overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Справа № 2-898/2008 року
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

18  липня 2008
року                Канівський
міськрайонний суд Черкаської області в складі :

головуючого судді                    Литвин В.М.

за участю секретаря                  Румини М.В.

позивача                   ОСОБА_1

відповідача
ОСОБА_2

розглянувши у попередньому відкритому судовому засіданні у
м.Канів, Черкаської області  справу за
позовом

ОСОБА_1 до

ОСОБА_2

про стягнення
аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ :

Позивач  ОСОБА_1
звернулася в Канівський міськрайонний суд з позовом до ОСОБА_2 стягнення
аліментів на  утримання дитини, в якій
вказала, що відповідач є батьком неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
який  проживає  разом з позивачем та знаходиться на її
утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання та виховання дитини не
надає. В зв'язку з цим позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх
прав. Просить суд стягнути з
ОСОБА_2 на її  користь аліменти на
утримання дитини, в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку, але не менше
30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судовому засіданні позивач позов підтримала та
пояснила, що син ОСОБА_3 проживає  разом
з нею та перебуває на її повному утриманні, а відповідач, як батько, не надає
матеріальної допомоги на утримання та виховання дитини, хоча відповідно до
чинного законодавства зобов'язаний це робити. Просить суд стягнути з  ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання
неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку, але не
менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю,  проти стягнення аліментів не заперечує.

Суд,
вислухавши думку сторін та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає
до  задоволення. Так, згідно ст.. 180 СК
України батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття, але батько ухиляється
від утримання своєї дитини.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 10, 60, 212-215, 294, 367 ЦПК України, ст.ст.180-183 Сімейного кодексу
України,  суд,

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2  про стягнення
аліментів на утримання дитини задовольнити. Стягнути з ОСОБА_2  , ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця та жителя АДРЕСА_1,
на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жительки АДРЕСА_2, аліменти на утримання сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку, але не
менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з
02.07.2008 року і до досягнення сином повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2  витрати за інфомаційно - технічне
забезпечення розгляду справи в сумі 7,50 гривень. Стягнути з ОСОБА_2  судовий
збір в сумі 214(двісті чотирнадцять) гривень.

Рішення в частині стягнення аліментів допустити до
негайного виконання.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої
інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий
В.М.Литвин
У Х В А Л А

Іменем  України

30
вересня 2008 року
м.Київ

Суддя Верховного Суду України Барсукова В.М., розглянувши
касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Феодосійського міського суду Автономної
Республіки Крим від 17 січня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим у м.Феодосії від 18 червня 2008 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до приватного підприємця ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

Рішенням Феодосійського міського суду Автономної
Республіки Крим від  17 січня 2006 року,
залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у
м.Феодосії від 18 червня 2008 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати
судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального права.

Відповідно до п.5 ч. 3 ст. 328 ЦПК України суддя
відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є
необгрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки
матеріалів справи.

Оскільки судові рішення відповідають вимогам
матеріального права, а викладені в касаційній скарзі доводи були предметом
перевірки під час судового засідання та висновків суду не спростовують, у
відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Феодосійського міського суду Автономної Республіки Крим від
17 січня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки Крим у
м.Феодосії від 18 червня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного
підприємця ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги
матеріалами направити ОСОБА_1

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України
В.М. Барсукова
У х в а л а

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 жовтня 2008 року

м. Київ

Суддя Верховного Суду України Григор`єва Л.І.,
розглянувши матеріали за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 6
травня            2008 року та ухвалу
апеляційного суду Харківської області від 9 червня      2008 року в справі за позовом ОСОБА_1 до
станції Зміїв Харківської дирекції залізничних перевезень Південної залізниці
про  відшкодування майнової та моральної
шкоди,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Зміївського
районного суду Харківської області від             6 травня 2008 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику.

Ухвалою апеляційного суду
Харківської області від 9 червня        2008 року заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу
ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику.

У касаційній скарзі ОСОБА_1  просить скасувати ухвалу Зміївського
районного суду Харківської області від 6 травня 2008 року та ухвалу апеляційного
суду Харківської області від 9 червня 2008 року, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та
порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 2, 5 ч.3 ст. 328
ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо
справа не переглядалась в апеляційному порядку та касаційна скарга є
необгрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки
матеріалів справи.

Оскільки ухвала Зміївського
районного суду Харківської області від 6 травня 2008 року не переглядалось в
апеляційному порядку, а касаційна скарга в частині оскарження ухвали
апеляційного суду  Харківської області
від 9 червня 2008 року є необгрунтованою
і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів
справи у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись   ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а  :

У відкритті касаційного
провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Зміївського районного суду
Харківської області від 6 травня 2008 року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від 9 червня 2008 року в справі за позовом ОСОБА_1 до
станції Зміїв Харківської дирекції залізничних перевезень Південної залізниці
про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали Верховного Суду
України разом із доданими до касаційної скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду
України                                         Л.І.
Григор`єва
Справа № 2-Н-113/2008
МУРОВАНОКУРИЛОВЕЦЬКИЙ  РАЙОННИЙ
СУД
смт. Муровані Курилівці
Суддя Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області
Добровольський В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 до державного  підприємства «Сільськогосподарське
підприємство «Україна» с. Немерче Мурованокуриловецького району про видачу
судового наказу про стягнення заборгованості по заробітній платі, -
09 червня 1981 року заявник був прийнятий
машиністом-трактористом 3-го класу в державне
підприємство «Сільськогосподарське підприємство «Україна» с. Немерче.
02.04.2007 року звільнився з роботи, однак у день звільнення заявнику не було
виплачено належну компенсацію в сумі 2654 грн. 35 коп., що стверджується
довідкою, виданою боржником.
заборгованість добровільно керівництво державного  підприємства «Сільськогосподарське
підприємство «Україна» відмовляється.
вимога стягувача ґрунтується на вимогах ст. 116 КЗпП України.
КЗпП України, п.2 ч.1 ст.96, ст. ст. 95, 97, 103 ЦПК України, -
з державного  підприємства
«Сільськогосподарське підприємство «Україна» с. Немерче Мурованокуриловецького
району Вінницької області розрахунковий рахунок № 260039332 ВАТ В.ОД  Райфайзен Банк «Аваль» МФО 302247 на користь
ОСОБА_1, 1960 року народження, який проживає в с. Немерче
Мурованокуриловецького району (ІДТ
НОМЕР_1), заборговану заробітну плату в розмірі 2654(дві тисячі шістсот
п'ятдесят чотири) грн. 35 коп., а саме: компенсація 2654 (дві тисячі шістсот
п'ятдесят чотири)грн. 35 коп., державне мито в сумі 25 гривень 50 копійок -
місцевий бюджет Мурованокуриловецька селищна рада: код 22090100 рр №
Судовий  наказ після набрання ним законної сили видати
Суддя:
зі статтею 104 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України)
боржник має право в разі заперечення проти вимог стягувача протягом десяти днів
з дня отримання судового наказу подати заяву про його скасування.
до ст.105 ЦПК України у разі надходження заяви від боржника протягом трьох днів
після закінчення строку на її подання та за наявності даних про отримання
боржником копії наказу судовий наказ набирає законної сили і суд видає його
стягувачеві для пред'явлення до виконання.
боржника про скасування судового наказу, що подана в установлений строк,
розглядається судом протягом п'яти днів з дня її надходження без судового
розгляду і виклику сторін, про що постановляється ухвала, якою скасовується
судовий наказ (ст.106 ЦПК України).
Судовий наказ набрав чинності   «____»_______________
Суддя:
Відмітки про виконання судового наказу
надходження судового наказу на виконання
найменування установи, підприємства, організації, в якому знаходився судовий
сума, відрахо-вана за судовим наказом
Дата повернення судового наказу до відділу
державної виконавчої служби чи стягувачеві
Підстава повернення судового наказу
керівника підприємства, установи, організації (з прикладанням печатки)
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 2-201/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

7 серпня
2008 р.
Локачинський районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Вознюк І.І.,

при
секретарі - Марчук Н.Я.,

з участю: позивача прокурора - Артисюка В.В.,

представника позивача -  Копка
О.В.

відповідача ОСОБА_1.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Локачі

справу за позовом прокурора Локачинського району в
інтересах держави в особі Володимир-Волинської ОДПІ до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по
податку з власників транспортних засобів,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі
ставлять питання про стягнення з відповідача даного податку, оскільки
проведеною прокуратурою перевіркою виявлено заборгованість по податку з
власників транспортних засобів у
ОСОБА_1.

В судовому
засіданні прокурор і представник позивача підтримали позовні вимоги і прокурор
пояснив, що  за автомобіль ГАЗ,  який належить відповідачу, не сплачено  1912 грн.50 коп. податку. Те, що він не
працює, значення не має, оскільки податок не нараховується, коли транспортний
засіб знято з реєстрації. Прокурор і представник позивача просять позов
задовольнити.

Відповідач  позов не визнав і пояснив, що він є юридичною
особою,   і вважає, що всі транспортні
засоби належать фермерському господарству,
і не розуміє чому має сплачувати податок.  Автомобіль не використовується, бо він
несправний. На фермерське господарство зареєстровано автомобіль «Джип».

Заслухавши
пояснення, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідач є
власником   автомобіля  ГАЗ і має заборгованість по податку за нього
в сумі  1912 грн. 50 коп. (довідка  № 1149 від 23.06.2008, а.с.4).

Відповідно
ст.ст.1,2 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів» платниками податку є підприємства, установи,
організації, а також громадяни України, які мають зареєстровані в Україні
згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби.

Враховуючи викладене, позов слід задовольнити,
оскільки  позов пред'явлений до фізичної
особи,  відповідач є власником
транспортного засобу - автомобіля і має заборгованість по сплаті податку.

Твердження
відповідача, що він як юридична особа не повинен сплачувати податку на
автомобіль, суд до уваги не приймає, оскільки власником автомобіля згідно
технічного паспорту є відповідач, а не СФГ .

Керуючись
ст.ст.10, 11, 60, 212 ЦПК України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про податок з
власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів», суд,

ВИРІШИВ:

позов задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1 на рахунок
місцевого бюджету  Затурцівської
сільської ради 1912 грн. 50 коп. податку.

Стягнути з ОСОБА_1  в користь держави 51 грн судового збору
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в Локачинському
районному суді в сумі 30 грн.

Рішення набирає
законної сили після закінчення строку подачі заяви про апеляційне оскарження.

Заяву про
апеляційне оскарження може бути подано до апеляційного суду Волинської області
через Локачинський районний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення,
апеляційну скаргу - 20 днів з дня подання заяви.

Суддя  підпис

Оригіналу
відповідає

Суддя Локачинського районного суду
І.І. Вознюк
Справа № 2 - 735/2008р.
УХВАЛА

про
закриття провадження по справі

08 липня 2008
року
смт. Красногвардійське

Красногвардійський
районний суд Автономної Республіки Крим у складі головуючого судді - Макарчук
Л.В.

при
секретарі - Кирлиця В.Ю.

розглянувши справу у судовому
засіданні у смт. Красногвардійське за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати
заборгованості по аліментам на утримання
дітей,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам на
утримання  дитини.  У позові позивач зазначив, що він перебував з
відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилися діти: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1р. народження та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження. ОСОБА_1 у
свідоцтві про народження дитини записаний батьком. У лютому 2000 року з позивача на користь
відповідачки було стягнуто аліменти на утримання дітей. В березні 2003 року у
позивача від другого шлюбу народився син ОСОБА_5. Аліменти до 2007 року сплачув
повністю, але з січня 2007 по січень 2008 р.р. виникла заборгованість у розмірі
2324,57 грн. у зв`язку з низькою заробітною платою. Просив звільнити від сплати
заборгованості по аліментам на утримання
дітей у розмірі 2324,57 грн..

У
судовому засіданні позивач відмовився від позовних вимог, надав заяву, згідно
якої просив провадження по справі закрити, у зв&acute;язку з примиренням сторін.

Згідно
з ч.3 ст. 174 ЦПК України в разі відмови позивача від позову суд постановляє
ухвалу про закриття провадження у справі. Наслідки закриття провадження у
справі позивачеві роз&acute;яснені, підстав для неприйняття
відмови від позову не встановлено, тому у відповідності до п.3 ст. 205 ЦПК
України провадження у справі закривається.

Оскільки
відмова позивачки не порушує нічих прав та законних інтересів, вона може бути
прийнята судом.

Керуючись ст. ст. 174, п.3
ст. 205 ЦПК України,
суд

УХВАЛИВ:

Прийняти відмову  від позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
звільнення від сплати заборгованості по аліментам на утримання  дітей.

Провадження у справі закрити.

Ухвала
може бути оскаржена в апеляційному порядку через Красногвардійський районний
суд шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 10 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до Апеляційного Суду АР Крим, або в порядку ч.4
ст.295 ЦПК України.

Суддя
У х в а л а

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12 червня 2008 року

м. Київ

Суддя Верховного Суду України Григор`єва Л.І.,
розглянувши матеріали за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 4 жовтня 2007
року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 13 лютого 2008 року в справі за
заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення
Святошинського районного суду м. Києва від 17 червня 2002 року в справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
майнової та моральної шкоди, за зустрічним позовом ДКПЖГ у
Ленінградському районі м. Києва до ОСОБА_2 про приведення прибудинкового
балкону у відповідність до проекту, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а

Ухвалою  Святошинського районного суду м. Києва від 4
жовтня 2007 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва
від         13 лютого 2008 року, в
задоволенні заяви відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1ставить
питання про скасування  постановлених в
справі ухвал, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм
матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі
слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК
України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна
скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Обґрунтування
касаційної скарги ОСОБА_1 не містить доводів, які викликають необхідність
перевірки матеріалів справи, наведені нею доводи та зміст оскаржуваних  ухвал також не дають підстави для висновку,
що судами при розгляді справи допущені порушення норм процесуального права чи
неправильно застосовано норми матеріального права, які передбачені ст. ст.
338-341 ЦПК України як підстави для скасування
зазначених ухвал.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 3, ч. 5 ст. 328 ЦПК
України,

у х в а л и л а  :

У відкритті касаційного провадження за касаційною
скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського
районного суду        м. Києва від 4
жовтня 2007 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від      13 лютого 2008 року в справі за
заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення
Святошинського районного суду м. Києва від 17 червня 2002 року в справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
майнової та моральної шкоди, за зустрічним позовом ДКПЖГ у
Ленінградському районі м. Києва до ОСОБА_2 про приведення прибудинкового
балкону у відповідність до проекту, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
відшкодування моральної шкоди    відмовити.

Копію ухвали Верховного Суду
України  разом із доданими до касаційної скарги
матеріалами направити скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду
України                                         Л.І.
Григор`єва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

1 вересня 2008 року колегія суддів Судової палати у
цивільних

справах Верховного
Суду України в складі:

Левченка
Є.Ф.,   Лихути Л.М.,  Перепічая В.С.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Києві
справу за позовом ОСОБА_1до
Відкритого акціонерного товариства “Крименерго” про визнання дій
незаконними, за касаційною скаргою ОСОБА_1на
рішення Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 26 червня 2007
року та ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 28 листопада
2007 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1. звернулася до Верховного Суду
України з касаційною скаргою на рішення Ялтинського міського суду Автономної
Республіки Крим від 26.06.2007 р., залишене без змін ухвалою Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим від 28.11.2007 р., яким у позові відмовлено.

В обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1. посилається на неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм процесуального права, в зв'язку з чим
ставить питання про скасування судових рішень та передачу справи на новий
розгляд до місцевого суду.

Заперечуючи проти касаційної скарги, відповідач указує
на те, що судові рішення, на його думку, є законними і обґрунтованими.

Колегія суддів дійшла висновку, що підстави
для перегляду судових рішень відсутні, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів
справи, що судові рішення ухвалені з додержанням судами норм матеріального та
процесуального права, а також відсутні передбачені ч. 1 ст. 338 ЦПК України
підстави для обов'язкового скасування рішення суду.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновок
судів не спростовують.

Керуючись ст.ст. 332, 336 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у  х  в
а  л  и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 26 червня
2007 року та ухвалу Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 28
листопада 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України :

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

В.С. Перепічай
Справа № 2 - 143-08
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 січня 2008 року Краснолиманський міський суд
Донецької області у складі:

головуючого судді - Хмельова А.Ф.

при секретарі - Бабенко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Красний Лиман
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Територіальної громади виконкому
Краснолиманської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку,
суд -

В с т а н о в и в:

05.12.2007 р. позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів
ОСОБА_2 Територіальної громади виконкому Краснолиманської міської ради в якому
просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,1381 га
розташованої по АДРЕСА_1

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі,
інших не заявив.

В судовому засіданні встановлено, що 06.01.1998 р. виданий державний
акт  на право приватної власності на
землю на імя ОСОБА_3 площею 0, 1381 га по АДРЕСА_1 Смерть ОСОБА_3 послідувала
ІНФОРМАЦІЯ_1. 16.03.1996 р.ОСОБА_3 було складено заповіт в першій Краматорській
державній нотаріальній конторі відповідно до якого все своє майно яке буде
належать їй на день смерті вона заповідала ОСОБА_1., заповіт не відмінений і не
змінений. 28.08.2003 року Краснолиманською державною нотаріальною конторою було
видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім'я ОСОБА_1, яке
складається з житлового будинку з господарсько - побутовими будівлями та
спорудами розташованого по АДРЕСА_1 на земельній ділянці 0,1381 га, право
власності на будівлі зареєстровано в БТІ м. Словянська 15.10.03 р. на імя
позивача.

Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача ОСОБА_2 представника
відповідача Територіальної громади виконкому Краснолиманської міської ради  Рибалко Н.М., які вважають, що позов підлягає
задоволенню, перевіривши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов
обґрунтований і підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку і інших
будівель переходе право власності на земельну ділянку на яких вони розташовані.
Відповідно до ст. 81 ЗК України однією іх підстав придбання права на земельну
ділянку є одержання житлового будинку в спадщину чи його придбання.

В конкретному випадку позивач одержав будинок і інші споруди як спадщину, а
тому він має право на земельну ділянку по АДРЕСА_1 на якому вони розташовані.

В судовому засіданні не встановлено підстав для відмови в заявленому
позові.

Керуючись ст. ст.1225,328 ЦК України, ст..ст.81, 125 ЗК України, ст. ст. 10,11,209,212,214-215,218 ЦПК України, суд -

В и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1  задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1  право власності
на земельну ділянку площею 0, 1381 га за адресою: АДРЕСА_1

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду
Донецької області протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження, яку може бути подано протягом 10 днів з дня проголошення рішення
через Краснолиманський міський суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Головуючий -