Справа  №  2 -  1123  / 2008 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

31
липня    2008  р.
Роменський міськрайонний суд
Сумської області в складі:

головуючого:  Міленка М.П.

при секретарі: Шаповаленко Н.І.

Розглянувши у відкритому  попередньому
судовому засіданні в м. Ромни справу за
позовом ОСОБА_1  до  виконкому Андріївської  сільської
ради Роменського району,
ОСОБА_2   про  визнання
права  власності  на
спадкове  майно,-

В С Т А Н О В И В:

18.07.2008
року ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом,
посилаючись  на положення   ст. ст.
181 ч.1, 376,392 ЦК України , ст. ст. 3, 4  ЦПК України ,
зазначивши,  що   в травні 2006 року  спільно з відповідачем  ОСОБА_2 придбали  металевий вагончик для  використання
в торгівельній підприємницькій діяльності  в с. Андріївка Роменського району. Рішенням
Андріївської сільради від 27 червня 2006 року
ОСОБА_2  була виділена земельна
ділянка площею 0,04 га.  для встановлення
цього вагончика. За взаємною домовленістю позивача  і відповідача ОСОБА_2  торгівельною підприємницькою діяльністю вони
мали  займатись вмісті , а  необхідну документацію оформляли на  ОСОБА_2.

На підставі
будівельного паспорта  на
встановлення  торгівельного
вагончика  від 16 серпня 2006 року ,
виданого на замовлення ОСОБА_2
комунальним підприємством « Архітектурно- планувальне  підприємство», після  виносу в натурі  вісей
розбивки будівель, здійснено актом
від  тієї ж дати інспекцією  ДАБК
Роменської райдержадміністрації,
20 березня 2007 року  був виданий
дозвіл за № 2  на розміщення малої
архітектурної  форми - торгівельного
вагончика розміром 3, 10 м. х 10,5 м. Після отримання цього дозволу  позивач та відповідач встановили на
відведеній земельній ділянці АДРЕСА_1
раніше придбаний металевий вагончик
з  відхиленням  від будівельного паспорта,  оскільки перед встановленням вагончика
було   добудовано  фундамент для нього, стіни вагончика
були  частково обкладені цеглою, що  будівельним паспортом не передбачалось. Крім
цього, на наданій земельній ділянці
сторони  прибудували до
встановленого вагончика склад  та
побудували   вбиральню, що  також було здійснено без відповідного дозволу
та виготовлення  проекту.

У лютому  2008 року
відповідач ОСОБА_2 вирішив припинити підприємницьку діяльність у
зв'язку   з чим   продав,
а позивач  викупив у нього належну
йому частину  зазначеного нерухомого
майна. Зареєструвати  в органах   БТІ
придбане  нерухоме майно позивач
позбавлений можливості   у зв'язку з тим,
що воно  належним   чином
не зареєстроване,  так як
побудоване з відхиленнями  від наданого
проекту.

Згідно комплексного
висновку та акту технічної комісії від 25 червня 2008 року  про можливість експлуатації та
реєстрації  бюро технічної інвентаризації
зазначеного нерухомого майна,  комісія
встановила,  що стан,  планування
та  технічне  вирішення
торгівельного вагончика  та
інших  побудов  відповідають
будівельним,  протипожежним та
санітарним нормам і вони можуть в подальшому
експлуатуватися за призначенням , а також можуть бути зареєстровані в
бюро технічної інвентаризації.

В судовому
засіданні    позивачем   заявлені вимоги  підтримані.

Відповідачами  ці вимоги  визнані.

Як зазначено
в ч. 4 ст. 130 ЦПК  України   ухвалення в попередньому судовому
засіданні   судового рішення   у разі визнання позову  проводиться в порядку,  встановленому ст. 174 цього Кодексу.

Відповідно  до  ч.
4  ст.
174  ЦПК України    у разі визнання відповідачем позову   суд
за  наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 2  підпункту „ е”   постанови Пленуму Верховного Суду
України   від 22 грудня   1995 року
№ 20  зі змінами  „ Про судову практику  у справах за позовами  про захист
приватної власності „  судовий
захист   права приватної власності
громадян  здійснюється  шляхом розгляду справ  за позовами,
зокрема,  про визнання права
власності  на майно.

