Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А І Н И

місто Ковель                                                                                    17
червня 2008 року

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під
головуванням

судді
Денисюка Р.С.,

за участю секретаря                                                            Бєлих
Н.Б.,

позивача                                                                              ОСОБА_1,

представників позивача                                                     ОСОБА_2.,

ОСОБА_3.,

відповідача                                                                           ОСОБА_4.     ,

представників відповідача                                                 ОСОБА_5.,

ОСОБА_6.,

ОСОБА_7.,

представника
третьої особи                                               ОСОБА_8.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_4,
виконавчого комітету Дубівської сільської ради, Ковельської державної
нотаріальної контори, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмету спору, колективного підприємства «Волинське обласне бюро
технічної інвентаризації», про визнання недійсними рішення виконавчого комітету
Дубівської сільської ради від 17.07.1998 року, свідоцтва про право власності на
нерухоме майно в АДРЕСА_1від 24.09.1998 року, договору дарування будинку за
вищевказаною адресою від 04.11.1998 року, свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 26.11.1998 року та визнання права власності на &frac12; частку житлового
будинку по АДРЕСА_1в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_9,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1.
звернувся до суду із позовом про визнання недійсними рішення виконавчого
комітету Дубівської сільської ради від 17.07.1998 року, свідоцтва про право
власності на нерухоме майно в АДРЕСА_1від 24.09.1998 року, договору дарування
будинку за вищевказаною адресою від 04.11.1998 року, свідоцтва про право
власності на нерухоме майно від 26.11.1998 року та визнання права власності на &frac12; частку житлового
будинку по АДРЕСА_1в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_9.

Вказаний
позов мотивовано тим, що в АДРЕСА_1проживала мати  позивача ОСОБА_9., яка була власником
житлового будинку та господарських споруд. 30.09.1992 року мати померла і після
її смерті відкрилася спадщина на майно, яке їй належало, в тому числі і
житловий будинок. Відповідно до ст. 529 ЦК України в редакції  1963 року у першу чергу право на спадщину
мають діти спадкодавця та той із подружжя, який його пережив. Тобто після
смерті матері залишилося два спадкоємці першої черги: позивач та його брат
ОСОБА_10.

Особисто
позивач вступив у володіння та розпорядження спадковим майном.

У даний
час виникла необхідність у встановленому порядку оформити спадщину. Оскільки
мати при житті не оформила своє право власності на нерухоме майно, то мав намір
звернутися за оформленням права власності до суду. В порядку підготовки справи
до суду з'ясувалося, що в 1998 році на позивача було оформлено право власності
на даний житловий будинок на підставі свідоцтва про право власності, виданого
виконавчим комітетом Дубівської сільської ради 24.09.1998 року на підставі рішення
виконкому від 17.07.1998 року № 4/2. Станом на 26.11.1998 року зареєстровано
перехід права власності на вказане майно за громадянином ОСОБА_4. згідно
договору дарування від 04.11.1998 року № 3-3176.

Вважає
вчинення даних дій та видачу вказаних документів незаконними із наступних
підстав.

Позивач
в Дубівську сільську раду із заявою про оформлення права власності не звертався
і йому незрозуміло, з яких підстав вони прийняли таке рішення та видали
свідоцтво про право власності на позивача, яке він не отримував. Вказане
рішення не відповідає вимогам закону. А саме сільським радам заборонено
посвідчувати договори відчуження нерухомого майна. Главою 24 ЦК України
передбачено порядок набуття права власності та його відчуження, тому вважає
рішення та відповідно видане свідоцтво на право власності на житловий будинок
недійсними. Про те, що прийняте таке рішення та видано свідоцтво, позивачу
стало відомо в листопаді 2007 року.

Договір
дарування від 04.11.1998 року він не укладав із ОСОБА_4., присутнім при його укладенні
не був.

Вважає,
що після смерті матері має право на &frac12; частину спадкового майна як спадкоємець першої черги.

Просить
суд визнати недійсними рішення виконавчого комітету Дубівської сільської ради
від 17.07.1998 року, свідоцтво про право власності на нерухоме майно в
АДРЕСА_1від 24.09.1998 року, договір дарування будинку за вищевказаною адресою
від 04.11.1998 року, свідоцтво про право власності на нерухоме майно від
26.11.1998 року та визнати за ним право власності на &frac12; частку житлового будинку по АДРЕСА_1в
порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_9.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1. позов підтримав із підстав у ньому
викладених та просить його задовольнити.

Представник
позивача ОСОБА_3. в судовому засіданні
позов підтримала із підстав у ньому викладених та просить його
задовольнити.

Представник
позивача ОСОБА_2. позов підтримала із підстав у ньому викладених та просить
його задовольнити. Суду пояснила, що рішення виконавчого комітету Дубівської
сільської ради є незаконним, такого рішення від 17.07.1998 року № 4/2 не
приймалося, крім цього, вирішення даних питань не входить до компетенції
сільських рад. Оскільки рішення виконкому відсутнє, то і видане свідоцтво на
право власності є незаконним. Позивач не був при прийняті цих рішень та не
писав відповідних заяв на оформлення права власності за ним.  Договір дарування позивач не укладав, до
нотаріуса не ходив і ніяких документів не оформляв. Відповідно, якщо врахувати,
що є незаконно прийняті рішення виконкому з приводу оформлення права власності,
то свідоцтво про право власності та договір дарування є недійсними.

Також
враховуючи вищевикладене нечинним є свідоцтво про право власності від
26.11.1998 року, видане на ім'я ОСОБА_4.

Позивач
являючись спадкоємцем першої черги після смерті матері, враховуючи, що на день
смерті спадкодавця було двоє спадкоємців та враховуючи те, що він вступив у
володіння спадщиною, має право  на &frac12; частину
спадкового майна. Тому ставить питання про визнання за ним права власності на &frac12; частину
житлового будинку із господарськими спорудами в АДРЕСА_1.

Відповідач
ОСОБА_4. позов не визнав, суду пояснив, що
документи на будинок оформляв позивач і відповідно писав заяви на
виконавчий комітет та разом із ним ходив до нотаріуса для оформлення договору
дарування житлового будинку. Позивач особисто був присутнім при його оформленні
та особисто ставив свій підпис під ним. Після договору дарування він оформив на
себе право власності на подарований будинок. Про оформлення договору дарування
була домовленість між його батьком та позивачем. Ніяких документів за позивача
він не оформляв. ОСОБА_1. знав про всі дії, що вчиняються з його майном і сам
їх вчиняв. Просить в позові відмовити.

Представник
відповідача ОСОБА_11. позов не визнав, суду пояснив, що після смерті матері
право власності на житловий будинок із господарськими спорудами в с. Вербка на
себе оформив ОСОБА_1. Враховуючи ту обставину, що він прийняв спадщину,
виконком Дубівської сільської ради
прийняв рішення про оформлення права власності на житловий будинок, а
пізніше видали свідоцтво про право власності. Будучи власником житлового
будинку ОСОБА_1. 04.11.1998 року оформив договір дарування на це майно на
відповідача ОСОБА_4. При оформленні даного договору  позивач був присутнім і звірено була
нотаріусом особа дарителя . Також позивач ставить під сумнів видачу інших
документів мотивуючи це тим, що він їх не оформляв та не просив про їх
оформлення. Крім цього раніше за життя батька відповідача позивач таких вимог
не ставив, що може свідчити про те, що він добре знав про те, що відбувалося із
спадковим майном і які дії вчинялися. Позивач в своїх  доводах про те, що він не писав ніяких заяв і
нічого не оформляв, сам собі суперечить, оскільки без його відома ніхто не міг
оформити відповідні документи. Просить в позові відмовити.

Представник
відповідача Дубівської сільської ради ОСОБА_12. пояснив суду, що виконавчий
комітет приймає рішення про оформлення права власності на житлові будинки в
порядку спадкування, коли немає спору і видає свідоцтва на право власності. В
даному випадку такі рішення приймаються на засіданні виконавчого комітету
сільської ради за заявами громадян. Більш за все заява позивача про оформлення
права власності на житловий будинок була, але враховуючи, що пройшло 10 років,
вона не збереглася і виконком  враховуючи
відсутність спору виніс таке рішення, а пізніше видав свідоцтво про право
власності. При видачі і оформленні рішення секретарем могла бути допущена
помилка в його числі та номері. Якщо видано свідоцтво, то повинно бути і
рішення.

Представник
Ковельської державної нотаріальної контори ОСОБА_7. позов не визнала, суду
пояснила, що договір дарування між ОСОБА_1. та ОСОБА_4. було оформлено  відповідно до вимог чинного законодавства в
присутності  двох сторін договору. Була
встановлена особа дарителя та роз'яснено йому наслідки укладення такого
договору. Особа дарителя була перевірена по паспорту і він особисто розписався
в договорі дарування. ОСОБА_1. були представлені всі документи на право
власності на будинок, що був предметом договору і ці документи не викликали
ніякого сумніву. Те, що є помилка в числах у рішенні виконавчого комітету
Дубівської сільської ради та свідоцтві про право власності на даний житловий
будинок не може свідчити про недійсність договору дарування, оскільки таке
рішення існує і можливо в ньому допущена лише механічна помилка. Твердження
позивача про те, що він не був присутнім при оформленні договору дарування не
відповідають діяльності, оскільки, якби не було сторони, договір би нотаріус не
оформила,  сама процедура оформлення
проводиться не один день, оскільки необхідно представити документи, та й підпис
у договорі повністю відповідає підпису позивача у інших документах. Просить в
позові відмовити.

Представник
третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_8. суду пояснила, що всі документи
на будинок  в АДРЕСА_1оформлені ними у
відповідності до представлених правовстановлюючих  документів,
перевірка правильності видачі яких не входить до їх компетенції.

Суд
заслухавши позивача, його представників, відповідача, представників відповідача,
представника третьої особи, свідків, дослідивши письмові докази по справі,
вважає, що позов ОСОБА_1. є безпідставним та таким, що не підлягає до
задоволення із наступних підстав.

Відповідно
до ст. 10 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків
встановлених цим Кодексом.

Стаття
227 ЦК України ( в редакції 1963 року) визначає, що договір купівлі-продажу
житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із
сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.

Згідно
ст. 244 ЦК України (в редакції 1963 року) договір дарування на суму більше 500
карбованців повинен бути нотаріально посвідчений, в тому числі і договір
дарування нерухомого майна.

Договір
дарування повинен відповідати вимогам, визначеним в ст. 43, 44, 46 ЦК України в
редакції 1963 року.

Як вбачається із
ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», яка визначає
повноваження виконавчих комітетів сільських, селищних міських рад в галузі
житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування,
громадського харчування, транспорту і зв'язку, а саме, підпункту 10 пункту б),
до таких повноважень виконавчих комітетів належать облік
та реєстрація відповідно до закону об'єктів нерухомого майна незалежно від форм
власності.

У
судовому засіданні встановлено, що відповідно до рішення виконавчого
комітету  Дубівської сільської ради №
4/2  від 17.07.1998 року було прийнято
рішення про оформлення права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1за
позивачем ОСОБА_1.

Пізніше
на підставі даного рішення виконавчим комітетом було видано 24.09.1998 року №
00617 свідоцтво про право власності на даний житловий будинок на ОСОБА_1.

Під
час судового розгляду справи встановлено, що рішення виконавчим комітетом
сільської ради 17.07.1998 року № 4/2 не приймалося, а є рішення від 18.08.1998
року № 5/2 з цього ж питання.

Як
пояснив представник відповідача Дубівської сільської ради ОСОБА_12., що могло
бути допущено технічну помилку в числі, однак, таке рішення існує.

Свідок
ОСОБА_12. колишній сільський голова Дубівської ради, в судовому засіданні
пояснила, що виконавчий комітет приймає рішення на підставі заяви громадянина,
і його участь в засіданні виконкому не завжди є обов'язковою. В даному випадку
за заявою ОСОБА_1. було оформлено право власності  в порядку спадкування на житловий будинок і
скоріш за все його заява була, бо без заяви не може бути прийнято рішення. Те ,
що рішення датовано 18.08.1998 роком вона може пояснити і тим, що допущено було
секретарем при його виписці технічну помилку, однак, таке рішення з приводу
поданої заяви про оформлення права власності існує і воно було прийнято на
виконкомі. На підставі рішення було видано і свідоцтво про право власності.

Аналізуючи
зібрані по справі докази, суд вважає, що вимога позивача в частині визнання
недійсними рішення виконавчого комітету Дубівської сільської ради від
17.07.1998 року №4/2 та свідоцтва про право власності на житловий будинок по
АДРЕСА_1 до задоволення не підлягають із наступних підстав.

Як
вбачається із досліджених документів рішення про оформлення права власності,
зокрема на  ОСОБА_1., приймалось і воно
існує на даний час, хоча і датоване 18.08.1998 року.

До
даного рішення є протокол засідання виконавчого комітету, де другим питанням
розглядалося  вказане питання про
оформлення права власності на ОСОБА_1.

Таке
питання вирішувалось не лише по позивачу, а й по інших громадянах.

Пізніше
на підставі рішення видано свідоцтво про право власності, що  не суперечить чинному законодавству та не
виходять за межі наданих повноважень виконавчому комітету сільської ради.

Заяви
позивача на виконком з приводу оформлення права власності в силу часу , що
пройшов, не збереглися.

Тому
суд із досліджених документів і показів свідка вважає, що дане питання про
оформлення права власності на ОСОБА_1. вирішувалось на засіданні виконавчого
комітету сільської ради і рішення відповідне з цього питання приймалось.

Допущена
технічна помилка в даті і номері рішення не може свідчити про те , що дане
рішення і відповідно до нього видане свідоцтво про право власності є недійсним.

Твердження
позивача про те, що він не писав такої заяви та не був присутнім на
засіданні  виконавчого комітету, не знав
про те, що оформлені такі документи, судом до уваги не  приймаються, оскільки  позивачем в судовому засіданні ці обставини
не доведені та не представлено відповідних доказів, а зібрані та досліджені
докази свідчать про протилежне.

Крім
цього, дане рішення приймалось в користь позивача, про що на думку суду він
знав та клопотав про це.

Те,
що вказане свідоцтво про право власності підписане секретарем сільської
ради  від імені голови сільської ради без
застереження в підписі не може свідчити про його недійсність, оскільки таке
рішення про визнання права власності існує, і воно видане на  підставі наявного рішення виконавчого
комітету Дубівської сільської ради, тобто відповідає фактичним даним зазначеним
в ньому.

Також
суд вважає, що немає підстав для визнання недійсним договору дарування
житлового будинку із господарськими спорудами від 04.11.1998 року, укладеного
між ОСОБА_1. та ОСОБА_4.

Зокрема
, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору від 04.11.1998
року ОСОБА_1. будучи на підставі виданих правовстановлюючих документів
власником житлового будинку по АДРЕСА_1подарував його ОСОБА_4., про що укладено
відповідний договір та нотаріально посвідчено його.

Даний
договір посвідчено нотаріусом державної нотаріальної контори ОСОБА_7.,  підписано сторонами договору та поставлено
відповідні підписи.

Вказаний
договір укладено у відповідності до чинного законодавства особами, що є
повністю дієздатними, на момент укладення договору даруватель на підставі
правовстановлюючих документів володів майном, що дарував, особисто підписався в
договорі.

ОСОБА_7.
при укладені договору були витребувані всі необхідні документи для оформлення
договору дарування, перевірено дієздатність сторін в договорі, встановлено
особи учасників договору.

Тому
підстав для визнання даного договору дарування недійсним у суду немає.

Твердження
позивача про те, що він не укладав даного договору. Та не був присутнім
при  його укладені та не підписував його
судом до уваги не приймається, оскільки воно не доведено в судовому засіданні,
та спростовується поясненнями відповідача ОСОБА_4.. ОСОБА_7, та письмовими
доказами по справі, зокрема договором дарування
від 04.11.1998 року .

Протилежного
в судовому засіданні не встановлено.

Тому
враховуючи вищевикладене, суд вважає, що Волинським обласним бюро технічної
інвентаризації правомірно на підставі укладеного договору дарування від
04.11.1998 року  видано реєстраційне
посвідчення від 26.11.1998 року серія НОМЕР_1, реєстровий номер 8, яке
засвідчує, що ОСОБА_4. є власником житлового будинку із господарськими спорудами
в АДРЕСА_1.

В
цій частині позову ОСОБА_1. також слід відмовити.

Не є
підставною вимога позивача про визнання права власності в порядку спадкування
на &frac12; частину житлового будинку в порядку спадкування після смерті матері
ОСОБА_9., оскільки як вбачається із досліджених в судовому засіданні документів
у відповідності до ст.ст. 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року ОСОБА_1.
прийняв та вступив у володіння спадковим майном після смерті матері, та
належним чином оформив спадщину, а пізніше відповідно до договору дарування від
04.11.1998 року розпорядився нею, подарувавши житловий будинок із
господарськими спорудами, тобто використав своє право на спадщину. Тому в цій
частині позову слід відмовити.

Враховуючи
вищевикладене, суд вважає, що позов ОСОБА_1. не підлягає до задоволення в
повному об'ємі за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог.

На підставі викладеного ст.ст. 43,
44, 46, 227, 244, 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), ст. 30 ЗУ «Про
місцеве самоврядування в Україні», керуючись
ст.ст. 3, 10, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України,
суд,

В И Р І Ш И В:

В позові
ОСОБА_1до ОСОБА_4, виконавчого комітету Дубівської сільської ради, Ковельської
державної нотаріальної контори, з участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору, колективного підприємства «Волинське
обласне бюро технічної інвентаризації», про визнання недійсними рішення
виконавчого комітету Дубівської сільської ради від 17.07.1998 року, свідоцтва
про право власності на нерухоме майно в АДРЕСА_1від 24.09.1998 року, договору
дарування будинку за вищевказаною адресою від 04.11.1998 року, свідоцтва про
право власності на нерухоме майно від 26.11.1998 року та визнання права
власності на &frac12; частку
житлового будинку по АДРЕСА_1в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_9
відмовити.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області
через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі в
десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги або в порядку ч.
4 ст. 295 ЦПК України.

ГОЛОВУЮЧИЙ:
Р.С.ДЕНИСЮК