У х в а л а

і м е н е м
у к р а ї н и

16 жовтня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого
Патрюка М.В.,

суддів:            Прокопчука Ю.В.,

Пшонки М.П.,-

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом прокурори Будьонівського району м. Донецька в
інтересах ОСОБА_1 до акціонерного товариства відкритого типу (далі - АТВТ)
“Управління механізованих робіт “Донбасводбуд”, третя особа - управління
Пенсійного фонду України в Калінінському районі м. Донецька, про перерахунок
заробітної плати та проведення відповідних стягнень, за касаційною скаргою
прокуратури Донецької області на рішення Ворошиловського районного суду м.
Донецька від 17 грудня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області
від 11 квітня 2008 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2005 року прокурор Будьонівського району м. Донецька в
інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до АТВТ “Управління
механізованих робіт “Донбасводбуд”, посилаючись на те, що
під час проведення перевірки за заявою ОСОБА_1, було встановлено, що він з 1984
року працював у відповідача, а у вересні 1987 року був призваний на військові
збори і в складі військової частини приймав участь у ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській атомній електричній станції в період з 25 вересня 1987
року по             4 березня 1988 року і
має ІІІ групу інвалідності. 1 лютого 2005 року             ОСОБА_1 була видана довідка про
заробітну плату, яка розрахована згідно листа Державного комітету праці УРСР
від 23 вересня 1986 року № 136с, а це не відповідає постанові Кабінету
Міністрів України від  22 вересня 2004
року № 1240.

Раніше ОСОБА_1 оспорював довідку про його заробітну плату за цей час,
видану відповідачем 5 березня 2002 року. Рішенням Будьонівського районного суду
м. Донецька від 7 листопада 2003 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного
суду Донецької області, у задоволенні позову
ОСОБА_1 було відмовлено, а розрахунок заробітної плати у довідці до
набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України № 1240 визнано
правильним.

Не погоджуючись із такими діями адміністрації відповідача ОСОБА_1 звернувся
до обласної прокуратури, що і стало підставою для подання позову, в якому
прокурор просив обчислити збережений підприємством середній заробіток згідно
постанови Державного комітету СРСР по праці та соціальним питанням і
секретаріату ВЦРПС від 22 квітня 1982 року № 95/4-132; включити до збереженого
середнього заробітку суму 60 грн. 84 коп., згідно постанови
Кабінету Міністрів України  від 8 лютого
1995 року № 100; провести розрахунок заробітної плати за роботу на ЧАЕС в І
зоні небезпеки та зоні особливого контролю відповідно до діючого законодавства,
в тому числі: розрахувати часову тарифну ставку, виходячи із 6-часового
робочого дня і 36-часового робочого тижня, згідно п. 4 постанови
Державного комітету СРСР по праці та соціальним питанням і секретаріату ВЦРПС
від  7 травня 1986 року  № 153/10-43, підвищити тарифну ставку до 100%
згідно постанови ЦК КПРС, президії Верховної Ради СРСР, Ради міністрів СРСР
і ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 524-156 (п. 1.1 постанови Ради
Міністрів Української PCP від 8 травня 1986року  № 168-5);
нарахувати премію 60%, згідно постанови Ради Міністрів СРСР і секретаріату
ВЦРПС від 5 червня 1986 року
№ 665-195 (постанови Ради Міністрів Української PCP і УРРПС від 10 червня 1986 року № 207-7; оплатити роботу
в І зоні небезпеки в 3-кратному розмірі, в зоні особливого контролю в 1-кратному
розмірі, згідно розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року №
964/1240 та постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2004 року №
1240; стягнути з відповідача недоотримані суми заробітку; проіндексувати
недоотриману суму заробітку згідно Закону України “Про компенсацію громадянам
втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати” від 19 жовтня
2000 року № 2050 III та Закону України “Про індексацію грошових доходів
населення”  від 3 липня 1991 року №
1282-ХІІ; стягнути з відповідача компенсацію недоотриманої пенсії з 1 січня
2005 року, згідно ст. 101 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 5
листопада 1991 року № 1788.

Рішенням Будьонівського районного суду м. Донецька від 10 листопада 2006
року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від                  11 квітня 2008 року, в
задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі прокуратура Донецької області просить скасувати
ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на порушення норм матеріального
та процесуального права.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового
рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову суди обґрунтовано виходили з того, що
рішенням Будьонівського районного суду м. Донецька від 7 листопада 2003 року,
яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 2 лютого
2004 року, вже вирішено спір між сторонами про обчислення середнього заробітку
позивача, перерахунку почасової тарифної ставки, включення до заробітку
преміальних, заробітку за липень 1987 року в сумі 60 грн. 84 коп. та
застосування трикратності визначення заробітку в І зоні небезпеки ЧАЕС, а
видана відповідачем 1 лютого 2005 року довідка № 5/01 про уточнення видів і
розміру складових заробітної плати відповідає вимогам законодавства, у тому
числі і щодо сумарної 3-кратної оплати праці в І зоні небезпеки.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається
порушення судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів
вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу  прокуратури
Донецької області відхилити.

Рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 17 грудня 2007 року
та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 11 квітня 2008 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.В. Патрюк

Судді:                                                                                    Ю.В. Прокопчук

М.П. Пшонка