У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2008 року                                                          м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Луспеника Д.Д., Балюка М.І., Барсукової В.М.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Демидівської сільської
ради Вишгородського району Київської області,
відкритого акціонерного товариства ім. Васильєва, Вишгородської районної державної
адміністрації про включення у додаткові списки на отримання земельної частки (паю),

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Київської
області від 13 травня 2008 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
зазначеним позовом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що з квітня 1997 року по
травень 2001 року працював у ВАТ ім. Васильєва. Наказом №32-к від 6.06.2001
року його було звільнено з роботи в зв'язку з виходом на пенсію. Відповідно до
рішення Демидівської сільської ради Вишгородського району Київської області №77
від 20.12.2001 року ВАТ ім. Васильєва отримало Державний акт на право
колективної власності на землю. В грудні 2000 року були затверджені списки
осіб, які мали право на отримання земельної частки (паю), але він до цих
списків включений не був. Посилаючись на вказані обставини, просив позов
задовольнити.

Рішенням
Вишгородського районного суду Київської області від 22 січня 2008 року
поновлено ОСОБА_1 строк позовної давності та визнано за ним право на отримання
земельної частки (паю) у розмірі, встановленому рішенням загальних зборів ВАТ
ім. Васильєва. Зобов'язано Демидівську сільську раду Вишгородського району
Київської області включити ОСОБА_1 додатковий список на отримання земельної
частки (паю) у розмірі, встановленому рішенням загальних зборів ВАТ ім.
Васильєва з земель резервного фонду Демидівської сільської ради Вишгородського
району Київської області.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 13
травня 2008 року вищезгадане рішення місцевого суду скасовано та ухвалено нове
рішення, яким в задоволенню позову ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення апеляційного
суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і
процесуального права, та залишити в силі рішення місцевого суду.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права.

Згідно зі ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не
може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване
рішення апеляційного суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а наведені в скарзі доводи цих висновків суду не
спростовують.

Ухвалюючи рішення
про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд вірно виходив з того,
що позивач без поважних причин пропустив трирічний строк позовної давності,
встановлений ст.257 ЦК України для звернення до суду за захистом свого
цивільного права або інтересу.

Відсутні й передбачені ст.338 ЦПК України підстави для
обов'язкового скасування судового рішення.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст.332, 336, 337 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 13 травня
2008 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                 Д.Д. Луспеник

М.І.
Балюк

В.М. Барсукова