10 вересня  2008 року                                                           м.
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:
суддів:
розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської
області від 11 січня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду Київської  області від 26 березня 2007  року,
в с т а н о в и л а:
вересні 2006 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись
на те, що з 2001 року перебувала з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, під час
якого було набуте майно, зокрема, земельна ділянка, яку відповідач приватизував
що вказана земельна ділянка є спільним майном подружжя, просила поділити її,
відступивши від рівності часток і виділивши їй 0,077545 га та  відповідачу - 0,041755 га.
Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 11 січня 2007 року, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду Київської
області від 26 березня 2007  року,
у задоволенні позову відмовлено.

У обгрунтування
касаційної скарги ОСОБА_1  посилається на
невідповідність висновків судів обставинам справи, неправильне застосування
судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права  та ставить питання про скасування судових
рішень і ухвалення нового рішення.

Касаційна скарга  не підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом положень ст. ст. 81, 116 ЗК України та Декрету Кабінету
Міністрів України від  26 грудня 1992
року № 15-92 “Про приватизацію земельних ділянок”  земельна ділянка, одержана громадянином у
період шлюбу в приватну власність для будівництва та обслуговування житлового
будинку й господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства,
садівництва, дачного і гаражного будівництва, є його власністю, а не спільною
сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у
шлюбі, а про одержану громадянином у власність в безоплатному порядку частку із
земельного фонду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції та
апеляційний суд, погоджуючись із ним,
виходили з наступного.

Сторони перебували у шлюбі з  січня 2001 року. Згідно з рішенням
Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 травня 2004 року
шлюб між  ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Земельну ділянку по АДРЕСА_1 було
вилучено в ОСОБА_3, батька відповідача у справі, і взамін надано  ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 37).

У серпні 2003 року на підставі
відповідного рішення сільської ради від 28 березня 2003 року відповідачу видано
державний акт на право приватної власності на землю.

Відповідно до довідки виконавчого
комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області від 17 серпня 2005 року № 1734 на час видачі довідки
спірна земельна ділянка вільга від забудови (а.с. 44).

Тому, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що земельна ділянка, одержана відповідачем у період шлюбу
в приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку в
порядку приватизації, є його власністю, а не спільною сумісною власністю
подружжя.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України
суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що  рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Доводи
касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що судами допущено
порушення або неправильне застосування норм
процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин ухвалені у справі
рішення підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської
області від 11 січня 2007 року й ухвалу Апеляційного суду Київської  області від 26 березня 2007  року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г.  Ярема

Судді Верховного Суду України

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук   Я.М. Романюк