У Х В А Л А

І М Е Н Е М    У К
Р А  Ї Н И

3 липня 2008 року
місто Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду
Рівненської області у складі:
головуючого Буцяка З.І.

суддів Григоренка М.П.,
Ковальчук Н.М.

з участю секретаря
судового засідання Колесової Л.В.,

ОСОБА_1 та
представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду
в м. Рівному цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства
фірми «Еней» на рішення Рокитнівського районного суду від 14 квітня 2008 року у
справі за позовом ОСОБА_1до Приватного підприємства фірми «Еней» про визнання
договору оренди недійсним та зустрічним позовом Приватного підприємства фірми
«Еней» до ОСОБА_1про визнання договору оренди дійсним,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рокитнівського районного суду від 14 квітня 2008 року позов
ОСОБА_1 до Приватного підприємства фірми «Еней» про визнання договору оренди
позивачкою приміщення і майна відповідача, укладений сторонами 14 березня 2006
року, визнано недійсним. Приватному підприємству фірмі «Еней» у задоволенні його
зустрічного позову до ОСОБА_1 про визнання цього договору оренди дійсним
відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

В поданій на це рішення апеляційній скарзі Приватне підприємство фірма
«Еней» посилається на те, що ст. 220 ЦК України не визначає при ухиленні якої
конкретно сторони в договорі від нотаріального посвідчення суд може визнати
таку угоду дійсною. Тому встановивши наявність укладеного сторонами письмового
договору оренди, факт його виконання сторонами, а також факт ухилення однієї із
сторін від його нотаріального посвідчення, суд відповідно до правил ч. 2 ст.
220 ЦК України зобов*язаний був визнати цю угоду дійсною.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не врахував того, що частина
орендованого майна не відноситься до будівель чи транспортних засобів, а тому
договір у цій частині, який був укладений сторонами у простій письмовій формі,
згідно із законом не вимагав нотаріального посвідчення, а тому у цій частині
його не було правових підстав визнавати недійсним.

Крім того, місцевий суд не звернув уваги та не дав оцінки тій обставині, що
ОСОБА_1 з 14 березня по 1 серпня 2006 року фактично користувалася спірним
орендованим майном і отримувала від нього прибутки.

Посилаючись на ці обставини, а також на порушення судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права, апелянт просив апеляційний суд рішення місцевого суду скасувати і
справу направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі і
з'явилися в судове засідання, перевіривши подані докази та доводи апелянта,
колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Статтею 793 ЦК України (в редакції, що діяла на час укладення сторонами
спірного договору оренди), було встановлено, що договір  найму
будівлі  або іншої капітальної
споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір  найму
будівлі  або іншої капітальної
споруди (їх окремої частини) строком на один рік і більше підлягає
нотаріальному посвідченню.

Відповідно до правил ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу
укладається у письмовій формі. Договір найму
транспортного  засобу  за
участю  фізичної особи також
підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно зі ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону
про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Тому з урахуванням цих обставин місцевий суд, на переконання колегії
суддів, законно й обґрунтовано задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 та визнав
укладену сторонами 14 березня 2006 року письмову угоду про оренду будівель і
майна, яке в цих будівлях знаходилося і становило єдиний майновий комплекс, а
також транспортних засобів недійсним з тих підстав, що ця угода  не була посвідчена нотаріально.

Відповідно до правил ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо
усіх істотних умов  договору, що  підтверджується  письмовими
доказами,  і  відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд
може визнати такий договір дійсним. У
цьому  разі  наступне
нотаріальне  посвідчення   договору
не вимагається.

Проте ППФ «Еней» усупереч вимогам ст. 60 ЦПК України не подало суду
беззаперечних і достовірних доказів про те, що ОСОБА_1 ухилялася від
нотаріального посвідчення спірного договору оренди.

У попередніх судових справах сторін про ухилення ОСОБА_1 від нотаріального
посвідчення цієї угоди також не йшлося (а. с. 77-78).

Доводи апелянта, які викладені ним у позовній заяві та у поданій
апеляційній скарзі, в яких ідеться про ухилення ОСОБА_1 від нотаріального
посвідчення договору оренди від 14 березня 2006 року, є взаємовиключними (а. с.
77-78).

За таких обставин суд першої інстанції цілком підставно відмовив ППФ «Еней»
у задоволенні заявлених ним позовних вимог.

У зв"язку з викладеним колегія суддів приходить до висновку про те, що
суд першої інстанції, повно і всебічно з”ясувавши всі дійсні обставини спору
сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу
згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення
поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія
суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства фірми «Еней» відхилити.

Рішення Рокитнівського районного суду від 14 квітня 2008 року залишити без
зміни.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її
проголошення  і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: