Справа
№2-802-1/08
Р І Ш Е Н Н Я

І
М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

12
вересня 2008 р.            Печерський
районний суд м. Києва

в
складі головуючого-  судді:                           Литвинової І.В.

при
секретарі:
Гайченя О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства “Державний ощадний банк України”
про стягнення компенсації та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до відповідача
ВАТ”Державний ощадний банк України” про стягнення компенсації та
відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є
громадянином Росії і 09.09.1988р. розмістив вклад у Бахмацькому відділенні
ВАТ”Державного ощадного банку України” на суму 1293,16 крб. Звернувшись до
відповідача з вимогою виплатити компенсацію у зв”язку з втратою заощаджень,
йому було відмовлено на підставі Постанови КМ України №1 від 09.01.2008р. “Про
виплати в 2008р. громадянам України компенсації втрат від знецінення грошових
заощаджень, вкладених до 02 січня 1992р. в установах Ощадного банку СРСР та
державного страхування СРСР, що діяли на території України, та облігації
Державної цільової безпроцентної позики 1990року, державні казначейські
зобов”язання СРСР і сертифікати Ощадного банку СРСР, придбані на території
Української РСР”, якою роз”яснено, що виплати компенсацій втрат знецінення
грошових заощаджень проводяться виключно громадянам України. Вважає, що дана
постанова суперечить  вимогам ст.26
Конституції України та Закону України “Про державні гарантії відновлення
заощаджень громадян України” у частині переліку, визначеному законом кола осіб,
яким передбачено здійснювати лише виплату компенсації втрат від знецінення
грошових заощаджень, а не визначати коло осіб, які мають право на її отримання.
В зв”язку з чим, просить стягнути з відповідача компенсацію втрат від
знецінення грошових заощаджень в сумі 1000грн. Крім того, позивач зазначає, що
неправомірною відмовою відповідача у виплаті компенсації втрат від знецінення
грошових заощаджень, йому завдана моральна шкода, яка полягає у душевних
страждань, пов”язаних із порушенням його особистих прав, оскільки в період
внесення вкладу він був громадянином СРСР, а не

іноземним громадянином на території України і тому просить стягнути у
відшкодування моральної шкоди -1000грн.

В
судове засідання позивач ОСОБА_1 не з”явився. Про час та місце судового
розгляду повідомлявся належним чином. До суду направив заяву з проханням
розглядати справу за його відсутністю.

В судовому засіданні представник відповідача позов не
визнала, просила в його задоволенні відмовити. Вважає, що права позивача не
порушені, оскільки ВАТ “Державний ощадбанк України” у відмові позивачу
виплатити компенсацію втрат від знецінення грошових заощаджень було дотримано
норм Конституції та інших нормативних актів України, а тому вимоги щодо
компенсації та стягнення відшкодування моральної шкоди є безпідставними та не
підлягають задоволенню.

Суд, заслухавши пояснення
представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, приходить до
наступного.

Судом встановлено, що
позивач ОСОБА_1 є громадянином Російської Федерації. 09.09.1988р. розмістив
вклад у Бахмацькому відділенні ВАТ”Державного ощадного банку України” на суму
1293,16 крб. , що підтверджується ощадною книжкою (а.с.9).

Згідно Постанови Кабінету
Міністрів України №1 від 09.01.2008р. “Про виплату в 2008р. громадянам України
компенсації втрат від знецінення грошових заощаджень, вкладених до 02.01.1992р.
в установи Ощадного банку СРСР та державного страхування СРСР, що діяли на
території України, та облігації Державної цільової безпроцентної позики 1990р.,
державні казначейські зобов”язання СРСР і сертифікати Ощадного банку СРСР,
придбані на території Української РСР”,  виплата
компенсацій втрат знецінення грошових заощаджень, вкладених до 02.01.1992 в
установи Ощадного банку СРСР, в 2008р. проводиться виключно громадянам України.
Тобто дія вказаної постанови на позивача не розповсюджується, оскільки він є
громадянином Російської Федерації.

Посилання позивача на те, що
вказана постанова суперечить вимогам ст.26 Конституції України та Закону
України “Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України” у
частині переліку, визначеному законом кола осіб, яким передбачено здійснювати
виплату компенсації втрат від знецінення грошових заощаджень, а не визначати
коло осіб, які мають право на її отримання, не можуть бути прийняти судом до
уваги, виходячи з наступного.

Згідно ч.3 ст.7 Закону
України “Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України”-перелік
груп вкладників і черговість виплат проіндексованих грошових заощаджень, а
також обсяг виплат згідно зі ст.8 цього Закону у межах коштів, передбачених
Державним бюджетом України, встановлюється Кабінетом  Міністрів України.

Порядок виплат компенсацій
втрат від знецінення грошових заощаджень встановлюється відповідними
постановами Кабінету Міністрів України на кожний рік. Тобто держава не виключає
можливість проведення зазначених виплат і в майбутньому.

Крім того, відповідно до
ст.26 Конституції України-іноземці та особи без громадянства, що перебувають в
Україні на законних підставах, користуються тими, самими правами і свободами, а
також несуть такі самі обов”язки, як громадяни України-за винятками, встановленими
Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

В даному випадку винятком
встановленим законом є те, що перелік груп вкладників, згідно ч.3 ст.7 Закону
України встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Отже, в судовому засіданні
позовні вимоги позивача не знайшли свого підтвердження, оскільки ним не
доведено, що діями відповідача порушено його права, і тому  суд не вбачає підстав для задоволення вимог
щодо компенсації втрат від знецінення грошових заощаджень.

Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди в
розмірі 1000 грн., які полягають у душевних страждань, пов”язаних із
порушенням  особистих прав позивача, суд
також не вбачає підстав для його задоволення, оскільки особа має право на
відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що
передбачено ст. 23 ЦК України.  При
розгляді справи не встановлено порушення прав позивача ОСОБА_1 діями
відповідача ВАТ”Ощадбанк України”.

Таким чином, суд вважає, що
позовні вимоги позивача безпідставні і не підлягають задоволенню.

Враховуючи
вищевикладене, керуючись ст. 23 ЦК України, ЗУ “Про державні гарантії
відновлення заощаджень громадянам України”, Постановою КМУ №1 від 09.01.2008р.
“Про виплати в 2008р. громадянам України компенсації втрат від знецінення грошових
заощаджень, вкладених до 02 січня 1992р. в установах Ощадного банку СРСР та
державного страхування СРСР, що діяли на території України, та облігації
Державної цільової безпроцентної позики 1990року, державні казначейські
зобов”язання СРСР і сертифікати Ощадного банку СРСР, придбані на території
Української РСР”, ст.ст.10, 11, 34, 60, 61, 212, 213, 215, ЦПК України , суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову
ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»
про стягнення компенсації та відшкодування моральної шкоди - відмовити в
повному обсязі.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження

Головуючий:                                                                   І.В.Литвинова