Справа № 2-2308 року
31 березня 2008 року Судацький міський суд АР Крим у
головуючого - судді
при секретарі            Бекірової А.М.
за участю адвоката - ОСОБА_1.
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Судаку
цивільну справу за позовом  ОСОБА_2до
ОСОБА_3 про визнання  недійсним договору
дарування житлового будинку та визнання права власності на  житловий будинок
звернувся до суду з позовом до відповідача
й  у заяві просить визнати  недійсним договір дарування житлового
будинкуАДРЕСА_1, укладений 13 червня 1997 року між ним та відповідачем -
ОСОБА_3. та зобов”язати ОСОБА_3. повернути вказаний житловий будинок йому на
Позовні вимоги мотивовані тим , що йому на
праві власності належав житловий будинок , розташований по АДРЕСА_1. За його
згодою відповідач та члени його сім”ї проживали у вказаному житловому будинку
як квартиранти. Він , як людина похилого віку потребував допомоги. Відповідач
запропонував йому скласти заповіт на житловий будинок та обіцяв допомогати до
кінця життя, на що він дав згоду. Через декілька днів він повіз його до
нотаріуса для складення заповіту. У нотаріуса йому був наданий не заповнений
бланк , де він поставив свій підпис, враховує , що складає заповіт. На руки
ніякого документу він не отримав. Після складення    заповіту він продовжував, як власник
житлового будинку , сплачувати комунальні послуги та усі витрати по утриманню
будинку. Через деякий час , відповідач та члени його сім”ї змінили своє
відношення до нього і почали забирати пенсію, перешкоджали готувати їжу. Коли
він сказав , що скасує свій заповіт , відповідач побив його та вигнав із
житлового будинку. Він вимушений був звернутися до своїх родичів за допомогою.
Коли він перебував у лікарні йому стало відомо , про те , що фактично
відповідач оформив договір дарування
житлового будинку від його імені , в якому він проживав. На протязі
довгого часу він був впевнений , що склав заповіт і є власником житлового
будинку. У нього не було наміру дарувати будинок відповідачеві , оскільки він
іншого житла не має і відсутні кошті для придбання житла. Відповідач при
оформленні договору дарування на вищезгаданий житловий будинок, ввів його в
обману. Він враховував , що підписав заповіт на житловий будинок , а не договір
- дарування , тобто помилявся щодо обставин , які мають істотне значення щодо
природи правочину , прав та обов”язків сторін.
Просить суд
визнати недійсним  вчинений правочин-
договору дарування житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1, укладений 13
червня 1997 року між ним та відповідачем ОСОБА_3. , як вчинений під впливом
відповідача повернути йому вищевказаний житловий будинок на праві власності.
У судове
засідання позивач не з”явився , про день слухання справи повідомлений належним
чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю
позивача за довіреністю - ОСОБА_4. підтримала заявлені позовні вимоги у повному
обсязі та просить суд визнати право власності ОСОБА_2 на житловий будинок
ОСОБА_1., яка представляє інтереси позивача , вважає , що заявлені позовні
вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню.
ОСОБА_3. та його представник - ОСОБА_5. у судове засідання не з”яились , про
день слухання справи повідомлені належним чином , через засоби масової
представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що
відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Суд вислухавши
пояснення осіб , з”явившихся у судове засідання, вивчивши матеріали справи
вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню  з наступних підстав.
У судовому
засіданні встановлено, що позивач
ОСОБА_2.ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначений прописаним по АДРЕСА_1 з 17 жовтня 1968
року , що  підтверджується даними
паспорту на його ім”я. Із пояснень позивача встановлено, що відповідач ОСОБА_3.
та члени його сім”ї проживали у
житловому будинку АДРЕСА_1 , який належав на праві власності позивачеві
, на квартирі. Проти чого не заперечував у судовому засіданні відповідач
договору дарування від 13 червня 1997 року, засвідченого державним нотаріусом
Судацької держноткоторі у реєстрі за №
1-2676,  ОСОБА_2. подарував , а
ОСОБА_3. прийняв в дар, належний на праві приватної власності дарувальнику, на
праві свідоцтва про право на спадщину за заповітом ,   житловий будинок АДРЕСА_1
Вищевикладені обставини свідчать про те, що
договір дарування житлового будинку ,який є предметом спору за заявленим
позовом, був укладений до набрання чинності ЦК України у 2004 році. У зв”язку з
чим   при вирішенні виниклого спору щодо
відносин , які виникли до набрання чинності ЦК України у 2004 році ,  застосовуються норми ЦК України в редакції
до вимог ст. 56 ЦК України в редакції 1963 року - правочин вчинений під
впливом помилки , яка має істотне значення , може бути визнаний недійсним за
позовом сторони , яка діяла під впливом помилки. У разі визнання такого
правочину недійсним , кожна сторона зобов”язана повернути другій стороні все ,
що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого
повернення, відшкодувати вартість того , що одержано.
Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови „ У справах про визнання
правочинів недійсним „ під помилкою також треба розуміти таке неправильне
сприйняття стороною суб”єкта , предмета або інших істотних умов правочину &cedil;яке вплинуло на
ії волевиявлення і за відсутності якої за обставинами справи можна вважати , що
правочин не був би укладеним.
У судовому
засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_2. , як людина похилого віку , не мав
наміру дарувати житловий будинок АДРЕСА_1, відповідачеві - ОСОБА_3., оскільки
він не має іншого житла , також не має достатніх коштів для придбання  житла. При оформленні документів у державного
нотаріуса Державної нотаріальної контори у м. Судаку , за ініціативою ОСОБА_3.,
позивач  поставив свій підпис у
стандартному бланку , враховуючи , що він складає заповіт на житловий будинок ,
який належав йому на праві власності і залишається буди власником будинку. Про
вказане свідчать , те що  після
оформлення документів у державного нотаріуса , він  продовжував , як власник житла , сплачувати
комунальні послуги , отримувати талони
на придбання твердого палива   \
також підтверджується показами свідків : ОСОБА_6., ОСОБА_7., ОСОБА_8.,
ОСОБА_9., які судові підтвердили , що
ОСОБА_2.  їм говорив  про
негативне відношення ОСОБА_3. до нього &cedil;а також про те, що він склав заповіт
на ім”я ОСОБА_3.  на житловий будинок.
судової почеркознавчої експертизи № 2-5507 від 8 січня 2008 року,
підтверджується , що рукописний текст у заяві від 5 червня 1997 року , на ім”я
начальника Судацького БТІ про видачу довідки - характеристики, виконаний не
ОСОБА_2, а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_2. у вказаній заяві від 5
червня 1997 року під текстом виконана не ОСОБА_2. , а іншою особою.
свідчить про те, що ОСОБА_2. , як власник житлового будинку АДРЕСА_1, 5
червня  1997 року не звертався до органів
БРТІ , з  заявою про видачу довідки -
характеристики, для укладення договору - дарування житлового будинку. Тобто з
боку ОСОБА_2. не було волевиявлення на відчуження  житлового будинку , належного йому на праві
чином дослідивши зібрані у справі докази , суд йде до висновку , що вчинений
правочин - договір дарування  від 13
червня 1997 року , житлового будинкуАДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_2. та
ОСОБА_3. - є недійсним, оскільки договір - дарування вчинений під впливом
помилки з боку позивача ОСОБА_2. При оформленні документів у державного
нотаріуса , позивач був впевнений , що підписує заповіт на ім”я ОСОБА_3. на
житловий будинок, тобто помилявся в обставинах , які мають істотне значення для
сторін правочину. Позивач при вчиненні правочину не мав наміру на
відчуження  нерухомого майна . Вчинений
правочин - договір дарування вищезгаданого житлового будинку , не відповідає
волевиявленню позивача , що
підтверджується зібраними
по  справі доказами .
Основним майновим наслідком визнання такого правочину
недійсним є двостороння реституція : його сторони повертаються у становище ,
яке існувало до укладення правочину.
чином сторони по договору дарування , укладеного 13 червня 1997 року , належить
повернути у становище  , яке існувало до
укладення договору - дарування  тобто
визнати право власності  за ОСОБА_2. на
житловий будинок АДРЕСА_1 і повернути вказаний житловий будинок власникові.
вимоги щодо стягнення судових витрат , які пов”язані з розглядом справи ,
підлягають задоволенню  : у сумі - 51
грн. судовий збір та 7 грн. 50 коп., витрати на інформаційно технічне
забезпечення, витрати по оплаті судової почеркознавчої експертизи у сумі - 1219
грн. 92 коп., правову допомогу у сумі - 1000 грн.
.          Керуючись ст.ст.48,56 ЦК України в
редакції 1963 року , ст.ст.10,11, 15,60,209,212-215, 218, 224  -226 ЦПК України суд,
ОСОБА_2- задовольнити.
недійсним вчинений правочин - договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1,
укладений між ОСОБА_2та ОСОБА_3, засвідчений 13 червня 1997 року державним
нотаріусом Судацької держнотконтори у реєстрі за № 1-2676.
власності за ОСОБА_2на  житловий будинок
органи реєстрації та технічної інвентаризації зареєструвати право власності
на  вказаний  житловий
ОСОБА_3повернути ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1, як власнику житла.
ОСОБА_3на користь ОСОБА_2судові витрати, які пов”язані з оплатою держмита у
сумі - 51 грн., та витрати на інформаційне технічне забезпечення у сумі - 7
грн., 50 коп. , витрати по оплаті судової почеркознавчої експертизи у сумі -
1219 грн.92 коп. та правову допомогу у сумі - 1000 грн. , а всього - 2278
Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду АР Крим через
Судацький міський суд, шляхом подачі в десятиденний строк с дня
проголошення  рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної
скарги , або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України, починаючи з  5 квітня
2008 року, дня виготовлення мотивувальної частини рішення.

Заочне
рішення може бути переглянуто судом , що його ухвалив , за письмовою заявою
відповідача &cedil; протягом  десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя