Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАІНИ

18 лютого 2008 року Самарський районний суд
м.Дніпропетровська  в складі :

Головуючого судді:                             Федоровської О.П.

При секретарі:                                      Сороці
Л.Д.

За участю представників:                   ОСОБА_1., ОСОБА_2.,
ОСОБА_3.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ТОВ «Відродження»
третя особа : Фонд соціального страхування
від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України відділення виконавчої
дирекції  фонду  у м. Дніпропетровську  про стягнення моральної шкоди ,

У С Т А Н О
В И В :

14.07.2005 року  до суду з
вказаною позовною заявою звернулась ОСОБА_4 .Свої вимоги вона обґрунтувала
наступним.

Вона  послалась на те, що працювала  в ТОВ « Відродження « кухаркою.13 вересня
2003 року внаслідок  нещасного випадку на
виробництві, падіння  залізних воріт ПТО,
які не були встановлені з ГОСТ і від часу введення в експлуатацію перебували в
аварійному стані внаслідок обриву кріплення лівої стулки воріт, Вона отримала
травму, яка привела її до інвалідності.

Їй
довелося довгий час лікуватися на що витрачала кошти, нанесено їй фізичні
страждання   та душевні переживання. Вона
переживала, що не зможе працювати та допомагати своїй  престарілій матері, Вона переживала , що  від неї відмовляться друзі та знайомі..

Після
довгого лікування  в лікарні вона ще
довго знаходилась дома під наглядом лікарів, грошей на лікування вона не мала
тому її мати звернулась до керівника підприємства, де вона працювала за матеріальною
допомогою, але їй було відмовлено.

Вона
також звернулась з  заявою до фонду
соціального страхування  про
відшкодуванні їй моральної шкоди, але їй було відмовлено та рекомендовано
звернутися до суду.

Вона
просить суд зобов′язати відповідачів відшкодувати їй моральну шкоду в
сумі 100000 гривен.

14.11.2007 року позивачка змінила свої позовні вимоги та просила
рахувати по справі відповідачам ТОВ «Відродження» з яким у неї були трудові
відносини

09.01.2008
року позивачка  звернулась до
суду  з заявою про зміни та доповнення  до позовної заяви про відшкодування  моральної шкоди. В позовній заяві вона
вказала , що  на своє лікування  вона займала та займає кошти у своїх рідних.
Звернувшись з письмовою заявою до ТОВ «Відродження» про виплату їй
моральної  шкоди в сумі 3310 грн. на  той час, так як відповідач був
зобов'язаний  відшкодувати її згідно
ст..12 Закону України 2Про охорону праці але відповідач не тільки не розглянув
заяву, але і не надав їй відповіді.

Це
додало їй додаткові переживання так як з нею відповідач не рахується і ігнорує
її звернення грубо порушуючи ст.8 Закону
України «Про звернення громадян» Своїми діями відповідач змусив її
звернутися до суду за відшкодуванням моральної шкоди. Вона просить стягнути з
відповідача на її користь 103000 грн.

В
судовому засіданні позивачка та її представник підтримали свої вимоги просили
їх задовольнити в повному обсязі. Вони вказали що сума відшкодування моральної
шкоди  складається з витрат на
санаторно-курортне лікування в сумі 7500 грн., на посилене харчування в сумі
9000 грн.,  на придбання ліків і оплату
медичних препаратів в сумі 83600 грн.

Цей розрахунок  складений на
підставі Закону України «Про державний бюджет України  на 2008 рік», де розмір мінімальної
заробітної плати встановлено 515 грн. Згідно ст. 34 ч. 3  Закону України про загальнообов'язкове
державне страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного захворювання які спричинили втрату
працездатності сума страхових виплат не може перевищувати 200 розмірів
мінімальної заробітної плати встановленої на день виплати.

Представник відповідача вимоги позивачки не визнав , просив в їх
задоволенні відмовити, посилаючись на те, що
позивачка була травмована у 2003 році , після чого їй

була встановлена  3
група інвалідності та втрата працездатності 40 %. Потім проводилися
наступні  огляди МСЕК , які
підтверджували кожного наступного року  3
групу інвалідності та втрату працездатності
в розмірі 30%.Станом на 2007 рік також є таке підтвердження. Положення
ст.ст. 21, 28, 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне  соціальне страхування від нещасного випадку
на виробництві та професійного захворювання , які спричинили втрату
працездатності» в редакції, що діяла  до
прийняття Закону України  «Про державний
бюджет України  на 2006 рік»,  передбачали обов'язок Фонду провести  потерпілому страхову виплату за моральну
шкоду за наявності факту заподіяння йому такої шкоди. Посилання позивача
на  Закон України «Про охорону
праці»  та на Цивільний Кодекс України не
є вірними, оскільки є спеціальний закон, який регулює дані правовідносини. Позовні
вимоги позивача про відшкодування їй
моральної шкоди в сумі 100000 грн. до ТОВ  «Відродження» є безпідставними. Моральна
шкода повинна бути відшкодована  позивачу
Фондом загальнообов'язкового державного соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві..

