справа №2-1856/08/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

15 липня 2008 року  Київський районний суд  м. Харкова
у складі:

головуючого судді -  Колесник С.А.

при секретарі -         Половинко М.А.

розглянувши
у відкритому  судовому засіданні в залі
суду в м.Харкові  цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про спростування недостовірної інформації,
захист честі, гідності, ділової репутації, відшкодування моральної шкоди, -

Встановив:

Позивач
08.10.2007 року звернувся до суду з позовом, який представник позивача, діюча
на підставі доручення ОСОБА_4, в ході судового розгляду доповнила та просила
спростувати недостовірну інформацію про позивача та членів його сім»ї,
викладену відповідачами в позовних заявах, запереченнях на позовні заяви, а
також заявлену усно в судових засіданнях при розгляді в Харківському районному
суді Харківської області цивільних справ, таким же способом, яким вони її
поширювали або близьким до нього, а саме: опублікувати спростування в газеті
«Трибуна трудящих» протягом місяця з моменту постановлення рішення та стягнути
з відповідачів солідарно 47775 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
При цьому, позивач в позовній заяві та представник позивача в ході судового
засідання обґрунтовували позовну заяву наступним. В провадженні Харківського
районного суду м.Харкова знаходилися цивільні справи №2-772/07 за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3. до ОСОБА_1., ОСОБА_5., ОСОБА_4, ОСОБА_6. про відшкодування
матеріальної та моральної  шкоди;
№2-162/06 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1., ОСОБА_7 про поновлення порушеного
права, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою; №2-245/06 за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1. про захист честі, гідності, ділової репутації,
відшкодування моральної шкоди, та на даний час знаходиться цивільна справа
№2-2556/07 за позовом ОСОБА_1. до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, спричиненої
пошкодженням здоров»я. В позовних заявах від 12.06.2001р., 24.07.2001р., в
протоколах судового засідання за 2002-2007р. та в судовому засіданні при
розгляді даної справи, ОСОБА_2. надавав недостовірну інформацію, а саме:
стверджував, що позивач затягував введення будинку в експлуатацію, в
провадженні Харківського районного суду знаходяться кримінальні справи
приватного обвинувачення, члени сім»ї ОСОБА_4 порушують його права, спричиняючи
матеріальну та моральну шкоду; заявляв, що сім»я ОСОБА_4 не впустила в будинок
викликаних ними працівників водної дільниці, діями ОСОБА_4 спричинено
матеріальну та моральну шкоду; ОСОБА_6. травив ОСОБА_2 собакою, яка його
покусала; кожний з членів сім»ї ОСОБА_4 заважав в проведенні робіт,
перешкоджали входу у двір, висловлюючись нецензурною лексикою; заявляв, що
ОСОБА_4 спричинила ОСОБА_2. тілесні ушкодження середньої тяжкості; ОСОБА_4
порушують проводи електромережі, у зв»язку з чим світла немає ні у ОСОБА_2, ні
у ОСОБА_7; друга хвіртка прийшла в непригодність, ОСОБА_4 вставляють у замок
сірники; сім»я ОСОБА_4 виливає помої у двір загального користування; ОСОБА_4
зрізають дикий виноград; ОСОБА_4 гнуть уголок. Також, ОСОБА_2. порушував
порядок в судовому засіданні, розмовляв по мобільному телефону. Крім того,
ОСОБА_2. висловлював багато іншої неправдивої інформації як в судових
засіданнях, так і в інших інстанціях: в Харківському РВ УМВС України в
Харківській області, Височанській селищній раді, в Харківській міжрайонній
прокуратурі.

Поширення
недостовірної інформації відповідачем про сім»ю позивача спричинило позивачу та
членам його сім»ї моральну шкоду, яка полягає в приниженні честі, гідності,
ділової репутації, душевних стражданнях, погіршенням стану здоров»я у зв»язку з
протиправними діями відповідачів. Позивачем та членами його сім»ї було
витрачено значну кількість часу для доведення своєї правоти, спростуванням
недостовірних відомостей шляхом отримання різноманітних довідок, актів, інших
документів, відвідуванням судових засідань по необґрунтованим позовам ОСОБА_2.
Моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 47775 грн., яка складається з розміру
мінімальної заробітної плати у сумі 525 грн. на місяць, оскільки відповідачі
поширюють недостовірну інформацію з 2000 року, що складає 91 місяць.

