АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________
2008 року                                                                      м. Хмельницький
Колегія  суддів  судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду
Хмельницької області
в складі : головуючої - судді Кізюн
суддів: Карпусь С.А., Баса О.Г.
при секретарі  Мороз А.В., Гартрамф Г.В.
з участю: апелянта ОСОБА_2,
відповідачки - ОСОБА_1
відкритому    судовому    засіданні
справу   № 22ц - 1215  за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення  Кам”янець - Подільського
міськрайонного  суду від 02 квітня 2008
року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою; та за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_1, Кам”янської сільської ради Кам”янець - Подільського району, земельного
відділу Кам”янець - Подільської райдержадміністрації про визнання недійсним
Державного акта на право власності на земельну ділянку.

Заслухавши
доповідача,  пояснення учасників судового
процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,

в с т а н о в и л а:

В
вересні 2004 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у користуванні земельною ділянкою. В обґрунтування заявлених позовних
вимог вказувала, що рішенням 14 сесії Слобідко-Кульчієвецької сільської ради
від 19.10.1993 року їй була виділена земельна ділянка площею 0,12 га по вул.
Партизанській,25 в с. Кам'янка  Кам'янець
- Подільського району під будівництво житлового будинку. По сусідству з
північної сторони її земельної ділянки розташована земельна ділянка ОСОБА_5 В
1994 році вони розпочали будівництво своїх житлових будинків, узгодивши при
цьому межі. В 2002 році ОСОБА_5 продала свою земельну ділянку з незавершеним
будівництвом ОСОБА_2, який розпочав спорудження криниці, захопивши частину
належної їй земельної ділянки. В подальшому ОСОБА_2 переніс межові знаки,
захвативши ще більшу частину її земельної ділянки та розпочав будівництво
капітального паркану. Вказані дії відповідача призвели до зменшення розміру
належної їй земельної ділянки та унеможливили заїзд до гаража, будівництво
якого запроектовано в цій частині
земельної ділянки. Тому просила зобов'язати ОСОБА_2 демонтувати споруди,
встановлені на її земельній ділянці та привести земельну ділянку в належний
стан.

В ході
судового розгляду справи ОСОБА_1 доповнила заявлені нею позовні

вимоги і просила
також перенести посаджені відповідачами саджанці плодових дерев на

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій
інстанції - Вдовичинський А.В.                           Справа
№ 22ц-1215

Доповідач - Кізюн
О.Ю.                                                                            Категорія
№ 45

відстань від межі
згідно існуючих будівельних та санітарних норм і правил та відшкодувати
витрати, понесені нею на проведення судово-земельної експертизи. В судових
дебатах (а.с. 290) позивачка остаточно просила усунути перешкоди з боку ОСОБА_2
та ОСОБА_3 у користуванні нею своєю земельною ділянкою  та зобов'язати їх за свій рахунок перенести
суміжну межу, зокрема цегляний паркан на 2,8 м по задній межі і на 1,40 м по
межі по вул. Партизанській з її сторони в бік земельної ділянки ІНФОРМАЦІЯ_1
згідно висновку експертизи, а також перенести колодязь на відстань 1м і
саджанці плодових дерев на відстань 3м від межі, яка буде встановлена в бік
земельної ділянки відповідачів, а також стягнути на її користь понесені нею
витрати на проведення експертизи.

В січні
2006 року ОСОБА_2та ОСОБА_3 звернулись в суд з зустрічним позовом до  ОСОБА_1 і просили визнати недійсним Державний
акт на право приватної власності на землю від 08 грудня 2004 року, виданий  на ім'я ОСОБА_1 В обґрунтування заявленого
позову вказували, що  зазначений
Державний акт ОСОБА_1виданий всупереч вимогам Інструкції про порядок складання,
видачі, реєстрації державних актів на право приватної власності на землю,
зокрема перед його виготовленням і видачею
ОСОБА_1заміри фактичного
землекористування не проводилися, а тому розміри її земельної ділянки
вказані  відповідно до плану, а не по
фактичному землекористуванню. Тому захвату земельної ділянки позивачки та
перенесення межі з їхнього боку не було.

Ухвалами
Кам'янець - Подільського міськрайонного суду від 21 червня 2005 року та від 30
січня 2007 року до участі в справі в якості співвідповідачів за первісним
позовом було залучено ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а ухвалою цього ж суду від 11 травня
2006 року в якості співвідповідачів за зустрічним позовом - Кам'янську сільську
раду Кам'янець - Подільського району та земельний відділ Кам'янець -
Подільської райдержадміністрації.

Справа
розглядалась судами неодноразово.

Останнім
рішенням Кам'янець - Подільського міськрайонного суду від 02 квітня 2008 року
позов ОСОБА_1 задоволено частково та зобов'язано ОСОБА_2  та ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні
ОСОБА_1 її земельною ділянкою та зобов'язано ОСОБА_2  та ОСОБА_3 за свій рахунок перенести ліву
межу своєї земельною ділянки (межа з домоволодінням АДРЕСА_2) - цегляний паркан
на 2,80 м по задній межі і на 1,40 м по межі по вул. Партизанській в с.
Кам'янка Кам'янець - Подільського району Хмельницької області зі сторони
земельної ділянки ОСОБА_1 (№25) в бік земельної ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_3
АДРЕСА_1 відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №29 від
31.08.2005 року, та перенести колодязь на відстань 1м та саджанці дерев на
відстань 3 м від зазначеної межі зі сторони земельної ділянки ОСОБА_1 (№25) в
бік земельної ділянки  ОСОБА_2 та ОСОБА_3
(№27).

Стягнуто
з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 360 грн. витрат  за проведення судової будівельно-технічної
експертизи та по 4,25 грн. державного мита.

В
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 відмовлено.

Цим же
рішенням суду в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2  та ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Кам”янської сільської
ради Кам”янець - Подільського району, земельного відділу Кам”янець -
Подільської райдержадміністрації про визнання недійсним Державного акта на
право власності на земельну ділянку відмовлено.

В своїй
апеляційній скарзі ОСОБА_2вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим,
просить його скасувати з підстав порушення судом норм матеріального та
процесуального права і ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_1 відмовити,
а зустрічні позовні вимоги - задоволити.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню в частині задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою з ухваленням в цій частині нового рішення.

Відповідно до п.2 ст. 309 ЦПК
України  підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими.

Судом встановлено та підтверджено
наявними в матеріалах справи доказами, що згідно рішення Слобідко -
Кульчієвецької сільської ради Кам”янець - Подільського району від 19 жовтня
1993 року ОСОБА_1було виділено, а рішенням Кам”янської сільської ради Кам”янець
- Подільського району №13 від 19.08.1994 року безоплатно передано у приватну
власність земельну ділянку площею 0,12 га для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Кам'янка Кам”янець -
Подільського району по вул. Партизанській,25.
08.12.2004 року  ОСОБА_1 отримала
державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХМ №035211.

Згідно
договору дарування від 10.06.2002 року та державних актів на право приватної
власності на землю серії РІ № 789553 та № 789552 від 29.07.2002 року ОСОБА_2та
ОСОБА_3 є власниками земельної ділянки загальною площею 0,1199 га, виділеної
для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і
споруд по вул. Партизанській,27 в с. Кам'янка Кам”янець - Подільського району.

Відповідно
до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Заявляючи  вимоги про усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою, ОСОБА_1  не надала
суду доказів того, що відповідачі змістили
межу своєї земельної ділянки  і
таким чином захватили її земельну ділянку.

Як видно з матеріалів справи ОСОБА_1
стверджувала , що в травні 2004 року дізналася про встановлення ОСОБА_2 нових
межових знаків між їхніми земельними ділянками ( т.2 а.с.73 ), за вирішенням
спору в суд звернулася 21.09.2004 року. Проте, згідно наявної в матеріалах
справи технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що
посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_1 та технічного звіту по розробці
документації для складання державного акту на право приватної власності на
землю ОСОБА_1вбачається, що акт
встановлення та узгодження суміжних меж
з передачею межових знаків землевласнику складено 16.09.2004 року  за наявності підписів усіх суміжних
землекористувачів, в тому числі й підпису ОСОБА_2 На підставі цієї документації
08.12.2004 року  ОСОБА_1 отримала
державний акт серії ХМ №035211 на право власності на земельну ділянку площею
0,1200 га в с. Кам'янка.

Висновки
суду першої інстанції також не ґрунтуються на доказах, на підставі яких
об'єктивно було б доведено, що межа земельної ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка
була встановлена при виділенні ділянки в натурі та при фактичному обмірі
ділянки при видачі державних актів на право приватної власності на землю
переносилася в сторону земельної ділянки ОСОБА_1 Наявність розриву між
земельними ділянками ОСОБА_2, ОСОБА_3 (№27) та ОСОБА_4 (№29,31), який не
передбачений генеральним планом забудови земельної ділянки в с. Кам'янка
Кам'янець-Подільського району по вул. Партизанській, також не свідчить про
зміщення відповідачами межі своєї земельної ділянки. Згідно свідоцьких пояснень
ОСОБА_4 в суді першої інстанції вбачається, що дійсно в квітні 2005 році
робився перемір її земельної ділянки, яку вона придбала за договором дарування
від 01.04.2004 року у ОСОБА_6, і тоді ж
між її земельною ділянкою і ділянкою ІНФОРМАЦІЯ_1 виник розрив у вигляді
клину, якого раніше не було. Проте, щоб город не заростав, вона продовжує
засаджувати утворений розрив між земельними ділянками.  У висновку судової будівельно-технічної
експертизи від 31.08.2005 року зазначається, що фактична площа земельної ділянки
№ 25, яка знаходиться в користуванні ОСОБА_1 на 133 кв.м. менша за площу
вказану в державному акті на право приватної власності на земельну ділянку, в
той час як фактична площа земельної ділянки № 27, яка знаходиться в
користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 всього на 3 кв.м. більша проти загальної площі
земельної ділянки зазначеної в Державних актах на право приватної власності на
земельну ділянку.

Відповідно
до ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку
виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право  власності та його державної реєстрації.
Згідно ст. 126 цього Кодексу право власності на земельну ділянку посвідчується
державними актами.

Разом з
тим, зобов'язуючи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перенести межу своєї земельної ділянки,
суд фактично вилучив у них частину ділянки, право на  користування якої засвідчене Державними
актами про право власності на землю і які недійсними не визнавалися.

З огляду
на викладені обставини колегія суддів вважає , що позовні вимоги ОСОБА_1 є
безпідставними і підлягають відхиленню в повному обсязі.

В решті
висновки суду першої інстанції щодо вирішення зустрічних позовних вимог і вимог
до ОСОБА_4 узгоджуються з матеріалами справи, відповідають вимогам закону і в
цій частині рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись
ст. ст.  307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

в
и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу   ОСОБА_2
задоволити частково.

Рішення Кам”янець - Подільського
міськрайонного  суду від 02 квітня 2008
року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою скасувати і ухвалити нове
рішення, яким в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою відмовити.

В решті рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуюча:
/підпис/

Судді: /підписи/

Копія вірна: суддя                                          О.Ю.
Кізюн