Справа №
2-    2083                       2008р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М
ЕНЕМ         У К Р А Ї Н И

2 вересня
2008 року Білоцерківський міськрайонний суд в складі судді Подрєзової
Г.О. при секретарі Стець Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Білій Церкві  цивільну справу за
позовом  ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3,  3-я особа Друга Білоцерківська
міська державна нотаріальна контора   про
визнання заповіту недійсним;

В
С Т А Н О В И В :

ПозивачіОСОБА_1 та ОСОБА_2
надали до суду позовну заяву про визнання недійсним заповіту, вчиненого особою
яка не усвідомлювала значення своїх дій, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
помер їх батько - ОСОБА_4., а ІНФОРМАЦІЯ_2р. померла бабуся - ОСОБА_5., яка
змінила свій заповіт від 20.03.1996 року та заповіла все своє майно відповідачу
по справі, який є їх дядьком, хоч раніше по заповіту житловий будинок по вул.
АДРЕСА_1 переходив у рівних частинах їх батькові ОСОБА_4 Та відповідачу по
справі -ОСОБА_3. Посилаючись на дані обставини, а також на те, що при зверненні
до нотаріальної контори їм було повідомлено про зміну заповіту, а також на те,
що у 2006 році, коли змінений заповіт, ОСОБА_5. виповнилося 80 років, стан її
здоров”я різко погіршився, вона перенесла інсульт та в неї розвився старечий
склероз, просили суд визнати заповіт який складений ОСОБА_5 31.10.2006року
недійсним з підстав того, що вона на момент його укладення перебувала в стані,
в якому вона  не могла розуміти значення
своїх дій або керувати ними.

В судовому засіданні позивачі
позов підтримали повністю.

Відповідач
ОСОБА_3Позов не визнав повністю.

3-я особа 2-га Білоцерківська
міська державна нотаріальна контора в особі державного нотаріуса Кушнір Н.Б.
Пояснила, що нею був посвідчений оспорюваний заповіт 31.10.2006 року, при його
засвідченні було перевірено дієздатність ОСОБА_5.,   було проведено її опитування  з питань - чи розуміє вона значення своїх дій
при  укладення цього правочину, чи
усвідомлює вона наслідки його укладення, а також в цей же день вона уклала ще
один правочин - довіреність, згідно з яким
уповноважила свого сина ОСОБА_3
представляти її інтереси у всіх державних, громадських, приватних
підприємствах, організаціях, установах та в інших органах з питань захисту її
прав та інтересів.

Заслухавши пояснення сторін,
покази свідків, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов до
задоволення не підлягає.

Так, в судовому засіданні
було встановлено, що позивачі ОСОБА_1. , ІНФОРМАЦІЯ_3р.н. та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_4 р.н. є дітьмиОСОБА_4., померлого ІНФОРМАЦІЯ_1р., що
підтверджується наданими свідоцтвами про народження позивачів та про
смертьОСОБА_4.

ОСОБА_2 після реєстрації
шлюбу 16.10.1999р. змінила прізвище на - ОСОБА_2 ( згідно з свідоцтвом про
одруження, виданого Відділом РАЦС Білоцерківського міського управління
юстиції).

Також судом встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла бабуся позивачів - ОСОБА_4. ( згідно з свідоцтвом про
смерть виданим 27.07.2007р. відділом РАЦС Білоцерківському міськрайонного
управління юстиції).

Судом досліджено також і
заповіти, які складені від імені ОСОБА_5., в тому числі заповіт від 20.03.1996
року, засвідченим державним нотаріусом Білоцерківської міської державної
нотаріальної контори та зареєстрованим в реєстрі № 7-1489, згідно з яким
ОСОБА_4. заповіла 1/3 частину належного їй житлового будинку по вул.
АДРЕСА_1ОСОБА_4 та 2/3 частини цього будинку -ОСОБА_3.

Відповідно до заповіту
складеному ОСОБА_5 31.10.2006 року та засвідченого державним нотаріусом 2
Білоцерківської міської державної нотаріальної контори та зареєстрованим в
реєстрі № 2-6897, спадкодавець заповіла
все майно,  що буде належати їй на
день смерті, та на що вона за законом матиме право,ОСОБА_3.

На підтвердження своїх
позовних вимог позивачі послалися на те, що стан здоров”я та вік, в якому
перебувала ОСОБА_4. В момент укладення заповіту від 31.10.2006 року не давав їй
можливість розуміти значення своїх дій та усвідомлювати  їх наслідки, тобто визнати цей заповіт не
дійсним з підстав ст. 225 ЦК України.

Але, ті обставини, на які
послалися позивачі, спростовані в судовому засіданні доказами, які досліджені в
судовому засіданні.

Так, позивачі
зазначили, що ОСОБА_5. на момент укладення договору виповнилося 80 років, на
цей час стан її здоров”я різко погіршився, вона перенесла інсульт, в неї
розвився старечий склероз, почастішали випадки не сприйняття дійсних подій,
правильної життєвої орієнтації.

Як пояснив позивач
ОСОБА_1., 31.10.2006 р.  особисто
він  разом з відповідачем на машині
позивача підвезли ОСОБА_5. до нотаріуса, для складення довіреності на ОСОБА_3
для отримання її пенсії, про зміну заповіту бабусею в цей день йому не було
відомо. Щодо правочину - довіреності від 31.10.2006р. , то він  ним  не
оспорювався і не оспорюється.

Крім цього, суд звертає
увагу на те, що ОСОБА_4. в заповіті 31.10.2006р. власноручно написала “заповіт
прочитаний мною вголос, підписаний мною особисто”.

Відповідач ОСОБА_1.
пояснив, що він постійно проживав з ОСОБА_5 до дня її смерті,

в житловому будинку по вул. АДРЕСА_1, поховав
її, оплатив ритуальні послуги, що підтверджено рахунком- замовленням від
27.07.2007р. та не заперечували відповідачі в судовому засіданні.

Також, судом
встановлено, що дійсно  до ОСОБА_5.
викликалася швидка медична допомога в січні, квітні 2006р. та 20.10.2006року
для надання їй медичної допомоги з приводу гіпертонічної хвороби,
гіпертонічного кризу, наслідків перенесеного ГПМК, а в березні 2007 року вона
оглядалася на дому лікарем, якому скаржилася на неможливість володіти лівими
кінцівками, біль, труднощі при розмові, стан погіршився поступово в останній
день вона не моглда самостійно підняти ліві кінцівки, обличча було асиметричне,
була згладженість лівої носогубної складки, сухожильні рефлекси знижені.
23.07.2007р. Повторно до неї викликався лікар на дому і в цей час вона
перебувала у свідомості, але дещо була загальмована, мовному контакту
малодоступна, лежала і не піднімалася, а ІНФОРМАЦІЯ_2 року вона померла.

Судом враховані і
покази свідків, допитаних в судовому засіданні, згідно з якими :

свідок ОСОБА_6 показала, що при
оформленні довіреності на отримання пенсії у 2006 році ОСОБА_6 була при
пам”яті;

свідок ОСОБА_7 -племінник ОСОБА_5.
Показав, що восени 2006 року приходив у гості до ОСОБА_5. , при бесіді з нею
було все нормально, вона давала йому поради, ніяких  відхилень у неї він не помітив;

свідок ОСОБА_8. повідомив, що
восени 2006 року він особисто підвозив ОСОБА_5. у смт. Великополовецьке до
дідуся на лікування і при цьому вона була у здравому розумі;

свідок ОСОБА_9. показав, що часто
бував у ОСОБА_5., розмовляв з нею, вона користувалася повагою у людей, була
веселою і доброзичливою, на похоронах свого сина плакала, самостійна йшла на
кладовище.

Допитані в судовому
засіданні свідки позивачів також не спростували обставин, щодо перебування
ОСОБА_5. 31.10.2006р. В стані, що не давав їй можливості розуміти свої дії.
Так,  свідок ОСОБА_10показала, що восени
2006р. ОСОБА_4. ходила з паличкою, поганенько розмовляла, а про її розумовий
стан сказати нічого не може.

Свідок ОСОБА_11
показала, що на весні 2006р. ОСОБА_4. перенесла інсульт, довго лежала, а потім
стада потроху ходити, почала трохи забуватися.

Свідок ОСОБА_12.
-дільничний терапевт за місцем проживання ОСОБА_5. -показав, що будь-якої
неадекватності в її діях він не пома”ятає, що під час її хвороби у 2007 році
вона перебувала у тяжкому стані.

Тобто, суд враховує,
що жодного беззаперечного факту щодо перебування спадкодавця під час укладення
заповіту 31.10.2006р. У стані при якому вона не могла усвідомлювати значення
своїх дій та їх наслідки, суду не було надано.

Суд враховує і
висновок посмертної судово- психіатричної експертизи, згідно з актом від
23.07.2008р. №454, згідно з яким ОСОБА_4. станом на 31.10.2006р. страждала на
органічне ураження головного мозку внаслідок перенесеного ГПМК (15.02.2006р.)
на фоні церебросклерозу та гіпертонічної хвороби 2 ст., що проявлялося в неї у
вигляді неврологічної симптоматики та легкого мнестичного зниження. Під час
укладення заповіту 31.10.2006р. ОСОБА_4. могла усвідомлювати значення своїх дій
та керувати ними.

В судових дебатах
позивач зазначив, що єдиною метою його звернення до суду є те, що він не бажає,
щоб житловий будинок був відчужений відповідачем по справі, що суд також
враховує як підтвердження безпідставності посилання позивачів на порушення
вимог закону при укладенні правочину, а відповідно і визнання правочину недійсним
з підстав ст. 225 ЦК України.

Так, згідно з ст.
225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли
вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може
бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за
позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Згідно з ч.3 ст.
203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати
його внутрішній волі.

А згідно з ст. 215
цього кодексу підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 2-3, 5,6 статті
203 цього кодексу.

Враховуючи
вищенаведене, суд приходить до висновку, що оскільки беззастережних доказів
перебування ОСОБА_5., у момент укладення заповіту 31.10.2006р., у стані, що
виключав розуміння нею своїх дій, не можливості вираження нею волі на укладення
цього правочину, позивачами до суду не було надано, а встановленими судом
обставинами їх твердження повністю споостовані, то в задоволенні їх позовних
вимог необхідно відмовити.

Керуючись ст..ст..15,60, 212-215,218, 223 ЦПК
України, ст..ст.203,  215 ЦК України,
суд-

В И Р І Ш И В
:

В задоволенні позову
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , 3-я особа Друга Білоцерківська міська державна
нотаріальна контора   про визнання
заповіту недійсним - відмовити.

Від сплати судового
збору сторони  звільнити.

Рішення може бути
оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський
міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його постановлення шляхом подачі заяви
та протягом 20 днів, після подачі заяви, шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: