Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

17 вересня 2008
року

м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у
складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Охрімчук Л.І.,

Лихути Л.М.,

Романюка Я.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1,
відкритого акціонерного товариства “Південелеваторбуд” про визнання ордера
недійсним і визнання за ним права користування жилим приміщенням і за позовом
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування
жилим приміщенням, за касаційними скаргами ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на
рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 9 серпня 2007 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2008 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2001 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до    ОСОБА_2 про виселення, посилаючись на те,
що 9 березня 1999 року їй на сім'ю у складі чотирьох осіб постійно діючим
будівельним поїздом № 3 відкритого акціонерного товариства “Південелеваторбуд”
(далі - ПДБП-3 ВАТ “Південелеваторбуд”) видано ордер на зайняття кімнат №№ 823
та                824 у гуртожитку по
АДРЕСА_1, однак у кімнаті  № 824 проживає
відповідач, який не бажає виселятися.

ОСОБА_2 подав зустрічний позов до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ВАТ “Південелеваторбуд”
про визнання ордера недійсним та визнання за ним права на жилу площу,
посилаючись на те, що постійно прописаний у            кімн. № 816 зазначеного гуртожитку,
а в травні за розпорядженням начальника ПДБП-3 його переселено у кімн. № 824, в
якій став постійно проживати. Указував, що з часу переселення регулярно
оплачував рахунки за квартплату та комунальні послуги, однак його вимога про
перереєстрацію з кімн. № 816 до к. № 824 виконана не була, а тому, оскільки
ордер на ім'я ОСОБА_3 щодо зайняття кімн. № 824 у вказаному гуртожитку видано
на фактично зайняте ним жиле приміщення, просив визнати зазначений ордер щодо
зайняття зазначеної кімнати у гуртожитку недійсним, а також визнати за ним
право користування зазначеною кімнатою в гуртожитку.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися з позовом до                     ОСОБА_2 про визнання
таким, що втратив право користування жилим приміщенням, обґрунтовуючи це тим, що
на підставі ордера від 23 листопада 1998 року, виданого ПДБП-3 ВАТ
“Південелеваторбуд”, вселились у
к. № 815-816 у зазначеному гуртожитку, а після вселення довідалися, що в          к. № 816 зареєстрований ОСОБА_2, який
у в ній не проживає, а проживає в к. № 824 цього ж гуртожитку. Оскільки, як
вважали позивачі, відповідач добровільно звільнив кімнату № 816, то на підставі
ст. 107 ЖК УРСР він втратив право користування нею, тоді як реєстрація
відповідача перешкоджає ОСОБА_4 здійснювати житлові права, пов'язані зі сплатою
платежів за цю кімнату.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 9 серпня                 2007 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2008 року, у
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення відмовлено, а позов ОСОБА_2
до ОСОБА_3,              ОСОБА_1, ВАТ
“Південелеваторбуд” про визнання ордера недійсним і визнання права на жилу
площу задоволено частково. Визнано частково недійсним ордер на жилу площу № 12
від 9 березня 1999 року, виданий постійно діючим будівельним поїздом № 3 ВАТ
“Південелеваторбуд” на ім'я ОСОБА_3 щодо зайняття к. № 824 у гуртожитку по
АДРЕСА_1. У задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання права на жилу пощу в к. №
824 гуртожитку по АДРЕСА_1 відмовлено. Позов ОСОБА_4,                ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання
таким, що втратив право користування жилим приміщенням, задоволено та визнано
ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - кімнатою                 № 816 у гуртожитку по
АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій щодо відмови в задоволенні його вимоги про визнання права
користування жилим приміщенням, посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права, і визнати за ним право на жилу площу в
к. № 824 у гуртожитку. ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 у касаційній скарзі просять скасувати рішення про відмову в
їхньому позові та про визнання ордера частково недійсним, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та процесуального права, і ухвалити нове
рішення, яким їхні позовні вимоги задовольнити, а ОСОБА_2 у задоволенні
позовних вимог відмовити.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, дослідивши в межах
оскарження матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна скарга ОСОБА_3 та ОСОБА_1 підлягає
задоволенню, а касаційну скаргу ОСОБА_2 слід відхилити.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані
(пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_2 та визнаючи
частково недійсним ордер на жилу
площу № 12 від 9 березня             1999
року, виданий ПДБП-3 ВАТ “Південелеваторбуд” на ім'я ОСОБА_3 на право зайняття його сім'єю
кімн. № 824 у гуртожитку по                                    АДРЕСА_1, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний
суд, виходив із того, що адміністрації ПДБП-3 при прийнятті рішення про видачу
ордера                   ОСОБА_3 на кімн.
№ 824 було відомо, що її займає ОСОБА_2, а оскільки ордер можна видавати лише
на вільне жиле приміщення, то цей ордер на вказану кімнату слід визнати
недійсним.

Однак з таким висновком погодитися не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до
суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Суд на зазначене уваги не звернув та, дійшовши обґрунтованого висновку про
відсутність правових підстав для визнання за ОСОБА_2права на кімн. № 824 у
гуртожитку з тих підстав, що вселився він у цю кімнату з порушенням
установленого законом порядку, одночасно задовольнив його вимогу про визнання
недійсним виданого ОСОБА_3на цю кімнату ордера, тобто суд таким чином захистив право
ОСОБА_2, яке в нього не виникло.

Отже, в частині вирішення вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виселення та
зустрічної вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_1 і ВАТ
“Південелеваторбуд” про визнання ордера недійсним рішення ухвалено з порушенням
норм матеріального права, що відповідно до ст. 341 ЦПК України є підставою для
його  скасування та ухвалення нового
рішення.

Разом з тим рішення в частині відмови в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_2
до ОСОБА_3, ОСОБА_1 і ВАТ “Південелеваторбуд” про визнання права користування
жилим приміщенням ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального
права, а тому в цій частині касаційну скаргу ОСОБА_2 слід відхилити та залишити
рішення без змін.

Керуючись п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 336, ст.ст. 337, 341, п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 344
ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

в и р і ш и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 задовольнити, а касаційну скаргу
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 9 серпня                   2007 року в частині відмови
в задоволенні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення, а також у частині
задоволення вимоги ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_1 та відкритого акціонерного товариства
“Південелеваторбуд” про визнання ордера недійсним, та ухвалу апеляційного суду
Одеської області                   від 21
січня 2008 року про залишення зазначеної частини рішення суду першої інстанції
без змін скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Виселити ОСОБА_2 з кімнати № 824 у гуртожитку по АДРЕСА_1 без надання
іншого жилого приміщення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 та відкритого акціонерного
товариства “Південелеваторбуд” про визнання ордера недійсним відмовити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 9 серпня                   2007 року в частині відмови
в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 та відкритого акціонерного
товариства “Південелеваторбуд” про визнання за ним права користування кімнатою
№ 824 у гуртожитку по
АДРЕСА_1 та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2008
року про залишення зазначеної частини рішення суду першої інстанції без змін
залишити без змін.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Г. Ярема

Судді:
Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І.
Охрімчук

Я.М. Романюк