Справа №
“_17_” липня 2008р.  Свердловський міський суд Луганської області
головуючого судді                 Бабенко С.Ш.,
при секретарі                     Радченко Л.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Свердловську Луганської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1про
встановлення факту втрати джерела засобів до існування, -
звернулася до суду із заявою, в якій зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1у віці 56 років
помер її чоловік ОСОБА_2, з яким заявниця перебувала у зареєстрованому шлюбі з
20 березня 1971 року і постійно проживала з ним однією сім'єю по день смерті.
чоловік заявниці працював у шахтоуправлінні “Майське” м. Свердловська
Луганської області гірником й одержував високу заробітну плату. Заявниця
працювала на Свердловській швацький фабриці швачкою й одержувала невисоку
заробітну плату. Заробітна плата її чоловіка значно перевищувала заробіток
заявника, тому основним джерелом засобів до існування родини був доход
смерті чоловік заявника не працював, так я був пенсіонером за віком та
отримував пенсію, розмір якої становив 459 грн. Заявник також не працювала та
перебувала на обліку як безробітна в Свердловському міськрайцентрі зайнятості.
Її доход у цей час становив на місяць у середньому 127 грн. Доход чоловіка значно
перевищував її доход й він був для неї основним джерелом засобів до існування.
У такому разі зі смертю чоловіка заявник втратила джерело засобів до існування.
заявник отримує пенсію за віком, однак розмір її дуже маленький, тому заявник
бажає перейти на пенсію чоловіка, для того, щоб одержувати значно більшу
просить суд постановити рішення, яким встановити факт, що у зв'язку зі смертю
ІНФОРМАЦІЯ_1її чоловіка ОСОБА_2 вона втратила джерело засобів до існування.
У судовому засіданні заявник ОСОБА_1.
обставини поданої заяви та зазначені вимоги підтримала у повному обсязі,
наполягає на їх задоволенні.
Представник заінтересованої особи УПФ
України в м.Свердловську Луганської області Глущенко І.О. із заявленими
вимогами погодилася та не заперечує проти їх задоволення.
Суд, вислухавши пояснення учасників
процесу, перевіривши матеріали справи та надані докази, вважає заяву такою, що
підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до положень ч.2 ст.256 ЦПК
України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких
залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних
осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Судом встановлено, що заявниця
ОСОБА_1. та померлий ІНФОРМАЦІЯ_1ОСОБА_2., були подружжям, проживали разом,
вели спільне господарство, що підтверджується свідоцтвом про їх одруження від
20.03.1971 року, відповідно до якого ОСОБА_2 та ОСОБА_1зареєстрували шлюб у
Свердловському міському бюро ЗАГС Ворошиловградської області. Після реєстрації
шлюбу, присвоєні прізвища чоловікові Рибас, дружини Рибас.
Згідно довідки УПФУ України в
м.Свердловську Луганської області ОСОБА_2. станом на день смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1отримував пенсію у розмірі 453,60 грн. Відповідно до довідки
Свердловського міськрайцентру зайнятості ОСОБА_1. станом на листопад 2004 року
не працювала, перебувала на обліку у Свердловському міськрайцентрі зайнятості
та отримувала допомогу по безробіттю у розмірі 133 грн, тому доход померлого
чоловіка заявника був основним джерелом засобів для існування заявника.
Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_1
від 12.09.2006 року ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1у віці 56 років.
Відповідно до положень ст.36 Закону
України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія у
зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї
померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника
на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення
пенсії по інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у
частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового
стажу. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні,
мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело
засобів до існування. Непрацездатними членами сім'ї вважаються: чоловік
(дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону.    До
членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого
годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо
вони: були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від
померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом
засобів до існування.
Члени сім'ї померлого годувальника,
для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування,
але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у
зв'язку з втратою годувальника.
Відповідно до п.8 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову практику по справах про установлення фактів,
що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995р. для установлення факту
перебування особи на утриманні померлого необхідно, щоб допомога, що робиться
для заявника була постійним і основним джерелом до існування. В судовому
засіданні встановлено, що при житті ОСОБА_1. його пенсія за віком для заявника
була постійним і основним джерелом засобів її існування, оскільки її доходи
були значно менше пенсії її чоловіка.
При таких обставинах суд вважає
доведеними вимоги заявниці, оскільки встановлення даного факту має для неї
юридичне значення, тому що дозволяє їй надалі реалізувати право на одержання
пенсії у зв'язку з втратою годувальника, суд вважає її вимоги такими, що
підлягають задоволенню.
На підставі ст.273 ЦПК України, ст.36
Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у
редакції Закону України від 09.07.2003р., ст.38 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову
практику по справах про установлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від
31.03.95р., керуючись ст.ст.10-15, 60, 212-215,
223, 293 ЦПК України, суд
Заяву ОСОБА_1задовольнити.
Встановити факт втрати ОСОБА_1 джерела
засобів до існування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1її чоловіка ОСОБА_2 .
Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано.

На рішення суду може бути подана
заява про апеляційне оскарження до Апеляційного суду Луганської області
протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається
протягом двадцяти днів з дня подання заяви про апеляційне оскарження судового
рішення, через суд першої інстанції.

Головуючий