також
вказує на відсутність підстав доказування зазначеного факту.

Таким
чином судом встановлено, що саме у наслідок винних дій ОСОБА_2  сталась вказана подія, в якій було пошкоджено
автомобіль «Хюндай Соната», реєстраційний НОМЕР_1,  належний позивачеві.

Оскільки
ОСОБА_2 володіє автомобілем, якім він керував підчас ДТП, що не спростовується
сторонами, то відповідно до ст. 1187 ЦК України, саме він повинен відшкодувати
шкоду, завдану його діями при керуванні джерелом підвищеної небезпеки. Згідно
із ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно
до висновку судової автотоварознавчої експертизи №345 від 24 травня 2005 року
власнику автомобілю «Хюндай Соната», реєстраційний НОМЕР_1, у наслідок
дорожньо-транспортної пригоди, заподіяно матеріальні збитки у розмірі 10157
гривень 22 копійки.

Таким
чином, позовні вимоги щодо стягнення матеріальної шкоди підлягають задоволенню
саме у розмірі зазначених матеріальних збитків, оскільки це вартість реальних
витрат, які володілець несе у випадку пошкодження транспортного засобу з
урахуванням фізичного зносу.

Щодо
вимог про стягнення моральної шкоди, то суд при їх вирішені приймає до уваги
положення ч. 1 ст. 1167 ЦК України, якою передбачено, що моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

У
результаті винних дій ОСОБА_2 спричинена моральна шкода позивачеві шляхом
пошкодження належного йому автомобілю, оскільки він був позбавлений можливості
використовувати майно за його призначенням, що завдало переживання та
страждання, потягло вимушені зміни у життєвих стосунках.

При
визначені розміру моральної  шкоди суд,
враховуючи характер та обсяг спричиненої позивачу шкоди та виходячи із засад
розумності, виваженості та справедливості, вважає можливим стягнути з
відповідача на користь позивача 2000 гривень.

Щодо
вимог про стягнення моральної шкоди на користь третьої особи ОСОБА_3, то вони не
можуть бути задоволені, оскільки ним після його заміни у судовому процесі на
власника автомобілю ОСОБА_1, самостійних вимог на предмет спору шляхом подачі
позовної заяви, відповідної вимогам ст.. 119-120 ЦПК України, не подавалось.
При цьому, ним зазначалось, що участь ОСОБА_1
у справі у якості позивача, не порушить його право, як особи, яка
володіла автомобілем під час дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно
до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у пропорційному порядку
підлягає стягненню судові витрати: судовий збір (державне мито) у розмірі
115,17 гривень та 18,30 гривень, витрачених позивачем на повідомлення
відповідача про хід судового засідання, які суд у сенсі ч. 1 ст. 81 ЦПК України
визнав витратами на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Щодо
стягнення інших судових витрат, у том числі грошових коштів за втрату робочого
часу, проведення автотоварознавчого дослідження, то вони не є витратами,
пов'язаними з розглядом судової справи.

На
підставі наведеного та ст. 1167, 1187-1188 ЦК України, керуючись ст. ст. 11,
60, 61, 81, 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України,  суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Стягнути з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду
у розмірі 10157 (десяти тисяч ста п'ятдесяти семи) гривень 22 (двадцяти двох)
копійок та моральну шкоду у розмірі 2000 (двох тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати: судовий збір у розмірі 115 (ста п'ятнадцяти) гривень 17 (сімнадцяти)
копійок; витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у
вигляді повідомлення відповідача про хід судового розгляду у розмірі 18
(вісімнадцяти) гривень 30 (тридцяти)
копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному
порядку до Апеляційного суду Автономної Республіки Крим через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги.

Суддя: