Справа № 2-39
Р І Ш Е Н Н Я

ІMЕНЕM УКРАЇНИ

29 серпня 2008 року
місто Василівка

Василівський
районний суд Запорізької області в складі:

Головуючого - судді
Нікандрової С.О.

при
секретарі                        Коваль О.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Василівка цивільну справу за позовом
Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи - Степрогірське комунальне
підприємство «Виробниче підприємство житлово-комунального господарства»,
ОСОБА_5, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим
приміщенням, -

В С Т А Н О В И
В:

У вересні 2003
року Степногірська селищна рада Василівського району звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_6 про визнання його таким, що втратив право користування жилим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1. Позов мотивувало тим, що останній не проживає
в зазначеній квартирі тривалий час з 2000 року без поважних причин, комунальні
послуги та квартирну плату не сплачує.

Рішенням
Василівського районного суду Запорізької області від 18.05.2004 року позов
задоволено, ОСОБА_6 визнано таким, що втратив право користування квартирою
АДРЕСА_1.

Ухвалою
апеляційного суду Запорізької області від. 03.10.2007 року рішення
Василівського районного суду від 18.05.2004 року скасовано, справу повернуто на
новий розгляд в іншому складі.

Ухвалою
Василівського районного суду від 17.11.2007 року до участі у справі в якості
співвідповідачів залучені члени сім'ї відповідача: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4.

Ухвалою
Василівського районного суду від 17.11.2007 року до участі у справі в якості
третьої особи на боці позивача залучений ОСОБА_5.

ІНФОРМАЦІЯ_1
відповідач ОСОБА_6 помер.

В судовому
засіданні Степногірська селищна рада уточнила свої позовні вимоги, просила   визнати ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 у
зв'язку з відсутністю у ньому понад шість місяців без поважних на те причин.

Представники
позивача ОСОБА_8, ОСОБА_13 позов підтримали, просили задовольнити з підстав,
зазначених у позовній заяві.

Відповідач і
представник відповідачів ОСОБА_1, представник відповідачів ОСОБА_7 в судовому
засіданні позов не визнали, як на підставу своїх заперечень посилалися на
поважність причин своєї відсутності, збереження ними інтересу до спірного
житла, наявність в цій  квартирі
належного ним майна, періодичне навідування квартири, відсутністю у позивача
права на звернення до суду з зазначеним позовом внаслідок зміни власника
спірного житла.

Третя особа
ОСОБА_5. в судовому засіданні позов підтримав, пояснив, що відповідачі тривалий
час не проживають у квартирі АДРЕСА_1 у зв'язку з чим їх було рішенням суду
позбавлено права користування жилим приміщенням у цій квартирі, зазначене житло
виділене йому як особі, що перебувала на першочерговому обліку на отримання
житла і 20.10.2004 року ним приватизоване.

Представник
третьої особи - КП «ВУЖКГ» в судове засідання не з`явився, надав
заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує.

Прокурор вважає,
що позовні вимоги щодо визнання ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими що
втратили право користування житловим приміщенням не підлягають задоволенню.

Заслухавши
пояснення представників позивача, відповідачів, третю особу, прокурора,  оцінивши їх у сукупності з дослідженими
матеріалами справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

При розгляді
справи суд керується вимогами ст.ст.10,11,60 ЦПК України, відповідно до яких
обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності,
диспозитивності, суд розглядає
цивільні  справи  не
інакше як за заявою осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі  наданих
сторонами та іншими особами, які беруть участь в справі, доказів, кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Згідно  зі
ст.71  ЖК  України при тимчасовій відсутності наймача
або члена його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести
місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад
шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено
наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до
ст.72 цього Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим
приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки,
провадиться в судовому порядку.

Відповідно до
роз'яснень, які містяться у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від
12.04.1985 року №2 із змінами «Про деякі питання, що виникли  в практиці застосування судами Житлового
Кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що
втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини
відсутності  відповідача  понад
встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений
строк.

Таким чином, у
справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право
користування жилим приміщенням на підставі ст.71 ЖК України, судом підлягають
з'ясуванню  причини  відсутності відповідача в цьому приміщенні
понад установлені законом строки.

В судовому
засіданні встановлено, що 28.09.1999 року виданий ордер на спірну однокімнатну
квартиру за адресою: АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_6 /а.с.41/.

Відповідно до
особистого рахунку наймачем спірної квартири є ОСОБА_6, а в якості членів сім'ї
наймача у квартирі зареєстровані його дружина - ОСОБА_1 з 27.01.2001 року,
ОСОБА_2 з 27.06.2001 року, ОСОБА_3 з 27.06.2001 року, ОСОБА_4 з 30.08.2005 року
(у зв'язку з отриманням паспорту) /а.с.7/.

На підтвердження
факту не проживання відповідачів в спірній квартирі позивачем надані акти
житлово-побутової комісії при виконкомі Степногірської селищної ради від 04
січня 2003 року, 07 березня 2003 року і 12 червня 2003 року, з яких вбачається,
що обстеженням квартири АДРЕСА_1 встановлено факт не проживання у спірній
квартирі квартиронаймача ОСОБА_6 і його доньки ОСОБА_4 /а.с. 11-13/.

Оцінюючи
зазначені акти житлово-побутової комісії з точки зору їх належності та
допустимості, суд вважає, що вони не можуть бути прийняті судом до уваги,
оскільки вони не містять інформації щодо предмету доказування, тобто акти
складені відносно ОСОБА_6 і його неповнолітньої доньки ОСОБА_4, не мають даних
про непроживання більш ніж 6 місяців інших відповідачів - ОСОБА_1, ОСОБА_3,
ОСОБА_2 З пояснень представника позивача ОСОБА_8 і свідка ОСОБА_9 вбачається,
що вони особисто не були присутні при обстеженні спірної квартири, обставини,
викладені в акті зі слів сусідів, причини відсутності відповідачів на час
складання актів і дійсне їх місцеперебування позивачем не перевірялося.

З пояснень
відповідача ОСОБА_1 вбачається, що в період часу з 2000 року по 2004 рік її
сім'я постійно у спірній квартирі не проживала, оскільки у зв'язку з
відсутністю можливості працевлаштування в смт. Степногірськ, відсутністю
центрального опалення в квартирі, вона вимушена була неоднократно тимчасово
виїзджати до Російської Федерації на заробітки з метою матеріального
забезпечення своєї сім'ї, але не втратила інтерес до спірної квартири,
періодично поверталася до квартири, де завжди перебували її речі, також
періодично до спірної квартири повертався її чоловік ОСОБА_6, приблизно в
2001-2002 році її чоловік ОСОБА_6, який був інвалідом 3 групи, перебуваючи
тимчасово у родичів в республіці Мордовія захворів, тому вона була вимушена
тривалий час здійснювати догляд за ним, її донька в цей час вимушена була
навчатися в Тювеєвській загальноосвітній школі.

Твердження
відповідача ОСОБА_1 підтверджуються іншими матеріалами справи, зокрема:

-
актом від 07.09.2004 року комісії Степногірської селищної ради /а.с.81/, яким
встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1 перебувають особисті речі сім'ї ОСОБА_1,
які у наступному описані і передані на зберігання.

-
довідкою Управління Пенсійного фонду України у Василівському районі Запорізької
області від 04.08.2005 року ОСОБА_6 перебував на обліку з 14.06.1999 року по
30.06.2002 року і отримував пенсію як інвалід 3 групи.

-
згідно амбулаторної картки ОСОБА_6 в 2002 року він оглядався лікарем за місцем
проживання в АДРЕСА_1.

-
довідкою від 08.07.2008 року №37 Муніципальної загальноосвітньої установи
«Тювеєвської загальноосвітньої школи», згідно якої ОСОБА_4 навчалася в цій
школі з 2001 року по 2005 рік.

Допитана в
якості свідка ОСОБА_10 пояснила, що сім'я ОСОБА_1 заселилася до квартири
АДРЕСА_1 в 2000 році. Приблизно у 2000 році ОСОБА_1 виїхала з сином на
заробітки до Російської Федерації, в квартирі залишилися її чоловік ОСОБА_6,
його син і дочка. Через деякий час ОСОБА_1 забрала чоловіка і свою сім'ю,
ОСОБА_6 доручив їй отримувати належну йому пенсію і доглядати квартиру. В
період з 2002 по 2004 рік у спірній квартирі ніхто не проживав, але ОСОБА_1
періодично з`являлася до квартири і цікавилася її станом, ОСОБА_6 в 2002 році
проживав у квартирі і займався оформленням пенсії по інвалідності, але запив і
не оформив пенсію.

Свідок ОСОБА_11
пояснила, що зі слів сусідів їй відомо, що сім'я ОСОБА_1 в спірній квартирі з
2000 по 2004 роки не проживає, виїхали на заробітки до Росії, в 2002 році
ОСОБА_1 з`являлася до квартири і проживала в ній декілька днів, в 2003 році в
квартирі деякий час проживав ОСОБА_6 з метою оформлення групи інвалідності і
пенсії.

Свідок ОСОБА_9
пояснила, що підписувала акти про не проживання сім'ї ОСОБА_1 у квартирі
АДРЕСА_1, але фактично обстеження самої квартири не проводилось, акт складався
у зв'язку з наявністю боргу за комунальні послуги і зі слів сусідів.

Свідок ОСОБА_12
пояснила, що після 2000 року ОСОБА_1 виїхала на заробітки з смт. Степногірськ,
але в період 2002-2004 роки вона часто зустрічалася з нею на ринку смт.
Степногірськ Василівського району, і їй відомо що вона періодично поверталася
до своєї квартири.

Відмовляючи в
задоволенні позову про визнання ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими,
що  втратили  право
користування житловою площею в квартирі АДРЕСА_1, суд виходить з того,
що відповідачі були відсутні за місцем постійного проживання у квартирі
АДРЕСА_1 на протязі 2000-2003 років з поважних причин, а саме через відсутність
центрального опалення у квартирі, відсутність можливості працевлаштування в
смт. Степногірськ, тимчасовий виїзд за межі України, однак зв'язок з цим житлом
не втрачали, періодично поверталися до спірної квартири, в квартирі залишалися
предмети побуту і особисті речі відповідачів.

Відповідно
до ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і
громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого
приміщення.

Договір найму
жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду
укладається між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією, і наймачем
- громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Згідно
ст.24 ЖК України житлово-експлуатаційні організації забезпечують схоронність
житлового фонду і належне його використання, а також контролюють додержання
громадянами правил користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і
придомової території.

Приймаючи до
уваги, що стороною у правовідносинах щодо найму житлових приміщень, що
перебувають у власності Степногірської селищної ради, як наймодавець виступає
СКП «ВП ЖКГ»,  на момент звернення до
суду Степногірська селищна рада не була належним позивачем у справі.

Крім того,
відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 20.10.2004 року,
виданого Степногірською селищною радою квартира АДРЕСА_1 належить на праві
приватної власності ОСОБА_5.

Зважаючи на це,
відсутність у позивача на момент розгляду справи статусу власника житлового
приміщення позбавляє його звертатися до суду з позовами щодо визнання
відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Враховуючи
викладене, керуючись ст.ст.71,72 ЖК України, ст.ст.10, 11, 60, 131, 208-209,
212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні
позовної заяви Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької
області до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи - Степрогірське
комунальне підприємство «Виробниче підприємство житлово-комунального
господарства», ОСОБА_5, про визнання осіб такими, що втратили право
користування житловим приміщенням - відмовити.

Рішення суду
може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Василівський
районний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження рішення суду
протягом десяти днів з дати проголошення рішення і поданням після цього
апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Рішення суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження подано не було.

Суддя
Василівського районного суду

Запорізької
області
С.О.Нікандрова