Рішення

Іменем України

08
травня  2008 року

Первомайський
районний суд Автономної Республіки Крим

у
складі: головуючого судді Михайлової Л.О.,

при
секретарі    Шаповалової Т.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в смт. Первомайське

цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення  оплати за час

вимушеного
прогулу,

встановив:

Позивачі, уточнивши у судовому
засіданні свої позовні вимоги,

просять
стягнути з відповідача оплату за час вимушеного прогулу у сумі 6630

гривень
кожному, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати за період з 14

лютого
2007 року по 30 квітня 2008 року. Свої вимоги мотивують тим, що рішенням

колегії
суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Автономної

Республіки
Крим від 15 січня 2007 року кожен з них поновлений на роботі на

посаді
продавця у фізичної особи - суб'єкта
підприємницької діяльності

ОСОБА_3
- відповідача по справі, накази № 1 і № 2 від 15

січня
2006 року про звільнення їх за п. 4 ст. 40 КЗпП України визнані

незаконними
та скасовані, однак відповідач рішення суду не виконав, на роботі

їх
не поновив, тому вони не можуть працювати и отримувати заробітну плату.

Відповідач позов не визнав, тому що зараз
немає  можливості

поновити
позивачів на роботі, оскільки він у теперішній час ніякої

підприємницької
діяльності не здійснює, робочих міст для працевлаштування

позивачів
в нього нема. Крім цього, позивачі знайшли собі іншу роботу та

працюють,
до нього з питань поновлення на роботі не зверталися, у районний

центр
зайнятості не приходили.

Вислухавши пояснення позивачів,
їх представника та представника

відповідача,
дослідивши надані сторонами докази, суд встановив такі факти та

відповідні
ним обставини. Відповідно до укладених між сторонами 01 серпня 2005

року
трудових договорів, які були зареєстровані в районному центрі зайнятості,

подружжя
Жвакіни - позивачі по справі працювали у відповідача,  15.01.2006 року

вони
були звільнені відповідачем по п.4 ст. 40 КЗпП України, згідно з наказами

№
1 і № 2 від 15.01.2006 року. Припинення
договорів в районному центрі

зайнятості
не зареєстровано. Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних

справах
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 15 січня 2007 року

кожен
з позивачів поновлений на роботі на посаді продавця у фізичної особи -

суб'єкта  підприємницької діяльності ОСОБА_3 -
відповідача

по
справі, накази № 1 і № 2 від 15 січня 2006 року про звільнення їх за п. 4

ст.
40 КЗпП України визнані незаконними та скасовані. Рішення  набрало законної

сили
з моменту його проголошення, у касаційному порядку не оскаржено.

Стаття 236 КЗпП України
передбачає, що у разі затримки власником

або
уповноваженим органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий

спір
про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу

роботу
працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього

заробітку
або різниці в заробітку за час затримки. Відповідачем рішення суду не

виконане,
позивачі на роботі не поновлені, проти чого відповідач не заперечує.

Згідно за ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана  довести

ті
обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та

заперечень.
Позивачем ОСОБА_2  надано суду достатньо
доказів в

обґрунтування
своїх вимог щодо стягнення з відповідача мінімальної заробітної

плати
за час вимушеного прогулу: трудовий договір відповідачем з ним не

розірваний,
він досі відповідачем не працевлаштований, заробітну плату не

отримує,
іншої роботи не має, тому його позов підлягає задоволенню. Вказаний

ним
період стягнення  оплати з 14.02.2007
року до 30.04.2008 року може бути

прийнятий
судом, оскільки це не суперечить положенням ч.1 ст. 11 ЦПК України:”

Суд
розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних або

юридичних
осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними

вимог
і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі”.

Сума
стягнення розраховується, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати,

встановленої:

у
2007 р. ст.76 Закону України від 15.03.2007 року № 749-У „Про державний

бюджет
України на 2007 рік”: з 14.02.2007р. по 31.03.2007 р. - 600 грн.

(200+400),
з 01.04.2007р. по 30.06.2007р. - 1260 грн.(420х3), з 01.07.2007р. по

30.09.2007р.
- 1320 грн.(440х3), з 01.10.2007р. по 31.12.2007р. - 1380 грн.

(460х3);

у
2008 р. ст. 59 Закону України від 28.12.2007 року № 107-У1 „Про державний

бюджет
України на 2008рік”:  з 01.01.2008р. по
31.03.2008р. - 1545 грн.(515х3),

з
01.04.2008р. по 30.04.2008р. - 525 грн.

Всього підлягає стягненню 6630 гривень.
Відповідачем не надано суду доказів в

обґрунтування
своїх заперечень щодо неможливості виконання рішення суду та

поновлення
позивача ОСОБА_2 на роботі.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню
не підлягають, тому що

вона
з 02.10.2006 року працевлаштована продавцем у фізичної особи-суб”акта

підприємницької
діяльності ОСОБА_4, що підтверджується договором від

2.10.2006
року, який зареєстрований  10.10.2006
року за № 6371 у Сакському

міськрайонному
центрі зайнятості та до теперішнього часу, згідно листа № 455

від
03.03.2008 року Сакського міськрайонного центра зайнятості, сторонами не

розірваний.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 81 ЦПК України
не підлягають оплаті при

зверненні
до суду і покладаються на сторони після розгляду справи судом витрати

на
інформаційно-технічне забезпечення у справах про стягнення заробітної плати,

суд
вважає, що дані витрати підлягають стягненню з відповідача у сумі 30 грн.

З
відповідача в силу ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір на

користь
держави в розмірі 66грн.

На підставі викладеного та
керуючись  ст.ст. 10, 11, 57-60, 81,

88,
209, 212-215 ЦПК України, ст. 236 КЗпП України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до

ОСОБА_3
про стягнення оплати за час вимушеного прогулу

задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 6630 (шість тисяч шістьсот
тридцять) гривень.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3

відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір на
користь

держави
у розмірі 66 гривень та витраті на інформаційно-технічне забезпечення

судового
розгляду справи у Первомайському районному суді Первомайського району

Автономної
Республіки Крим в сумі 30 (тридцять) гривень.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного
суду Автономної  Республіки Крим

через
Первомайський районний суд АР Крим шляхом подачі заяви про апеляційне

оскарження
протягом десяти днів з дня проголошення повного рішення, апеляційної

скарги
- протягом двадцяти днів після подачі заяви про апеляційне оскарження,

або
в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Головуючий: