Справа  №2-781 за 2008 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

05 серпня 2008
року              Макарівський районний
суд Київської області в складі судді ДЗЮБИ Н.М. при секретарі Гребінській Н.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
в залі суду смт. Макарів справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И
В :

Позивач
звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 05.07.1985 року
по 04.09.2001 року він перебував в зареєстроваеному шлюбі з відповідачем. За
час шлюбу вони придбали жилий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 та
земельні ділянки 0,12 га, 0,30 га та 0,40 га в с.М.Карашин Макарівського
району. При розірванні шлюбу майно не було поділене, так як до даного часу вони
проживають разом. Про порушення свого права він дізнався 27.02.2008 року, коли
виготовив технічний паспорт на жилий будинок.Дружина весь цей час приховувала
від нього, що все майно переоформила на себе.В даний час відповідачка ставить
питання про його виселення, тому і довелось йому виготовляти технічний паспорт
на будинок, з якого він дізнався, що його право порушене. Добровільно поділити
майно відповідачка відмовляється, тому він звернувся до суду і просить поділити
жилий будинок з надвірними будівлями та земельні ділянки пополам та поновити
йому строк позовної давності.

На ухвалу
суду про усунення недоліків позовної заяви, так як вартість земельних ділянок
не була визначена та не включена до ціни позову і в цій частині позов не
оплачений судовим збором, позивач надіслав до суду заяву про виключення
земельних ділянок з позовних вимог, зменшивши розмір позовних вимог.

Пізніше
позивач уточнив свої вимоги та просив поділити жилий будинок без визначення
часток.

В судовому
засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав.

Відповідач
ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала і пояснила суду, що в 1988 році жилий будинок
був наданий колгоспом на їхню сім»ю з 4-х осіб. Пізніше вона цей будинок у
колгоспу викупила.  Земельні ділянки
наділялись їй 0,28 га та 0,37 га в 1988,1989 р., приватизувала вона земельні
ділянки вже після розлучення в 2003 році. Чоловік все життя пив і після
розлучення писав розписки в 2003 році про те, що з приводу поділу майна ніяких
претензій до неї не має.Просила в позові позивачу відмовити в зв»язку з
пропуском  ним строку позовної давності.

Вислухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи,суд приходить до висновку, що
позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Як свідчать
свідоцтва про укладення шлюбу та про розірвання шлюбу, сторони по справі
перебували в зареєстрованому шлюбі з 17.12.1985 року по 04.09.2001 року.

За період
шлюбу сторони придбали жилий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1, який є
спільною власністю подружжя.

Як свідчить
державний акт Р2 №403834 на право приватної власності на землю,земельні ділянки
загальним розміром 0,814 га приватизовані відповідачкою ОСОБА_2 в жовтні 2003
року, тобто після розірвання шлюбу.

Посвідчені
Великокарашинською сільською радою заява позивача та угода сторін про поділ
майна, датовані 22.07.2003 року, свідчать про те, що після розірвання шлюбу
сторони  проживають окремо, спільного
господарства та спільних фінансів не мають. Заперечення позивача щодо цих документів
в судовому засіданні нічим не підтверджені.

За таких
обставин відсутні підстави для задоволення прохання позивача про поновлення
строку позовної давності і суд відхиляє твердження позивача про те, що про
порушення його права йому стало відомо тільки 27.02.2008 року, як надумане.

А тому
позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню в зв»язку з пропущенням
позивачем строку звернення до суду.

На
підставі наведеного та керуючись ст.267ч.3 ЦК України,
ст.ст.10,11,58-60,79,209,215,294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 в
позові до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Заява про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення
суду набирає чинності відповідно до ст.223 ЦПК України.

Суддя
Н.М.ДЗЮБА