У Х В А Л А

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

29 жовтня 2008 року                                                                       м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Григор'євої Л.І.,

суддів:

Балюка М.І.,                    Гуменюка В.І.,                            Барсукової
В.М.,             Данчука В.Г.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської обласної державної адміністрації, виконавчого
комітету Мукачівської міської ради, житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства
(далі - ЖРЕП)     № 2 м. Мукачева, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Мукачівська
міська рада Закарпатської області, про визнання незаконним рішення виконкому
та виселення,

в с т а н о в и л а:

У липні 1996 року ОСОБА_1 звернулася із позовом до  Закарпатської обласної державної
адміністрації, виконавчого комітету Мукачівської міської ради, ЖРЕП № 2 м.
Мукачева, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Мукачівська міська рада Закарпатської
області, про визнання незаконним рішення виконкому та виселення. Свої вимоги
обґрунтовувала тим, що 13 серпня 1933 року її дід, ОСОБА_4, на підставі
договору купівлі-продажу, придбав та перебудував будинок АДРЕСА_1. Цей будинок
був зареєстрований за ОСОБА_4 на праві приватної власності. 22 грудня 1948 року
ОСОБА_4 по часткам подарував будинок
АДРЕСА_1 членам своєї сім'ї, в тому числі 17/100 частин - позивачці
ОСОБА_1 14 червня 1950 року ОСОБА_4 по часткам подарував членам своєї сім'ї будинок
АДРЕСА_2

У 1953 році ОСОБА_4 було визнано куркулем та таким, що одержував нетрудові
доходи.

Рішенням народного суду 1-ої
дільниці м. Мукачева від 23 вересня 1953 року за позовом прокурора
Закарпатської області визнано недійсними договори дарування від 22 грудня 1948
року та від 14 червня 1950 року, на
підставі яких ОСОБА_4 подарував будинок АДРЕСА_1 та будинок АДРЕСА_2

Рішенням виконкому Закарпатської обласної ради № 091 с від 25 грудня 1953
року на підставі постанови Ради Міністрів України від 13 грудня 1951 року “Про
недоліки в роботі по боротьбі з використанням приватними власниками
домобудівель з метою одержання великих нетрудових прибутків” постановлено
скасувати реєстрацію права власності на будинок АДРЕСА_1 та будинок АДРЕСА_2за
громадянином ОСОБА_4   11 січня 1954 року
ці будинки взяті на баланс Мукачівського міськжилуправління на підставі рішення
виконкому Закарпатської обласної ради № 091 с від 25 грудня 1953 року та наказу
Мукачівського міськкомунгоспу від 3 січня 1954 року.

У 1954 році квартира АДРЕСА_1 надана сім'ї ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі ордеру.

Рішенням Мукачівської міської ради № 358 від 27 жовтня 1956 року
господарство ОСОБА_4 виключено із числа куркульських. 27 липня 1985 року ЖРЕП №
2, підпорядковане Мукачівському міськвиконкому, уклало договір найму квартири
АДРЕСА_1 у  м. Мукачево із ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, які в даний час там і проживають. Постановою Кабінету Міністрів
України від 22 серпня 1991 року № 163 визнано такою, що втратила чинність
Постанова Ради Міністрів України від   13
грудня 1951 року “Про недоліки в роботі по боротьбі з використанням приватними
власниками домобудівель з метою одержання великих нетрудових прибутків” у
зв'язку з прийняттям Закону УРСР “Про власність”.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 15 травня 1994 року за ОСОБА_1 визнано право власності на 51/300
частин будинку. Проте такого рішення у матеріалах справи немає, а є посилання на це рішення в реєстраційному
посвідченні БТІ за 1994 рік та договорі конкретного користування будинком
від   1 серпня 1994 року.

14 червня 1994 року Мукачівським БТІ
видано ОСОБА_1 реєстраційне посвідчення, що їй на праві власності належить 17/100
частин будинку АДРЕСА_1 на
підставі договору
дарування від 22 грудня 1948 року та рішення Мукачівського міськрайонного суду від
16 травня 1994 року.

1 серпня 1998 року між ОСОБА_1 та іншими співвласниками будинку АДРЕСА_1
укладено договір конкретного користування, посвідчений державним нотаріусом
Мукачівської державної нотаріальної контори, за умовами якого позивачці ОСОБА_1 виділено у конкретне користування, відповідно до
її частки у праві власності, належної на підставі договору дарування від 22 грудня 1948 року та
рішення Мукачівського
суду від 16 травня 1994 року, квартиру АДРЕСА_1 та майстерню, позначену на плані цифрами 8-2.

Ухвалою Мукачівського міського суду
від 15 травня 1995 року задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами
рішення народного суду 1-ї
дільниці м. Мукачево від 23 вересня 1953 року про визнання недійсним договорів
дарування від 2 грудня 1948 року та від 14 червня 1950 року ОСОБА_4 будинків
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.
Ухвалою цього ж суду від 5 вересня 1995 року позов прокурора Закарпатської області
до ОСОБА_4 та
інших про визнання недійсними договорів дарування будинків від 2 грудня 1948 року та від 14
червня 1950 року залишено без розгляду.

25 січня 2000 року Закарпатська обласна державна
адміністрація скасувала рішення
виконкому Закарпатської обласної ради від 25 грудня 1953 року, яким було
вирішено скасувати реєстрацію права власності на будинки АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 за громадянином ОСОБА_4 Будинки АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 зараховані
на баланс комунального підприємства м. Мукачево.

28 лютого 2002 року рішенням виконкому Мукачівської міської ради було знято
з балансу квартиру АДРЕСА_1 та розірвано з ОСОБА_2 договір найму цієї квартири.

Рішенням Мукачівського місцевого
суду від 22 січня 2003 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Закарпатської
обласної державної адміністрації та виконкому Закарпатської обласної ради про
визнання розпоряджень облдержадміністрації та рішення виконкому недійсними, у
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням апеляційного
суду від 28 квітня 2004 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалене нове рішення, яким визнані
такими, що не відповідають чинному
законодавству розпорядження Закарпатської обласної державної адміністрації від
25 січня 2000 року з тих підстав, що Законом України “Про місцеве
самоврядування в Україні” не передбачено право голів облдержадміністрацій скасовувати рішення виконавчого комітету
Закарпатської обласної ради. Також
зобов'язано Мукачівський міськвиконком поновити договір найму квартири з ОСОБА_2 на тій підставі, що його
розірвання передбачено лише в судовому
порядку.

Ухвалою Мукачівського міського суду Закарпатської області від 17 вересня
2003 року рішення народного суду 1-ої
дільниці м. Мукачева від 23 вересня 1953 року про визнання недійсними
договорів дарування від 22 грудня 1948 року та від   14 червня 1950 року, на  підставі яких ОСОБА_4 подарував будинок
АДРЕСА_1 та будинок АДРЕСА_2скасовано.

Рішенням Мукачівського міського суду Закарпатської області від 1 жовтня
2003 року відмовлено у задоволені позову прокурора Закарпатської області до
ОСОБА_4, ОСОБА_1 та інших про визнання недійсним договору дарування від 22
грудня 1948 року будинку АДРЕСА_1

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила задовольнити її позовні вимоги та
усунути перешкоди у здійсненні права власності щодо належного їй майна,
скасувавши та визнавши незаконним рішення виконкому Закарпатської обласної Ради
від 25 грудня 1953 року “Про зарахування на баланс комунального господарства
домоволодінь АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1”; розірвати договір найму квартири АДРЕСА_1,
укладений 27 липня 1985 року між ЖРЕП № 2 та ОСОБА_2; зобов'язати виконком
Мукачівської міської Ради зняти з комунального балансу м. Мукачево спірну квартиру
та здійснити її фактичну передачу їй в натурі; виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3 із
спірної квартири.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Останнім рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області
від 12 жовтня 2004 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконним та
скасовано рішення виконкому Закарпатської обласної ради депутатів трудящих  № 091 с від 25 грудня 1953 року “Про
зарахування на баланс комунального господарства будинковолодінь АДРЕСА_2 та
будинку АДРЕСА_1”.  Розірвано договір
найму квартири № 2 у будинку   АДРЕСА_1
від 27 липня 1985 року, укладений між ЖРЕП № 2 та ОСОБА_2 ОСОБА_2 та ОСОБА_3
виселено із наданням іншого жилого приміщення. Зобов'язано Виконавчий комітет
Мукачівської міської ради Закарпатської області надати ОСОБА_2, ОСОБА_3 інше
житло, зняти з комунального балансу м. Мукачева квартиру АДРЕСА_1 і передати її
ОСОБА_1

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 29 січня 2007 року рішення
Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від   12 жовтня 2004 року в частині зобов'язання
виконавчого комітету  Мукачівської
міської ради Закарпатської області надати ОСОБА_2, ОСОБА_3 інше житло змінено.
Зобов'язано Виконавчий комітет Мукачівської міської ради Закарпатської області
надати ОСОБА_2, ОСОБА_3 інше житло не гірше за розміром, благоустроєм та місцем
розташування  ніж квартира АДРЕСА_1. В
іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3 просять скасувати ухвалені у справі
судові рішення та ухвалити рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1,
посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та
порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції, з яким погодився
і суд апеляційної інстанції, обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_1 є
власницею квартири АДРЕСА_1. Це її право ніким не оспорюється. Як власник
квартири позивачка ОСОБА_1 має право вимагати усунення будь-яких перешкод, які
обмежують чи ускладнюють її право володіння та розпорядження майном, в тому
числі і виселення відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, оскільки останні отримали
квартиру та уклали договір найму по мимо волі власника.

Захищаючи права позивачки і власниці жилих приміщень, суд не може
ущімлювати права і інтереси інших осіб, які вселені у спірне житло у
відповідності до вимог житлового законодавства.

Тому апеляційний суд обґрунтовано констатував про те, що житлові права
відповідачів мають бути гарантовані житлом не гіршим ніж вони займали.

До касаційної скарги долучено витяг з Рішення Виконавчого комітету
Мукачівської міської ради Закарпатської області від 23 серпня 2007 року № 192
про надання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_3, яка складається з трьох
кімнат, житловою площею 40,1 кв. м., загальною площею 64,4 кв. м., з вигодами
на склад сім'ї 2 чол. Квартира розташована на першому поверсі п'ятиповерхового
житлового будинку.

У відповідності до частини 1 статті 335
ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в рішенні або вирішені ним, вирішувати питання
про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Згідно статті
337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає,
що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом апеляційної інстанцій
досліджено обставини справи повно, зібраним доказам дана оцінка.

Доводи скарги висновків суду не спростовують.

Рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для
його зміни або скасування не встановлено.

Керуючись статтями 336, 337, 345 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну
скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської
області від          12 жовтня 2004 року та рішення апеляційного суду Закарпатської
області від           29 січня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Л.І. Григор'єва

Судді:                                                                       М.І. Балюк

В.М. Барсукова

В.І. Гуменюк

В.Г. Данчук