У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

13 серпня 2008 року                                                              м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України в складі:

головуючого

Гнатенка А.В.,

суддів:

Григор'євої Л.І.,

Данчука В.Г.,

Гуменюка В.І.,

Косенка В.Й.,-

розглянувши  в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Державного
підприємства міжнародного дитячого центру “Артек”, генерального директору
Центру ОСОБА_2 про визнання незаконними наказів, поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення заробітної плати та
відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 19 грудня 2007 року,

в с т а н о в
и л а:

У липні 2007 року ОСОБА_1звернувся
в суд із зазначеним позовом, який в ході розгляду справи уточняв і змінював,
посилаючись на те, що працював у відповідача на посаді заступника генерального
директора зі загальних питань - керівником апарату державного підприємства
Міжнародного дитячого центру “Артек”. Відповідач в порушення вимог трудового
законодавства незаконно звільнив його з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України,
завдавши йому моральних страждань, розмір яких визначає в сумі 50 тис. грн.

Рішенням Центрального районного суду м. Сімферополя від 2
жовтня 2007 року позов задоволено частково. Поновлено строк для подачі позовної
заяви до суду ОСОБА_1 Визнано незаконними та відмінено накази державного
підприємства міжнародного дитячого центру (далі
- ДП МДЦ) “Артек” від 2 листопада 2006 року № 671-к про звільнення
позивача за п. 1 ст. 40 КЗпП України та наказ від 25 квітня 2007 року № 188.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника генерального директора зі загальних
питань - керівником апарату ДП МДЦ “Артек” з 2 листопада 2006 року. Стягнуто з
ДП МДЦ “Артек” на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу
у розмірі 23 784 грн. 65 коп., заробітну плату за 1 листопада 2006 року в сумі
123 грн. 88 коп. та судові витрати в розмірі 300 грн. Стягнуто з ДП МДЦ “Артек”
та Новожилова Б.В. на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди по 2 тис.
грн. з кожного. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Автономної Республіки Крим
від      19 грудня 2007 року рішення суду
першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні
позову, у зв'язку з пропуском строку на звернення до суду.

У касаційній скарзі ОСОБА_1просить
скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої
інстанції, посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді
Верховного Суду України, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в
скарзі доводи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

При розгляді справи судом першої
інстанції, з яким погодився апеляційний суд, встановлено порушення відповідачем
норм трудового законодавства при звільненні з роботи позивача.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про безпідставність
поновлення ОСОБА_1 строку звернення до суду з позовом про поновлення на роботі.

Однак, з таким висновком погодитися
не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП
України працівник може звернутися до суду з заявою у справах про звільнення - в
місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі
трудової книжки.

Згідно ст. 234 КЗпП України у разі
пропуску з поважних причин строків, установлених ст. 233 цього Кодексу суд може
поновити ці строки.

Судами встановлено, що ОСОБА_1з 26
серпня до 1 листопада 2006 року; з 2 листопада до 16 грудня 2006 року; з 25
січня до 15 березня 2007 року перебував на стаціонарному та амбулаторному
лікуванні. Висновком МСЕК від 15 березня 2007 року йому встановлена друга група
інвалідності. Накази про звільнення позивача на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП
України  неодноразово скасовувалися
відповідачем. Наказ № 671-к від                   2 листопада 2006 року був
скасований наказом № 714-к від 23 листопада 2006 року та в подальшому
видавалися накази про звільнення позивача від
6 грудня 2006 року, 9 січня, 14 лютого 2007 року. Наказом № 188 від            25 квітня 2007 року скасовані усі
попередні накази, залишено в силі наказ про звільнення ОСОБА_1 від 2 листопада
2006 року. Про існування наказу від 25 квітня 2007 року позивачу стало відомо
під час розгляду даної справи судом. Наказ про звільнення чи трудова книжка
позивачу не вручалися.

За таких обставин висновки
апеляційного суду про пропуск строку на звернення до суду позивачем без
поважних причин є необгрунтованними.

Оскільки  апеляційним судом скасовано судове рішення,
ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції, відповідно до правил ст.
339 ЦПК України, скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в
силі судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339
ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення
апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 19 грудня 2007 року
скасувати, залишити в силі рішення Центрального районного
суду м. Сімферополя від 2 жовтня 2007 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.В. Гнатенко

Судді:

Л.І. Григор'єва

В.І. Гуменюк

В.Г. Данчук

В.Й. Косенко