Справа №2-2357/08
Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
Головуючого - судді
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського
районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2  про надання тимчасового дозволу на виїзд
ОСОБА_1, звертаючись з позовом до суду,  просить надати тимчасовій дозвіл на виїзд її
сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, для його участі у Міжнародному зліті молоді ,
який відбудеться за сприянням незалежної помісної церкви євангельських християн
«Альфа та Омега» у Німеччині, мотивуючи тим, що відповідач є її колишнім
чоловіком, шлюб між ними розірвано в 2002 році, після розірвання шлюбу дитина
продовжує проживати разом з нею, для здійснення подорожі, необхідно отримати
візу у консульському відділі посольства Німеччини в Україні, для цього
необхідно отримати дозвіл батьків на тимчасовий виїзд дитини за кордон, однак
отримати такий дозвіл від батька дитини не є можливим, оскільки місце
проживання відповідача не відоме.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги
підтримала в повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві, додатково
пояснила, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу
мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в 2002 році шлюб між нею та
відповідачем розірвано, дитини проживає разом з нею, перебуває на її утриманні,
відповідач рішення суду про стягнення аліментів не виконує, на даний час місце його
перебування не відоме, тому вона вимушена звертатись за його останньою відомою
адресою, відповідач тривалий час до дитини не навідується, життям та здоров'я
дитини  не цікавиться. В липні-серпні
2008 року у Німеччині відбудеться Міжнародний зліт молоді, який  відбудеться за сприянням незалежної помісної
церкви євангельських християн «Альфа та Омега», її сина включено до групи дітей
для виїзду до Німеччини, де буде відбуватись даний захід, однак отримати всі
необхідні виїзні документи для дитини не є можливим, оскільки відсутня
нотаріально посвідчена заява відповідача про надання дозволу на виїзд дитини,
вирішити це питання у позасудовому порядку вона не може, оскільки відповідач
приховує своє місце проживання, втратив всіляке бажання спілкуватись з дитиною.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про
час та місце слухання справи повідомлявся належним чином шляхом направлення
судових повісток за адресою, вказаною у позовній заяві, про поважні причини
неявки суду не повідомив.
На підставі ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України у разі
неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним
причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення
справи.
За ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11 липня  2008 року судом за згодою позивача вирішено
питання про ухвалення у зазначеній справі заочного рішення.
Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1,  дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні
у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з
Судом встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Ржищівською селищною радою
народних депутатів Київської області 16 травня 1994 року (актовий запис №34).
Батьком дитини у свідоцтві про народження дитини
записаний ОСОБА_2,  матір'ю - ОСОБА_1.
18 жовтня 2002 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1
розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу.
Згідно довідки Незалежної помісної церкви євангельських
християн «Альфа та Омега» від 23 червня 2008 року №17-11 повідомляється, що
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, включений в групу дітей, які будуть мати поїздку до
Німеччини на Міжнародний зліт молоді в липні-серпні 2008 року. (а.с.7)
права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення
документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян
на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері регулюється
Законом  України «Про порядок виїзду з
України та в'їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року
№3857-ХІІ.
Згідно ст.3 зазначеного Закону перетинання громадянами
України державного кордону України здійснюється при пред'явленні одного з
документів, вказаних в ст. 2 цього Закону.
Відповідно до ст.4 Закону України „Про
порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України"
оформлення  проїзного документа  дитини провадиться на підставі нотаріально
засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у
разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності
згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може
бути дозволено на підставі рішення суду.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач
від нотаріального посвідчення оформлення проїзних документів відмовляється.
Правил оформлення видачі паспорта громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документу дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, в
редакції затвердженої Постановою КМУ від 24.03.2004р. № 380, оформлення
проїзного документу здійснюється на підставі згоди батьків, а у разі, коли вони
не перебувають в шлюбі між собою за наявності заперечень одного з батьків
документ може бути оформлений на підставі рішення суду.
Як встановлено судом, підтверджується поясненнями
позивача,  після розірвання шлюбу між
сторонами у справі, відповідач
вихованням сина не займався, дитина проживає разом із матір'ю, перебуває
на повному її утримані, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не
надає,  не приймає будь-якої участі у
його фізичному, духовному та моральному розвитку, всі питання щодо виховання
вирішуються ОСОБА_1 самостійно.
У відповідності до ст.9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною
Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року - держави-учасниці поважають право дитини,
яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі
особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків,
коли це суперечить   найкращим  інтересам
Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх
діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними
установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється
якнайкращому забезпеченню інтересів
Оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов
ОСОБА_2 підлягає задоволенню, оскільки виїзд дитини за кордон має тимчасовий
характер, відповідає інтересам та бажанням дитини, за своєю метою має сприяти
загальному розвитку дитини, в той же час відповідач  безпідставно відмовляється від нотаріального
посвідчення оформлення проїзних документів та не бажає надати згоду на виїзд
дитини за кордон, що в розрізі даних правовідносин порушує права та інтереси неповнолітньої
Керуючись ст.ст. 3, 9 Конвенції про права
дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, ст.ст.3, 4
Закону України „Про порядок виїзду з України та виїзду в України громадян
України", Правилами оформлення видачі паспорта громадянина України для виїзду
за кордон і проїзного документу дитини, їх тимчасового затримання та вилучення,
ст.ст. 10, 11, 60, 174, 212, 213, 215 Цивільного процесуального кодексу
України, суд ,-
Надати тимчасовий дозвіл на виїзд за кордон
до Німеччини неповнолітньому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт. Ржищів
Кагарлицького району Київської області, громадянина України.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва протягом 20-ти
днів після подачі заяви про апеляційне оскарження, яку може бути подано
протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

С у д д я