Представник третьої особи  Фонду
соціального страхування  від
нещасних  випадків  на виробництві та професійних захворювань
України  в відділення  виконавчої дирекції фонду у м.
Дніпропетровську підтримала вимоги позивача, просила їх задовольнити , суду
пояснила, що  відділення  виконавчої дирекції фонду в м.
Дніпропетровську не несе відповідальності за спричинену моральну шкоду
позивачці, Згідно діючого законодавства таку відповідальність повинно нести
підприємство, де стався нещасний випадок. Фонд
виплачує позивачці страхові виплати кожного місяця та з цього приводу у
позивачки претензій до фонду не має. Позивачка пред'явила позов відповідачу ТОВ
«Відродження», яке повинно нести відповідальність.

Вислухавши сторони, представників, третю особу , суд приходе висновку,
що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються  спеціальним
Законом України  «Про
загальнообов'язкове  державне соціальне
страхування від нещасного  випадку на
виробництві та профзахворювання, які спричинили втрату працездатності»,
Цивільним кодексом України.

.Судом встановлено, що позивачка отримала  ушкодження на виробництві, під час  виконання своїх трудових обов'язків в ТОВ «Відродження»,
що підтверджується  актом № 4  про нещасний випадок на виробництві а.с. 10
та  актом розслідування  нещасного випадку, що стався  13.09.2003 року о 16 год.40 хв. В ТОВ
«Відродження» Міністерства  аграрної
політики  України. А.с. 13, 18.

Відносно  потерпілої ОСОБА_4 була
проведена   експертиза  з метою
визначення  факту спричинення їй
моральної шкоди.

Дана експертиза була проведена Комунальною установою «Обласний центр
медико - соціальної експертизи». Згідно висновку  медико-соціальної експертизи від 28 вересня
2006 року  факт моральної шкоди
установлено. А.с.77

Із
довідок, наданих суду позивачкою Кучеренко -Літвіновою у неї встановлена  3 група інвалідності з втратою працездатності
30 % а.с.113, 26

Законом
України «Про державний бюджет» за № 3235 від 20.12.2005 року дію п. «е» п. 1 ч.
1 ст.21, дію ч.3 ст. 28, дію ч.3 ст.34 Закону
України «Про загальнообов′язкове державне соціальне страхування
від нещасних  випадків на виробництві та
профзахворювання, які спричинили  втрату
працездатності» зупинено. На підставі Закону України «Про державний бюджет на
2008 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів України  відшкодування Фондом соцстрахування від
нещасних випадків моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від
часу настання страхового випадку припиняється з 01.01.2008 року, тобто моральну
шкоду необхідно стягувати з  підприємств,
де сталася  пригода.

Стаття
23  Цивільного кодексу України   надає право особі  на відшкодування моральної шкоди . Моральна
шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у
зв'язку з каліцтвом  або іншим
ушкодженням здоров»я

Моральна шкода , завдана фізичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується  особою, яка її завдала за наявності її вини.

Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може
бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Ст.ст.1167, 1168 ЦК України.

Таким чином, в судовому
засіданні  встановлена вина ТОВ
«Відродження» відносно позивачки, яка внаслідок
нещасного випадку на підприємстві отримала каліцтво та інвалідність,
вимоги ії  ґрунтуються на законі  та підлягають задоволенню частково.

Оскільки в суму стягнення з
відповідача позивачка врахувала  витрати
на  лікування , витрати на  посилене харчування , витрати на
санаторно-курортне лікування , але не надала підтверджень сум витрат , а
включила   їх  до загальної суми  стягнення з відповідача, то суд  приходе висновку , що ці вимоги в даному
судовому засіданні  не найшли свого
підтвердження та не обґрунтовані позивачкою ,тому  в стягненні з відповідача 7500 грн. на
санаторно-курортне лікування, 9000 грн. на посилене харчування, 83600грн. на
придбання ліків та оплату медпрепаратів задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 23, 1167, 1168, Законом України «Про загальнообов′язкове
державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та
профзахворювання, які спричинили втрату працездатності», ст. 10,11,27,31, 56-60
ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково. Стягнути з ТОВ «Відродження» на
користь  ОСОБА_4моральну шкоду в сумі
10000 грн. В  задоволенні решті частини
вимог ОСОБА_4- відмовити.

Стягнути з ТОВ «Відродження»  на
користь держави судовий збір в сумі 8.50 грн., витрати на інформаційно-технічне
забезпечення в сумі 1.50 грн., разом 10грн.

Заява про апеляційне оскарження
рішення суду першої інстанції може бути подана до суду на протязі 10 днів з дня
його  проголошення.

Апеляційна  скарга на рішення
суду  подається до суду на протязі  20 днів
після подачі заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий  суддя                 О.П.Федоровська