Справа № 2 - 2626/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08
травня 2008року                                                                                                        м. Одеса

Суворовський
районний суд м. Одеси в складі:

головуючого
-           судді   Малиновського О.М.

при
секретарі -
Стояновій І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №15, в місті
Одеса, цивільну справу за позовом ОСОБА_1до Суворовської районної адміністрації
Одеської міської ради, треті особи: Одеська міська рада - про встановлення
факту належності заповіту, встановлення факту прийняття спадщини, визнання
права власності в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1. звернувся до суду з
позовною заявою в якій просив встановити факт належності заповіту від
13.11.1995р. ОСОБА_2щодо розпорядження всім своїм майном на випадок її смерті
на користь ОСОБА_1, встановивши факт прийняття ним спадщини після смерті
ОСОБА_2., померлої ІНФОРМАЦІЯ_1у вигляді квартири АДРЕСА_1, визнавши за ним
право власності в порядку спадкування за заповітом на зазначену квартиру.

Позов ОСОБА_1. обґрунтовував тим, що
після смерті його дідуся - ОСОБА_3. відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини
зазначеної вище квартири. Після смерті його бабусі ОСОБА_2. відкрилась спадщина
у вигляді 1/3 частини той же спадкової квартири. Під час свого життя ОСОБА_2.
залишила на його ім'я заповіт, яким заповідала все своє майно в тому числі і
спадкову квартиру. Однак враховуючи, що в заповіті помилково було зазначено
по-батькові “ОСОБА_2” замість “ОСОБА_2” він не може прийняти спадщину. На думку
ОСОБА_1. він прийняв спадщину після смерті своєї бабусі, однак у встановлений
законом строк він не звернувся до нотаріальної контори. Дана обставина стала
підставою для звернення до суду.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала просила задовольнити.

Представник відповідача Суворовської
районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не явився без
поважних на те причин. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений
належним чином.

Представник третьої особи Одеської міської
ради в судове засідання не явився без поважних на те причин. Про день, час та
місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Зі згоди представника позивача
справа розглянута в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів,
відповідно до ст. 224 ЦПК України.

Суд заслухавши представника
позивача, вивчивши матеріали справи, встановивши факт та відповідні до них
правовідносини, прийшов до наступного.

Судом встановлена, що квартира
АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ
Одеського міськвиконкому 20.05.1994р. № 9-1196, належить на праві спільній
частковій власності в рівних частках: ОСОБА_3, ОСОБА_2,  ОСОБА_1.

ОСОБА_3помер ІНФОРМАЦІЯ_2, а/з про
смерть № 1127 від 14.05.1996р. по відділу РАГС Суворовського району м. Одеси
(а.с.6). Після його смерті відкрилась спадщина яка складається з 1/3 частини
зазначеної вище квартири.

Згідно  ст. 548 ЦК УРСР (в ред.
1963р.) для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята
спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Відповідно до  п.2 ст.549 ЦК УРСР (в ред.
1963р.), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він подав в державну
нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

З представленої спадкової справи № 290/1996р. вбачається, що до Четвертої
одеської держнотконтори 28.08.1996р. з заявою про прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_3. звернулась ОСОБА_2., його дружина (а/з про реєстрацію шлюбу №
2070 від 03.09.1953р. по Одеському відділу ЗАГС). Тобто у відповідність до п.2
ст. 549 ЦК УРСР фактично прийняла спадщину у вигляді 1/3 частини спадкової
квартири.

Під час свого життя ОСОБА_2. залишила заповіт 13.11.1995р. у відповідність
до якого на випадок своєї смерті заповідала все своє майно ОСОБА_1. Зазначений
заповіт було посвідчено держаним нотаріусом Четвертої одеської державної
нотаріальної контори Левенець Т.П. 13.11.1995 році, реєстровий номер 3-2463
(а.с.10). Проте державним нотаріусом в заповіті було помилково записано
по-батькові ОСОБА_2., а саме, замість “ОСОБА_2” було записано “ОСОБА_2”. На
думку суду вказана неточність в заповіті
по-батькові ОСОБА_2. відноситься до технічної помилки допущеної
державним нотаріусом. Судом приймається до уваги та обставина, що зазначеним
заповітом ОСОБА_2. заповідала ОСОБА_1. 1/3 частину спадкової квартири АДРЕСА_1,
яка належить їй на праві власності на підставі зазначеного вище свідоцтва про
право власності на житло, де її по-батькові зазначено як “ОСОБА_2”. В свідоцтві
про смерть ОСОБА_2. її по-батькові також записано як “ОСОБА_2”.

На підставі чого суд вважає доведеним той факт, що заповіт від 13.11.1995р.
складений ОСОБА_2 щодо розпорядження всім своїм майном на випадок своєї смерті
на користь ОСОБА_1посвідчений державним нотаріусом Четвертої одеської державної
нотаріальної контори Левенець Т.П., реєстровий номер 3-2463, належить ОСОБА_2.

ОСОБА_2. померла ІНФОРМАЦІЯ_1, про
що було зроблено а/з про смерть № 9527 від 23.10.2006р. по першому відділу РАЦС
Приморського районного управління юстиції м. Одеси (а.с.7).

Після її смерті, враховуючи
встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_2. після смерті свого чоловіка
ОСОБА_3., відкрилась спадщина у вигляді 2/3 частини спадкової квартири.

Спадкоємцем  після смерті ОСОБА_2. за заповітом від
13.11.12995року є ОСОБА_1.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 цієї же
статті, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Факт проживання ОСОБА_1. з ОСОБА_2.
на час її смерті в спадковій  квартирі
підтверджується довідкою Ф-1 від 25.10.2007р.(а.с.14). Дану обставину також
підтвердила допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 ., яка приходиться
позивачу та ОСОБА_2. сусідкою та знає їх з 1972 року.

Таким чином на підставі встановлених
у судовому засіданні фактів, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності,
суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1. є обґрунтованими та такими, що
підлягають судовому захисту шляхом визнання за ОСОБА_1. права власності на 2/3
частини спадкової квартири в порядку спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_2.

Проте суд вважає, що в задоволені позовних вимог щодо встановлення факт
прийняття спадщини ОСОБА_1. після смерті ОСОБА_2. слідує відмовити, оскільки
встановлення даного факту не регулюється положеннями ЦК України в редакції 2003
року та правового значення для вирішення спору по суті за виниклими
правовідносинами не має.

Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3. та ОСОБА_2. судом не встановлено.

Керуючись
ст.ст. 548,549 ЦК УРСР в ред. 1963 року; ст. 1268 ЦК України в ред. 2003р.; ст.
ст. 10, 11, 58, 64, 212-215, 224-227 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Позов
ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Встановити
факт належності заповіту від 13.11.1995р. ОСОБА_2щодо розпорядження всім своїм
майном на випадок своєї смерті на користь ОСОБА_1посвідчений державним
нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори Левенець Т.П.,
реєстровий номер 3-2463.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1в
порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

В іншій частині позову відмовити.

Рішення
може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача,
поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Одеської області
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк  з дня проголошення рішення і поданням після
цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК
України.

Суддя -