У судовому засіданні представник позивача позовну заяву та доповнену
позовну заяву підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та доповненій
позовній заяві  та просила її задовольнити.

У
судовому засіданні відповідач ОСОБА_2., діючий також від імені відповідачки
ОСОБА_3. на підставі доручення, позовну та доповнену позовну заяву не визнав,
посилаючись на те, що минув термін позовної давності, оскільки позивач
посилається на інформацію, викладену при розгляді позовних заяв за 1996 рік,
1999 рік, 2000 рік, 2001 рік. Крім того, ОСОБА_3 не поширювала недостовірну
інформацію, а лише підписувала позови. Оскільки, між  сім»єю позивача та відповідачами виникали
спірні питання, то відповідачі вирішували їх цивілізованим способом, шляхом
подання позовів до суду, в судових засіданнях він викладав  факти в присутності судді, секретаря,
представника прокуратури та в цьому він не бачить порушення етичних норм та
моральних принципів.

Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали
справи та дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає, що позовна
заява  не підлягає  задоволенню з наступних підстав.

Відповідно
до ст. 7 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на момент розповсюдження
вказаних в позові відомостей за 2001-2002рр., громадянин вправі вимагати по
суду спростування відомостей, що не відповідають дійсності або викладені
неправдиво, які порочать їх честь, гідність чи ділову репутацію або завдають
шкоди їх інтересам, якщо той хто поширив такі відомості, не доведе, що вони
відповідають дійсності.

Згідно
до ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено
внаслідок поширення про неї та (або)
членів  її сім»ї недостовірної
інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно
до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами
законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян
та організацій» від 28.09.1990 року зі змінами, під поширенням відомостей слід
розуміти опублікування їх у пресі, передачу по радіо, телебаченню, з
використанням інших засобів масової інформації, викладення в  характеристиках, заявах, листах, адресованих
іншим особам, повідомлення в публічних виступах, а також в іншій формі
невизначеному числу осіб або хоча б одній людині. Поширенням відомостей  також є вивішування (демонстрація) в
громадських місцях плакатів, лозунгів, інших творів, а так само розповсюдження
серед людей листівок, що за своїм змістом або формою ганьблять честь, гідність
або ділову репутацію громадянина або організації. Проте, повідомлення таких
відомостей лише особі, якої вони стосуються, не може визнаватись їх поширенням

Судом
достовірно встановлено та не заперечувалося сторонами, що Харківським районним
судом Харківської області розглядалися цивільні справи за позовами як позивача,
так і відповідача, а саме: - №2-772/07 за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3. до
ОСОБА_1., ОСОБА_5., ОСОБА_8, ОСОБА_6. про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди; №2-245/06 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1. про захист честі,
гідності, ділової репутації, відшкодування моральної шкоди; №2-162/06 за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1., ОСОБА_7 про поновлення порушеного права, усунення
перепон в користуванні земельною ділянкою; №2-2556/07 за позовом ОСОБА_1. до
ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, спричиненою ушкодженням здоров"я. Крім
того, апеляційним судом Харківської області розглядалися апеляційні скарги на
рішення, винесені Харківським районним судом Харківської області.

Під
час розгляду вказаних цивільних справ ОСОБА_2, діючий також в інтересах
ОСОБА_3. надавав пояснення, якими обґрунтовував позовні заяви або заперечував
проти позовних заяв ОСОБА_1.

Відповідно
до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно
зі ст. 34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і
слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Відповідно
до ст.. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Враховуючи
вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову, оскільки
право кожного на звернення до суду за захистом своїх порушених прав і інтересів
передбачено ст..3 ЦПК України, діючим законодавством не передбачена
відповідальність за подання пояснень та доказів у судовому засіданні, їх
дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Керуючись
ст.. 34 Конституції України, ст. ст. 10, 11, 60, 88,
212 - 215 ЦПК України, ст. 7 ЦК України (в ред.. 1963р.), ст. 277 ЦК
України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами
законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян
та організацій» від 28.09.1990 року зі змінами, суд
-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності,
ділової репутації, відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному
порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення та поданням
протягом 20 днів після цього самої
апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова, або в
порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя-