справа № 2 «ц»-87708р.
РІШЕННЯ

іменем України

29 липня 2008
р.
Барський районний суд

Вінницької області

в складі :
головуючого  Хитрука В.М.

при секретарі  Чепельській Ю.В.

розглянувши в м. Бар Вінницької області у відкритому судовому  засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1  до Приватного малого виробничого
підприємства „Лєза” про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання
права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Приватного малого виробничого
підприємства  „Лєза” про визнання дійсним
укладеного між Приватним малим виробничим підприємством  „Лєза” та
ОСОБА_1 договору купівлі-продажу незавершеного будівництва від
29.04.2008 року та  визнання права
власності за ОСОБА_1 на незавершене будівництво 44 квартирного житлового
будинку, розташованого на земельній ділянці площею 0,35 га, виділеною рішенням
виконкому Барської районної ради народних депутатів №214 від 30.08.1989 року,
на якій забиті палі для подальшого будівництва, що знаходиться за адресою:
Вінницька область, місто Бар, вулиця Чернишевського б/н.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 29 квітня 2008 року між
Приватним малим виробничим підприємством
„Лєза” (продавець) (далі по тексту Відповідач) в особі директора ОСОБА_2
та Позивачем (покупець) був укладений договір купівлі - продажу, предметом
якого є продаж незавершеного будівництвом 44 квартирного житлового будинку,
розташованого на земельній ділянці площею 0,35 га, виділеною рішенням виконкому
Барської районної ради народних депутатів №214 від 30.08.1989 року, на якій
забиті палі для подальшого будівництва, що знаходиться за адресою: Вінницька
область, місто Бар, вулиця Чернишевського б/н. Згідно п.1 договору продавець
прийняв на себе зобов'язання передати належне йому майно у власність покупця, а
покупець прийняв на себе зобов'язання прийняти
майно і сплатити за нього грошові кошти на умовах договору.

30.04.2008 року між сторонами був підписаний акт прийому-передачі,
відповідно до якого продавець передав покупцеві незавершене будівництво 44
квартирного житлового будинку, розташованого на земельній ділянці площею 0,35
га, виділеною рішенням виконкому Барської районної ради народних депутатів №214
від 30.08.1989 року, на якій забиті палі для подальшого будівництва, що
знаходиться за адресою: Вінницька область, місто Бар, вулиця Чернишевського
б/н.

Платіжним дорученням № 1167 від 25.05.2008 року Позивачем було сплачено на
розрахунковий рахунок Відповідача договірну вартість предмета договору в сумі
95500,00 (дев'яносто п'ять тисяч п'ятсот) гривень 00 копійок.

Умовами договору купівлі-продажу від 29.04.2008 року було встановлено, що
даний договір підлягає нотаріальному посвідченню протягом одного місяця з дня
приймання-передачі предмету купівлі-продажу, при цьому витрати по нотаріальному
посвідченню договору несе продавець, що кореспондується із положеннями ст.657
ЦК України.

27.05.2008 року Позивач  звернувся до Відповідача  із заявою, що містить вимогу про нотаріальне
посвідчення договору купівлі-продажу незавершеного будівництва від 29.04.2008
року. 02.06.2008 року за підписом директора
Відповідача ОСОБА_2, заявник був повідомлений про скрутний фінансовий стан
відповідача, у зв'язку з чим відсутня можливість виконати умови договору купівлі-продажу
щодо його нотаріального посвідчення.

05.06.2008 року Позивач повторно звернувся із заявою до відповідача про
вимогу нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу незавершеного
будівництва від 29.04.2008 року, яка залишена без відповіді.

В судовому засіданні позивач вимоги за позовом підтримав, просив їх
задовольнити в повному обсязі.

Відповідач позов визнав, в заяві від 29.07.2008 року
адресованій Барському районному  суду
зазначив, що сторонами Договору купівлі-продажу незакінченого будівництво
від 29.04.2008 року   погоджено  усі істотні умови Договору  та повністю
виконано умови Договору, а також
те, що дії його не порушують  чиї-небудь
права, свободи або інтереси.

Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши обставини справи,
оцінивши докази, які мають значення для справи, суд дійшов висновків, що дії відповідача щодо
визнання цивільного  позову
не суперечать закону, не порушують чиї-небуть
права, свободи чи інтереси, а тому приймається судом з прийняттям
рішення про задоволення цивільного
позову в повному обсязі, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону
про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони
домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими
доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін
ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір
дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

За змістом частини 2 статті 220 ЦК України для її застосування судам слід
встановити наявність домовленості сторін щодо усіх істотних умов договору, яка
підтверджується письмовими доказами, а також повне або часткове виконання договору
обома або однією із сторін та факт ухилення від його нотаріального посвідчення
іншою стороною. Лише за наявності таких обставин суд може визнати такий договір
дійсним і у цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не
вимагається.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Укладений між сторонами договір містить всі істотні умови: предмет
договору, ціна продажу, умови оплати, перехід права власності, відповідальність
сторін, тощо.

На момент укладення договору відчужуване незавершене будівництво  належало Відповідачу на підставі Біржового
контракту № 06/188, зареєстрованого
Першою українською міжрегіональною товарною біржею 31 липня 2006 року.

Сторонами був підписаний акт приймання-передачі, Позивач в повному обсязі
сплатив кошти за договором, тобто договір був виконаний повністю.

27.05.2008 року Позивач  звернувся до Відповідача  із заявою, що містить вимогу про нотаріальне
посвідчення договору купівлі-продажу незавершеного будівництва від 29.04.2008
року. На заяві міститься розписка про отримання її Відповідачем  і дата -30.05.2008 року. 02.06.2008 року за підписом директора Відповідача
ОСОБА_2, заявник був повідомлений про скрутний фінансовий стан відповідача, у
зв'язку з чим відсутня можливість виконати умови договору купівлі-продажу щодо
його нотаріального посвідчення.

Факт звернення покупця до продавця з вимогою про нотаріальне посвідчення
договору і відмову продавця від такого нотаріального посвідчення у зв'язку з
відсутністю грошових коштів так саме, як факт відмови продавця від виконання
умов договору в частині його нотаріального посвідчення є доведений. Отже
відповідач у справі знав про наявність у нього обов'язку, передбаченого п.12
договору щодо нотаріального посвідчення цього договору і про вимогу покупця про
здійснення такого нотаріального посвідчення, але своїми діями ухилявся від
такого посвідчення і не вчинив будь-яких заходів, спрямованих на нотаріальне
посвідчення договору купівлі-продажу від 29.04.2008 року у місячний термін,
чітко визначений п.12 договору, що свідчить про невиконання саме продавцем
покладеного на нього обов'язку щодо нотаріального посвідчення договору за
власні кошти. Окрім того, наявне залишення без відповіді звернення
позивача  про нотаріальне посвідчення
договору (лист від 05.06.2008) відповідачем безперечно є достатнім доказом триваючого
ухилення продавця від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу від
29.04.2008 року.

Станом на день прийняття судового рішення нотаріальне посвідчення договору
не проведено.

Отже,  на підставі ретельної правової
оцінки  умов договору купівлі-продажу від
29.04.2008 року, акта приймання-передачі від 30.04.2008 року, наявних у справі
доказів листування сторін та інших доказів в їх сукупності судом з
достовірністю встановлено ухилення відповідача
від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу від 29.04.2008
року  погодженого з усіх істотних умов та
повністю  виконаного його сторонами, що,
в свою чергу, обумовлює наявність підстав для визнання вказаного договору
дійсним згідно з ч.2 ст.220 ЦК України.

За таких обставин вимоги позивача
щодо визнання договору дійсним  є
обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки сторонами у договорі було визначено, що перехід права власності
відбувається в момент передачі майна, що оформлюється актом прийому-передачі,
такий акт підписаний повноважними особами і право власності не визнається  продавцем, вимоги позивача щодо визнання за
ним права власності також є обґрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки в
силу ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч. 2 ст. 220, ст.
392 Цивільного кодексу України,  ст.ст.
209, 213-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні
вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати
дійсним укладений між Приватним малим виробничим підприємством  „Лєза” та
ОСОБА_1 договір купівлі-продажу незавершеного будівництва від 29.04.2008
року.

Визнати
за ОСОБА_1право власності на незавершене будівництво 44 квартирного житлового
будинку, розташованого на земельній ділянці площею 0,35 га, виділеною рішенням
виконкому Барської  районної ради
народних депутатів №214 від 30.08.1989 року, на якій забиті палі для подальшого
будівництва, що знаходиться за адресою: Вінницька область,  місто Бар, вулиця Чернишевського б/н.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до
Апеляційного суду Вінницької  області через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього
протягом 20 днів апеляційної скарги, з
подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: