У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

29 жовтня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України в складі:

головуючого     Яреми А.Г.,

суддів:               Левченка Є.Ф., Лихути Л.М.,

Охрімчук Л.І.,   Сеніна Ю.Л.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до Державного казначейства України про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У
листопаді 2007 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що постановою Березівського районного суду від 20 квітня
2005 року її було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено
адміністративне стягнення у вигляді штрафу в 102 грн., згодом така постанова
була скасована Головою Верховного Суду України і при новому розгляді справи
провадження в ній було закрито у зв'язку з відсутністю в її діях складу та
події адміністративного правопорушення; незаконним притягненням до
адміністративної відповідальності їй заподіяна матеріальна та моральна
шкода.

Позивачка просила
стягнути на її користь із коштів державного бюджету 100 грн. на відшкодування
матеріальної шкоди та 100000 грн. -
моральної шкоди.

Ухвалою судді
Березівського районного суду від 22 листопада 2007 року, залишеною без змін
ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 27 лютого 2008 року, позовну
заяву ОСОБА_1повернуто.

У касаційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати постановлені ухвали та передати справу на розгляд до суду
першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Повертаючи позовну заяву, суд
першої інстанції керувався положеннями пункту                 4 частини третьої статті 121
ЦПК України та виходив із того, що ОСОБА_1 повинна подавати позов з підстав,
передбачених статтею 1166 ЦК України, а тому вона неправильно визначила
відповідача, так як шкоду їй заподіяно незаконною постановою Березівського
районного суду, а з урахуванням зазначених обставин та положень частини 1
статті 108 ЦПК України справа не підсудна Березівському районному суду,
підсудність такої справи має визначати Апеляційний суд Одеської області.

Проте з таким висновком суду
погодиться не можна.

Згідно частини першої статті 3
ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої
статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Частиною четвертою статті 110 ЦПК
України передбачено, що позови, пов'язані з відшкодуванням шкоди, завданої
особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, досудового
слідства, прокуратури або суду, можуть пред'являтися також за місцем проживання
позивача.

Згідно пункту 2 частини першої
статті 1, пункту 4 частини першої статті 2 Закону України “Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду”
підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного застосування
адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна,
незаконного накладення штрафу. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку,
передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття справи про адміністративне
правопорушення.

Підставою позовних вимог у заяві
ОСОБА_1 визначила положення, зокрема, Закону України “Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду”, й
посилалася на те, що шкода їй завдана незаконною постановою суду в справі про
адміністративне правопорушення та повинна бути відшкодована за рахунок коштів
державного бюджету.

Суд у порушення вимог статей 3,
11, 110, 121 ЦПК України на зазначене уваги не звернув, на стадії вирішення
питання про відкриття провадження в справі, не
розглядаючи її по суті в межах заявлених вимог,
безпідставно дав оцінку обґрунтованості позову, крім
того, фактично змінив підстави та предмет
позовних вимог, викладені в позовній заяві            ОСОБА_1, із власної ініціативи
визначив відповідачем Березівський районний суд й за результатом таких
своїх дій повернув позовну заяву в зв'язку з непідсудністю справи цьому суду.

Апеляційний суд на зазначене
уваги не звернув і залишив ухвалу суду першої інстанції без змін.

За таких обставин постановлені ухвали підлягають
скасуванню з підстав, передбачених пунктом 2 статті 342 ЦПК України, з
передачею питання про відкриття провадження в справі до суду першої інстанції.

Керуючись статтею 336 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного
Суду України

у х в а
л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Ухвалу Березівського районного
суду від 22 листопада 2007 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області
від 27 лютого 2008 року скасувати, питання про відкриття провадження в справі
за позовом ОСОБА_1 до Державного казначейства України про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди передати до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Г. Ярема

Судді:
Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І.
Охрімчук

Ю.Л. Сенін