справа № 2ц-
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

10
липня  2008 року   Антрацитівський міськрайонний суд Луганської
області в складі:

судді                                                                                                  Філіпенко Л.П.

при секретарі                                                                                   Щербак А.М.

розглянувши
у попередньому відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2про визнання правочину дійсним та права власності на
нерухоме майно

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 на праві приватної власності належить нерухоме майно, яке
складається з житлового будинку з належними до нього господарчими та побутовими
будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Вказане нерухоме
майно складається з житлового будинку - А, загальною площею 98.5 кв.м, житловою
площею 55.9 кв.м., та господарчих і побутових будівель та споруд: сарай - Б,
кухня - В, погріб - Г, сарай - Д, навіс - Е, гараж - Ж, майстерня - З, сарай -
И, лазня - К, споруди, огорожі № 1-5. Підставою виникнення права власності на
вказане нерухоме майно є свідоцтво про право на спадщину, посвідчене
Антрацитівською міською державною нотаріальною конторою (реєстр № 2-1932 від 25
грудня 2004 року). Право власності за нею зареєстроване в Антрацитівському БТІ
26 травня 2005 року, реєстраційний номер 9300503. 3 січня 2008 року між
позивачем  та відповідачем ОСОБА_2, який
діяв від імені ОСОБА_3 за дорученням, яке посвідчене Антрацитівською міською
державною нотаріальною конторою 13 вересня 2006 року та зареєстроване в реєстрі
за № 2-450, був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого він
продав, а ОСОБА_1  купив житловий будинок
з належними до нього господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. При укладенні договору купівлі-продажу нерухомого майна сторонами
було погоджено всі істотні умови купівлі-продажу. Зокрема, щодо ціни, передачі майна у
власність, оформлення договору в нотаріальній конторі тощо. 03 січня 2008 року ОСОБА_1 заплатив ОСОБА_2 готівкою
20000 грн., що підтверджується його розпискою, а потім  він розрахувався і з ОСОБА_3, передав
ОСОБА_1   ключі від будинку і всі
правовстановлюючі документи, дозволив позивачу туди переїхати та взяв на себе
обов'язок оформити договір купівлі-продажу нотаріально у термін до 1 березня
2008 року. ОСОБА_1  виконав усі умови
нашої угоди: переїхав у вказаний будинок та з того часу постійно мешкає с
родиної у ньому, сплачує усі комунальні послуги. Проте до теперішнього часу ні відповідач, ні ОСОБА_3 не здійснили дій щодо оформлення нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, в зв'язку з чим ОСОБА_1
змушений
звернутися до суду з даним позовом.

У судовому засіданні ОСОБА_1  позов
підтримує, відповідач ОСОБА_2 позов визнав.

На підставі ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає  цивільні справи не інакше, як за зверненням
фізичних та юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом досліджені всі
докази, надані сторонами. Клопотань про витребування та дослідження  по справі інших доказів до суду не надходило.
Суд постановляє рішення на підставі доказів, наданих сторонами і досліджених в
судовому засіданні.

Вислухавши пояснення
сторін, дослідивши письмові докази та оцінивши усі докази по справі в їх
сукупності суд приходить до наступних висновків:

Дійсно, 3 січня 2008 року між позивачем
та відповідачем ОСОБА_2, який діяв від імені ОСОБА_3 за дорученням, яке
посвідчене Антрацитівською міською державною нотаріальною конторою 13 вересня
2006 року та зареєстроване в реєстрі за № 2-450 (а.с.21-22), був укладений
договір купівлі-продажу, відповідно до якого він продав, а ОСОБА_1  купив житловий будинок з належними до нього
господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. При
укладенні договору купівлі-продажу нерухомого майна сторонами було погоджено всі істотні умови
купівлі-продажу. Зокрема, щодо ціни, передачі майна у власність, оформлення
договору в нотаріальній конторі тощо. 03 січня 2008 року ОСОБА_1 заплатив ОСОБА_2 готівкою 20000 грн., що підтверджується його розпискою (а.с.23), а потім  він розрахувався і з ОСОБА_3, передав
ОСОБА_1   ключі від будинку і всі
правовстановлюючі документи, дозволив позивачу туди переїхати та взяв на себе
обов'язок оформити договір купівлі-продажу нотаріально у термін до 1 березня
2008 року. ОСОБА_1  виконав усі умови
нашої угоди: переїхав у вказаний будинок та з того часу постійно мешкає с
родиної у ньому, сплачує усі комунальні послуги. Відповідно до ст.1264 ЦК
України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які
проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу
відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності
набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із
закону або незаконність набуття права власності не встановлена
судом.

Як вбачається із ст. 392
ЦК України: „Власник майна може пред'явити  позов про визнання його права власності, якщо
це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право власності”.

Відповідно до ч. 2 ст. 16
ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є
визнання права.

Згідно ч.2 ст.220 ЦК України  якщо
сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується  письмовими доказами, і відбулося  повне чи часткове виконання договору, але
одна  зі сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір  дійсним.

Суд уважає, що сукупність добутих доказів у справі вірогідно підтверджує,
що визнання за ОСОБА_1  права власності
на нерухоме майно, яке складається з житлового будинку - А, загальною площею
98.5 кв.м, житловою площею 55.9 кв.м., господарчих і побутових будівель та
споруд: сараї - Б,Д,И, кухня - В, погріб - Г, навіс - Е, гараж - Ж, майстерня -
З, лазня - К, споруди, огорожі № 1-5, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. є
законним та обґрунтованим.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.15,30,62 ЦПК України, ст.ст. 15, 220 ЦК України

В И Р І Ш И В:

Позов  ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право особистої власності  на нерухоме майно, яке складається з
житлового будинку - А з тамбурами а,а-2, сіньми а1, ґанком к,к-1, , загальною
площею 98.5 кв.м, житловою площею 55.9 кв.м., господарчих і побутових будівель
та споруд: сараї - Б,Д,И, кухня - В, погріб - Г, навіс - Е, гараж - Ж,
майстерня - З, лазня - К, споруди, огорожі № 1-5, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

Свідоцтво про право на спадщину на це нерухоме майно на им'я ОСОБА_3, яке
посвідчене Антрацитівською міською державною нотаріальною конторою реєстр №
2-1932 від 25 грудня 2004 року визнати таким, що втратило силу і зберігати в
матеріалах цивільної справи.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного суду
Луганської області через Антрацитівський міськрайонний суд шляхом подачі
в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України

Суддя

рішення надруковане в
нарадчій кімнати