Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27
травня 2008р
Підгаєцький  районний суд

Тернопільської обл.

в складі: головуючої
судді
Ігнатової  Г.В.

при секретарі
Манюк І.Т.

з участю  позивача
ОСОБА_1.

представника
позивача
Терлюк О.Я.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Підгайці  цивільну справу  за позовом
ОСОБА_1до  ТзОВ „Козівське” про
стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням
строків її виплати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при
звільненні,-

ВСТАНОВИВ:

В липні 2005р. ОСОБА_1. звернувся в суд з
позовом  до товариства з обмеженою
відповідальністю „Козівське” ( далі ТзОВ „Козівське”) про стягнення заробітної
плати, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням
строків її виплати та середнього заробітку за весь період затримки розрахунку
при звільненні. Посилаючись на те. що в лютому 2001р. звільнився з роботи у
відповідача. однак при звільненні йому не були виплачені всі належні від
підприємства суми.

10.03.2006р. та 10.05.2007р. позивач подав
клопотання про уточнення позовних вимог, в
якому збільшив позовні вимоги,
просив стягнути з відповідача ТзОВ „Козівське” компенсацію втрати
частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати за період з
вересня 1999р. по  березнь 2001р. в
загальній сумі 1379,29 грн. та середній заробіток  за весь період затримки розрахунку при
звільненні , зокрема  починаючи з березня
2001р. по березня 2007р у розмірі 8614 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні
вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач
ТзОВ „Козівське” заперечень на
позов не подали, у судове засідання не зявився та про причини неявки  суд не повідомляли. Також відповідач не
надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Тому згідно ст.169 ЦПК
України суд вважає за можливе розглянути справу по суті у їх відсутності. на
підставі наявних у справі доказів.

Судом досліджені письмові докази,
наявні в матеріалах справи.

Суд вислухавши пояснення позивача
та його представника, дослідивши в судовому засіданні доводи позовної заяви,
подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі
всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку. що позовні
вимоги є підставними та підлягають задоволенню з наступного.

Встановлено, що наказом № 2 від
01.04.2000р.   позивач був прийнятий на
роботу в ТзОВ „Козівське”  на посаду
будівельник. Наказом №4 від 09 березня 2001р. ОСОБА_1.  був звільнений з роботи за власним бажанням
відповідно ст..38 КЗпПУкраїни. В день звільнення ОСОБА_1. не було виплачено
всіх належних йому від товариства сум.

Відповідно до ст.1.12  Статуту сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю „Козівське” трудові відносини в товаристві
визначаються і припиняються на підставі трудового законодавства України.

Згідно із ст.116 КЗпП
України  при звільненні працівника
виплата всіх сум, належних до виплати йому від
підприємства, установи,організації провадиться в день звільнення.
Відповідно до ст.117 КЗпП України  у
випадку несплати з вини власника або уповноваженого ним органу всіх належних до
сплати сум у терміни, вказані в ст.116 КЗпП України , за відсутності спору про
їх розмір підприємство, установа,організація
повинні сплатити його середній заробіток за весь час затримки на день
фактичного розрахунку.

Відповідно до довідки ТзОВ
„Козівське” заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі на
липень 2005р. складала 1795,84 грн.

17 листопада 2005р. постановлено
рішення Козівського районного суду, яким позовні вимоги позивача задоволено
частково. Зокрема вирішено стігнути з відповідача в користь позивача лише
заборгованість по заробітній платі, яке в апеляційному порядку було скасовано.
06червня 2006р. постановлено заочне рішення Козівського районного суду .яким
вимоги позивача задоволено в повному обсязі. Однак при перегляді даного рішення
вимоги позивача знову ж таки задоволено в частині стягнення заборгованої
заробітної плати, рішення від 01 вересня 2006р.

Під час здійснення виконавчих
дій  ДВС Козівського району про примусове
виконання рішення Козівського районного суду від 01.09.2006р. на користь
позивача стягнуто  грошові кошти по
заборгованості по заробітній платі в сумі 1338 ,84 грн., що підтверджується
виконавчим листом.-01.03.2007р.

Разом з тим до цього моменту
належний йому при звільненні розрахунок в частині  виплати компенсації та середнього заробітку
за весь час затримки виплати не проведений.

Відповідно до ст.34 Закону України
„Про оплату праці” компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у
зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу
зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку. встановленому
чинним законодавством.

Згідно зі ст.4 Закону України „
Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням
строків їх виплати” виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж
місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Також відповідно до роз'яснень,
що містяться в ч.5п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про практику
застосування судами законодавства про оплату праці” від 24.12.1999р. №13, не
проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він
не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок
є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП
України.

Крім того. відповідно до п.20
вказаної постанови  при визначенні
розміру відшкодування необхідно враховувати розмір спірної суми. істотності
цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника та інші обставини
справи.

Виходячи з наведеного зазначені
вимоги враховує суд при визначені розміру середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні. Так. При розмірі невиплаченого заробітку в день звільнення
1795.84 грн. та часткової виплати станом на вересень 2005р. в сумі 457 грн.
фактична заборгованість становила 1338 ,84 грн.. Розрахунок з позивачем був
проведений із затримкою виплати розрахунку на 6років 08 днів.

Виходячи з наведеного суд
приходить до переконання що слід позов в цій частині задоволити частково
.оскільки позовні вимогив цій частині в більше ніж у шість разів  перевищує розмір невиплаченої суми. тому слід
стягнути з відповідача  середній
заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі   5000грн.

Відповідно до п.2 постанови КМУ від 21 лютого
2001р. №159 положення про порядок компенсації
працівникам втрат частини заробітної плати через порушення строків її
виплати, підприємства. Устанви та організації всіх форм власності та
господарювання,які своєчасно не виплатили своїм працівникам заробітну плату за
1998-2000рр повинні в обов'язковому порядку при виплаті заборгованої заробітної
плати нарахувати та виплачувати працівникам компенсацію втрати частини зарплати
у зв'язку з порушенням термінів її виплати у порядку. встановленому  постановою Кабінету Міністрів України №1427
від 20.12.1997р., така  компенсація
провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати
заробітної плати, нарахованої працівнику за період роботи, починаючи з 1 січня
1998р., якщо індекс цін  на споживчі
товари і тарифи на послуги зріс більше ніж на 1%

Виходячи з вимог Закону України “Про  компенсацію громадянам втрати частини доходів
у зв'язку з порушенням строків їх виплати” від 19.10.2000р., з 1.01.2001р.
така  компенсація провадиться на підставі
цього Закону в порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України
№159 від 21.02.2001р. Згідно з п.3 зазначеного Порядку компенсації підлягають
грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують  громадяни на території України в гривнях і не
мають разового характеру, зокрема заробітна плата.

Судом встановлено.що при звільненні позивача з
роботи відповідач не виплатив йому з вересня 1999р. по  березнь 2001р. в  сумі 1795,84 грн.

Ця обставина стверджується як матеріалами справи
так і показами сторін.

З врахуванням помісячної заборгованості по
виплаті заробітної плати за зазначений період сума компенсації становить
1379,29 грн. виходячи з такого розрахунку.

Виходячи з наведеного, суд приходить до
переконання, що з вини відповідача, внаслідок бездіяльності, призвели до
затримки виплати заробітної плати позивачу в 1998- 1999р., що дає підстави для
стягнення виплати  компенсації  заробітної плати через затримку її виплати в
сумі 1379,29грн .в примусовому порядку

При цьому заслуговує на увагу суду та обставина
,що розмір зазначеної позивачем компенсації підтверджено розрахунком
компенсації проведеної відповідно до норм закону.

На підставі наведеного, керуючись ст.116, 117 КЗпП
України, Законом України “Про
компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням
строків їх виплати” від 19.10. 2000р.,ст.10,60 , 213-215, 218 ЦПК України,--

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити  частково .

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю „Козівське” на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні в розмірі
5000грн. та компенсацію  втрати
частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати в розмірі -
1379,29грн.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю „Козівське” на користь

держави
судовий збір в сумі -  51 грн. та
30 грн. витрати за інформаційно- технічне забезпечення розгляду цивільної
справи  у Підгаєцькому районному суді
код. одержувача:23588102;р/р0445 МФО банку: 838012 УДК у Підгаєцькому
районі Підгаєцький районний суд 22050000

Рішення набирає законної сили після закінчення
строку на його оскарження.

Заява про апеляційне оскарження рішення Підгаєцького
районного суду подається в апеляційний суд Тернопільської області через
Підгаєцький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а
апеляційна скарга протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження, або без попереднього подання такої заяви в строк встановлений для
її подання.

Головуюча
Г.В.Ігнатова