Справа  № 2-о-43/2008 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

13 серпня 2008 року  Золочівській районний суд Харківської області
в складі:

головуючого                                   судді      Калайда І.С.,

секретаря
Бондаренко С.М.,

розглянувши у відкритому  судовому засіданні в смт.Золочів цивільну
справу за заявою

ОСОБА_1про встановлення факту
народження і періоду перебування у місцях позбавлення волі, заінтересована
особа комісія по реабілітації українського національного фонду „Взаєморозуміння
та примирення” в Золочівському районі, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1.
просить суд встановити факт, що він
народився та знаходився з матір”ю в Качанівській жіночій колонії з
ІНФОРМАЦІЯ_1, а з 20.05.1938 року - в Пром. ВТК м.Харкова до досягнення ним
3-річного віку.  Зазначив, що він
народився ІНФОРМАЦІЯ_1, його матрі - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уроженка хутора Луб”яне
Караванської сільської ради Старовірівського району Харківської області,
мешканка с.Клібовка Н.Водолажського району Харківської області, у цей час
відбувала покарання у Качанівській жіночій колонії, а з 20.05.1938 року - в
Порм. ВТК м.Харкова, з 16.10.1941 року - в Темніківській ВТК. 24.08.1942 року
за відбуттям покарання була звільнена з місць позбавлення волі та вибула у
селище Явір Мордовської АРСР.

26.07.1991 року його матір була
реабілітована згідно висновку прокуратури Харківської області та вимог ст.1
Закону України “Про рабілітацію жертв політичних репресій на Україні” від
17.04.1991 року у зв”язку з відсутністю складу злочину.

З розповіді його матері та родичів йому
відомо, що до досягнення ним трирічного віку він знаходився з матрі”ю в місцях
позбавлення волі, а поті був переданий своєму батькові = ОСОБА_3, який лише
31.07.1968 рорку зареєстрував його та отримав свідоцтво про народження.
Встанолвення факту та періоду перебування у місцях позбавлення волі необхідні
йому для встановлення статусу дитини жертв політичних переслідувань.

Представник заінтересованої особи  - голова комісії по реабілітації українського
національного фонду „Взаєморозуміння та примирення” Федорова С.А. проти заяви
ОСОБА_1. не заперечувала.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши
пояснення заявника, представника заінтересованої особи, суд вважає, що заява
підлягає задоволенню.

Згідно ч.2 ст. 256  ЦПК України у судовому порядку можуть бути
встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи мйанових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено
іншого порядку їх встановлення.

Згідно ст. 257 ЦПК України заява особи
про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем
його проживання.

Зі свідоцтва про народження серії
НОМЕР_1видно, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1. Його батьками є ОСОБА_3та
ОСОБА_2.

Як видно з листів управління СБУ в
Харківській області від 11.12.2001 року № 10/034211 та №70/24-К-45 від
18.04.2007 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, засуджена 25.09.1937 року за ст. 54-10
ч.1 КК УРСР до 5 років позбавлення волі з поразкою в правах на три роки. За
даним вироком ОСОБА_2. була визнана винною в тому, що 22.08.1937 року, колди
вона їхала в купе вагону потягу № 190 серед робочих дискридитувала вождя
партії, висловлюючись нецензурною лайкою. Реабілатована 26.07.1991 року.
Маються відомості, що 25.09.1937 року вона знаходилася на п”ятому місяці
вагітності. 20.05.1938 року з тюрми № 5 м.Харкова вибула до Пром.ВТК м.Харкова
(арх.№034211. арк.43).

З письмових пояснень ОСОБА_4. та
ОСОБА_5., які є тітками заявника по лінії батька, видно, що до 1941 року вони
проживали в с.Дренівка, Нововодолазького району, Харківської області. Їм
відомо, що невістка ОСОБА_2. на час засудження - в 1937 році, знаходилася в
стані вагітності. В місцях позбавлення волі ІНФОРМАЦІЯ_1 народився їх
племінник. Звідти ОСОБА_2 присилала їм фотографії сина. В 1941 році, коли
ОСОБА_1 виповнилося три роки, їх брат - ОСОБА_3., який є батьком ОСОБА_1., забрав
його з місць позбавлення волі додому. В 1942 році ОСОБА_2. вибула в м.Явас,
Мордовської АРСР.

23.12.2004 року державною установою
ЖХ-385 головного управління виконання покарань міністерства юстиції РФ надано
відповідь, з якої вбачається, що ОСОБА_2., ІНФОРМАЦІЯ_2, уроженка Караванської
сільської ради Старовірівського району Харківської області, відбувала покарання
в Темніківській ВТК, засуджена 25.09.1937 року Лінсудом Південних залізничних
доргі в м.Харкові за ст. 54-10 ч.2 КК на 5 років. Початок покарання 23.08.1937
р. До Темніквської ВТК прибула 16.10.1941 року з пром.ВТК м.Харкова. Звільнена
24.08.1942 року за відбуванням строку.

З матеріалів справи вбачається, що
встановити факт народження та перебування заявника в місцях позбавлення волі
разом з його матір”ю ОСОБА_2 ., неможливо, оскільки архівні дані за період з
1935 по 1941 р.р. не збереглися.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 209, 210, 213, 214, 215, 256 ЦПК України, ст.256 ч.2 ЦК
України, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1задовольнити.

Встановити  факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
народився в Качанівській жіночій колонії, де перебував зі своєю матір”ю
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, а потім - в Пром.ВТК м.Харкова  до досягнення ним трирічного віку.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення рішення заяви
про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом  20 днів
апеляційної  скарги до апеляційної
інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Головуючий: