Справа № 2-25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

29
травня  2008  року                         Збаразький районний суд Тернопільської області  в складі:                                головуючого
суду                       Ткаченка О.М.

при
секретарі
Антонів І.З.

з
участю адвоката                       ОСОБА_1.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду в місті Збаражі справу за позовом ОСОБА_2до ОСОБА_3та ОСОБА_3до ОСОБА_2з
третіми особами на стороні ОСОБА_2як позивача, що не заявляють самостійних
вимог ОСОБА_4та Тернопільською філією «ПриватБанку» про розподіл майна
подружжя,-

встановив:

До суду звернувся ОСОБА_2 з позовом до
ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя, а зокрема, житлового приміщення,
яке розташоване поАДРЕСА_1

ОСОБА_2просить визнавши за ним право
власності на дане житло провести реальне його йому виділення , поклавши на
нього обов`язки погасити всі боргові зобов`язання по укладеному кредитному
договору від 20.07.2006р. з Тернопільською філією «Приват-Банк» на суму 3525
доларів США та договору позики від 04.02.2007р. з його матір`ю ОСОБА_4. на суму 10000грн. з сплатою ним при цьому
ОСОБА_3 620 грн. - коштів, що становлять половину спільно погашеної сторонами
по справі суми боргу за кредитним договором від 20.07.2006р.

Свої вимоги ОСОБА_2мотивує тим, що після
припинення подружнього життя сторони не прийшли до взаємної згоди щодо порядку
розподілу даного майна, а також тим, що спірне житло ними було придбано за
вищезгадані позичені ним кошти.

ОСОБА_3звернулась до суду з аналогічним
позовом до ОСОБА_2і просить визнати за кожним із них право власності на &frac12; частину вищезазначеного житлового приміщення.

Свої вимоги ОСОБА_3 мотивує тим, що спірне
житло є її та ОСОБА_2спільною сумісною власністю, як майно, що придбано під час
подружнього життя та неможливістю його розподілу в добровільному порядку.

В суді ОСОБА_2, ОСОБА_3та її представник ОСОБА_5.
свої позови підтримали, а позовні вимоги протилежної сторони не визнали,
пославшись при цьому на їх безпідставність.

Третя особа на стороні ОСОБА_2, як позивача,
що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4. та представник третьої особи на його
стороні, що не заявляє самостійних вимог - Тернопільської філії «ПриватБанк»
зіславшись на наявність боргових зобов`язань ОСОБА_2на підставі вищезгаданих
договорів, вказали на доцільність визнання за ним права власності на спірне
житло з покладенням на нього обов`язку пошення боргу.

Судом встановлено наступне.

10.10.1998 р. між сторонами було укладено
шлюб.

Це стверджується їхніми показами та виданим
10.10.1998 р. Вишнівецькою селищною радою Збаразького району Тернопільської
області свідоцтвом про шлюб.

У відповідності з поясненнями сторін та
рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 04.07.2007р.
даний шлюб розірвано.

24.07.2006р., тобто під час шлюбу, сторонами
було придбане житло, як розташоване по АДРЕСА_1

Це стверджується укладеним між ОСОБА_2та
попереднім власником цього житлового приміщення ОСОБА_6. договором
купівлі-продажу від 24.07.2006р.

Згідно даного договору продаж квартири
вчинено за ціною 25250 грн.

У відповідності з виданими 24.07.2006р.
Збаразьким районним бюро технічної інвентаризації Тернопільської області
реєстраційним посвідченням спірне житло зареєстроване на праві приватної
власності за ОСОБА_2.

Це також стверджується показами сторін,
виданим 24.07.2006р. даним органом технічним паспортом.

Згідно з показами сторін оспорюване житлове
приміщення ними було придбано для їхнього спільного проживання, як подружжя, за
позичені ними кошти.

Зокрема, в сумі 3525 доларів США на підставі
укладеного ОСОБА_2з Тернопільською філією «ПриватБанк» кредитного договору від
20.07.2006р. та в сумі 10000 грн. на підставі укладеного ОСОБА_2договором
позики з його матір`ю ОСОБА_4від 04.02.2007р.

Це
також стверджується вищазгаданим кредитним договором від 20.07.2006р., данною
ОСОБА_2розпискою від 04.02.2007р. щодо отримання від ОСОБА_4.  в борг 10000 грн., показами представника
«ПриватБанку», ОСОБА_4., поясненями свідка ОСОБА_6.

В забезпечення виконання зобов`язань за укладеним між ОСОБА_2та Тернопільською філією
«ПриватБанк» кредитним договором від 20.07.2006р. між сторонами даного договору
24.07.2006р. укладено договір іпотеки предметом якого є спірна квартира.

Поряд з даним договором іпотеки це також
знайшло своє підтвердження поясненнями сторін по справі та представника
«ПриватБанку».

У відповідності з їхніми показами та заявою
ОСОБА_3судом також встановлено, що останньою було дано згоду на передачу
спірного майна в іпотеку «Приватбанку» для отримання вищезгаданого кредиту за
кредитним договором від 20.07.2006р.

Проаналізувавши здобуті докази, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2задоволенню не підлягають, а позов
ОСОБА_3слід задоволити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної
сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини
(навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо)
самостійного заробітку.

Відповідно до ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності  подружжя може бути будь-яке майно за винятком
вилученого з цивільного обороту.

Якщо одним із подружжя укладено договір в
інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були
одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності
подружжя.

У відповідності із ст.63 СК України дружина
та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном,
що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними.

Згідно ст. 70 СК України  у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної
сумісної власності подружжя частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як же встановлено судом, спірне житлове
приміщення ОСОБА_2та ОСОБА_3придбано під час їхнього шлюбу з метою послідуючого
спільного проживання в ньому.

За таких обставин, беручи до уваги те, що
оскільки сторонами особливого режиму користування та володіння цим майном
жодним договором не визначено, суд вважає, що кожний із них відповідно до вимог
ст.70 СК України , 372 ЦК України  набув
право на &frac12; частину даного
житлового приміщення.

Задовольняючи вимоги ОСОБА_3суд також виходив
із міркувань відсутності згоди останньої на звільнення її  від участі в погашенні вищезгаданих боргових
зобов`язань на умовах визнання права власності на спірне житло за ОСОБА_2.

Крім цього, судом враховано і те. що з
ОСОБА_3проживає неповнолітня дитина даного бувшого подружжя -
ОСОБА_7ІНФОРМАЦІЯ_1.

Це зокрема стверджується показами сторін по
справі та рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від
04.07.2007р.

Посилання ОСОБА_2на порушення його прав, як
співвласника оспорюваного житла, в зв`язку  з покладенням на нього вищезазначеним
кредитним договором від 20.07.2006р. та договором позики від 04.02.2007р. обов`язку  щодо
повернення грошей за даними борговими зобов`язаннями, суд вважає
надуманими оскільки останні можуть бути поновленими шляхом його звернення до
ОСОБА_3з вимогами про відшкодування йому відповідної частини сплачених ним
коштів.

Не вважає суд порушенням і права
«ПриватБанку» як іпотекодержателя згідно укладеного між ним та ОСОБА_2договору
іпотеки від 24.07.2006р. щодо спірного майна, оскільки він укладався відповідно
до вимог ст.578 ЦК України, ст.6 Закону України «Про іпотеку», ст.6 Закону
України «Про заставу»,тобто за посвідченою в нотаріальному порядку згодою
співвласника житла - ОСОБА_3.

При цьому судом враховано відсутність вимог
останньої щодо реального розподілу даного житлового приміщення.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 82, 213, 214, 215,
218  ЦПК України, ст.ст.60 ,61, 63, 70
,71 СК України, ст.ст. 368, 372 ЦК України,
суд,

вирішив:

ОСОБА_2 в позові до ОСОБА_3про розподіл
спільного майна подружжя шляхом визнання за ним права власності на житло, яке
розташоване по АДРЕСА_1 з сплатою ним ОСОБА_3половини внесених ним коштів на
погашення боргу за укладеним з Тернопільською філією «ПриватБанку» кредитним
договором від 20.07.2006р. в розмірі 620 грн. з покладенням на нього обов`язку
погасити боргові зобов`язання за даним договором та за договором
позики від 04.02.2007р. з ОСОБА_4 . відмовити.

Позов
ОСОБА_3задоволити.

Визнати за ОСОБА_3та за ОСОБА_2 право
власності по &frac12; частині  житла, яке розташоване
поАДРЕСА_1

Заява про апеляційне оскарження рішення суду
може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна
скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області
через Збаразький районний суд протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у вказаний строк, рішення суду
набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

СУДДЯ                                                                                           О.М.Ткаченко