Згідно п.
2 Типових правил  розміщення малих
архітектурних форм для здійснення
підприємницької діяльності, затверджених наказом  Державного комітету будівництва, архітектури
та житлової  політики України № 227  від 13.10. 2000 року , малою архітектурною
формою є невелика споруда, яка виконується із полегшених конструкцій   і
встановлюється   без влаштування
фундаментів. Пунктом 3.2  Інструкції  про порядок проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого майна,
затвердженої наказом  зазначеного
комітету  № 127  від 24.05. 2001 року , встановлено ,  що будівлі тимчасового характеру  (
навіси, палатки, кіоски, накриття, літні душі, типлиці, покриті  поліетиленовою  плівкою
тощо ) -  це  збірно- розбірні будівлі,  без фундаменту,  з
недовговічного матеріалу, сезонного використання  ( без утеплення основних огорожувальних  конструкцій). За таких обставин ,
торгівельний вагончик з фундаментом, стіни
якого частково  обкладені  цеглою, не є
малою  архітектурною формою   чи
тимчасовою спорудою, як  і
прибудова  до вагончика  та
вбиральня, він  відноситься до
об'єктів  самочинно збудованого
нерухомого майна,  визнання права
власності   на  які
здійснюються  в судовому порядку.

Статтею  386  ЦК  України встановлено, що  житловий будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно  вважається самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані  або
будуються на земельній ділянці,  що  не була відведена для цієї мети,  або без належного дозволу  чи належно затвердженого  проекту,
або з істотними порушеннями
будівельних  норм   і правил. За рішенням суду  за особою,
яка здійснила самочинне будівництво, може бути визнане право власності   на самочинне збудоване нерухоме майно, якщо
це непорушує  права інших осіб.

Згідно  статті 392 ч. 1 ЦК України власник майна може
пред”явити позов про визнання його права власності якщо це право  оспорюється
або не визнається іншою особою.
Підставою позову  є обставини , що
підтверджують право власності позивача на майно
та ст. 16 ЦК  яка визначає  визнання права  як способу захисту цивільних прав  та
інтересів.

Як зазначено
в ч. 1 ст.  182  ЦК України
право власності на  нерухомі речі   підлягає державній реєстрації . За ч. 4   цієї статті
порядок проведення такої реєстрації
прав  на нерухомість
встановлюється законом.

Взаємовідносини позивача та
відповідачів  підтверджуються  рішенням
Андріївської сільради від 27.06. 2006 року, будівельним паспортом  на встановлення торгівельним вагончиком, актами   вибору земельної ділянки для забудови  та виносу
в натурі вісей розбивки будівель, актом технічної комісії, розпискою,
висновком про вартість майна., свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної
особи - підприємця позивача.

Відповідачем
та третьою особою у справі визнані
позовні вимоги,  тому
обставини,  зазначені в позові   не підлягають доказуванню згідно
положень  ст 61 ч. 1 ЦПК України.

Витрати по
справі   покласти на сторони в розмірах,
понесених ними.

Керуючись
ст. ст.  4,  130 ч. 4,
174 ЦПК України,  ст. ст. 16, 181
ч. 1, 376, 392    ЦК України  суд,-

В И  Р І Ш И В :

Позов  задовільнити.

Визнати   за
ОСОБА_1   право  власності
на   нерухоме майноАДРЕСА_1, яке
складається з торгівельного вагончика літ „А-1”, складу літ. „А&sup1;”
та вбиральні літ. „У” загальною вартістю 23700 гривень.

Судові  витрати  по справі   покласти
на  сторони  в
розмірах  понесених ними.

Рішення  суду
може бути оскаржене   в  апеляційному порядку  до
Апеляційного  суду  Сумської області     через
Роменський   міськрайсуд    шляхом
подачі  в  десятиденний     строк
з  дня   його
проголошення заяви   про   апеляційне
оскарження    і   подання
після  цього   протягом
двадцяти    днів    апеляційної   скарги,
або   в порядку   ч. 4
ст.  295  ЦПК
України.

СУДДЯ: підпис...

КОПІЯ ВІРНА:

СУДДЯ
РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО
СУДУ
М.П. МІЛЕНКО