Справа №2-146/2008
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2008р. Заводський районний суд м.Миколаєва у складі головуючого судді Павлової Ж.П., секретаря Іваненко Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справі за позовом
ОСОБА_1
до
ОСОБА_2
,
ОСОБА_3
,
ОСОБА_4
про визнання заповіту не дійсним,

В С Т А Н О В И В

21 червня 2007 року
ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2
,
ОСОБА_3
,
ОСОБА_4
про визнання заповіту , складеного його батьком
ОСОБА_5
09 листопада 1993 року та посвідченого державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори не дійсним.

В заяві позивач посилався на те , що 21.12.1996року помер його батько
ОСОБА_5
.

Після його смерті залишився спадок- Ѕ частини квартири
АДРЕСА_1
в м.Миколаєві. Він , його мати
ОСОБА_6
, яка померла в 2004 році та його сестра
ОСОБА_3
були спадкоємцями першої черги.

В січні 2005 року йому стало відомо про те, що 09.11.1993 року його батько залишив заповіт на вищевказану квартиру на його племінника, а батькового внука -
ОСОБА_2
.

Посилаючись на те, що його батько
ОСОБА_5
тяжко хворів з червня 1993 року, знаходився на лікуванні в лікарні швидкої допомоги, оглядався лікарем –психіатром , в нього було психічний розлад здоров*я , у зв*язку з чим не міг керувати своїми діями , просив визнати вищевказаний заповіт не дійсним.

Відповідно до ухвали Заводського районного суду м.Миколаєва

від 19.12.2007 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено
ОСОБА_4
та третю особу Першу Миколаївську державну нотаріальну контору.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1
та його представник
ОСОБА_6
позовні вимоги підтримали.Посилаючись на вимоги ст. 225 ЦК України просили задовольнити позовні вимоги.

Відповідач
ОСОБА_2
в судове засіданні не з*явився.

Його представник
ОСОБА_7
в судовому засіданні позовні вимоги визнав.

Відповідач
ОСОБА_3
в судовому засіданні також позовні вимоги визнала.

В подальшому в судове засідання ні позивач,ні вищевказані відповідачі та їх представники не з*являлись. Про дату слухання справи були повідомлені належним чином.

Співвідповідач
ОСОБА_4
огли в судовому засіданні позовні вимоги не визнав.

Представники третьої особи в судове засідання не з*явились.

Вислухавши пояснення сторін, їх представників,свідків, дослідивши висновок посмертної судово-психіатричної експертизи від 25.07.2008 року, матеріали цивільної справи , суд приходить до наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_1
року помер
ОСОБА_5
, після смерті якого відкрилась спадщина на квартиру
АДРЕСА_1
в м.Миколаєві.

Відповідно до заповіту , складеного батьком позивача,
ОСОБА_5
09 листопада 1993 року та посвідченого державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори вищевказана квартира перейшла у власність внука
ОСОБА_2
, на ім*я якого було складеного заповіт. 02.07.2001 року на і*я
ОСОБА_2
було видано свідоцтво про право на спадкування за заповітом на вищевказану квартиру.

01.10.2001 року ,на підставі договору купівлі-продажу
ОСОБА_2
продав
ОСОБА_4
вищевказану квартиру.

Відповідно до рішення від 29.10.2003 року Судової колегії судової палати по цивільним справах Апеляційного суду Миколаївської області , визнано недійсним в частині 11/18 свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом у вигляді квартири
АДРЕСА_1
,та визнано не дійсним договір купівлі-продажу від 01.10.2001 р. За
ОСОБА_2
визнано право на спадщину за заповітом на 7/18 частин, а за
ОСОБА_6
( дружиною померлого
ОСОБА_5
) визнано право власності на 11/18 частин квартири.

Відповідно до спадкової справи , заведеної після смерті
ОСОБА_6
, яка померла 30.01.2004 року, з заявами про прийняття спадщини звернулись її діти
ОСОБА_1
та
ОСОБА_3
До теперішнього часу свідоцтво про право на спадщину на їх ім*я після смерті матері не видавалось.

Як вбачається із довідки МБТІ від 04.12.2007 року власність на кв.
АДРЕСА_1
зареєстрована за
ОСОБА_6
- на 11/18 частин на підставі рішення Судової колегії судової палати по цивільним справах Апеляційного суду Миколаївської області та за
ОСОБА_4
на 7/18 частин на підставі свідоцтва про право власності від 06.05.2005 року.

В судовому засіданні позивач та його представник посилались на те, що про заповіт , складений 09.11.1993 року його батьком
ОСОБА_5
на ім*я
ОСОБА_2
позивачу стало відомо в січні 2005 року. А також посилались на те, що заповіт є не дійсним, оскільки з червня 1993 року
ОСОБА_5
хворів, знаходився на стаціонарному лікуванні,йому встановлювались діагнози, які свідчили про його неадекватну поведінку та психічний розлад здоров*я.

Відповідно до висновку посмертної судової психіатричної експертизи від 25.07.2008 року,
ОСОБА_5
психічними захворюваннями не страждав. В червні 1993 року переніс

•
2 -

сосудистий психоз( з 20.06.1993 року по 25.06.1993 рік). 09.11.1993 року, в період складання заповіту він міг розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Вищевикладене також підтверджується показами свідків в судовому засіданні
ОСОБА_8
,
ОСОБА_9
,
ОСОБА_10

Таким чином в судовому засіданні не встановлено підстав для визнання заповіту від 09.11.1993року, посвідченого державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори не дійсним.

У зв’язку з вищевикладеним суд вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_1
свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли.

Крім того, свідки
ОСОБА_11
та
ОСОБА_12
в судовому засіданні підтвердили, що ще в 2001 році позивачу уже було відомо про заповіт від 1993 року , складений його батьком
ОСОБА_5
на імя
ОСОБА_2

У відповідності до ст. 256 ЦК України , позивач пропустив строк позовної давності для звернення з таким позовом до суду.

На підставі вищевикладеного,в задоволенні позову Пономаренко М.М. слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 60,212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В

В задоволенні позову
ОСОБА_1
відмовити.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів з дня його проголошення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м.Миколаєва в порядку, передбаченому ст. 294 ЦПК України.

Головуючий суддя Ж.П.Павлова