Р і ш е н н я

І м е н е м  У к р
а ї н и

6 серпня 2008 року                                                           м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
складі:

головуючого:

Яреми А.Г.,

суддів:

Жайворонок Т.Є.,

Лихути Л.М.,

Левченка Є.Ф.,

Перепічая В.С.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1  до
відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Тернівці
Дніпропетровської області про стягнення недонарахованих страхових виплат,
заборгованості по страховим виплатам та перерахунок страхових виплат за
касаційною скаргою  відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Тернівці
Дніпропетровської області на рішення Павлоградського міськрайонного суду
від 30 січня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області
від 24 травня  2007 р.,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2006 р. ОСОБА_1  звернувся
до суду з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Тернівці Дніпропетровської області (далі - відділення Фонду) про
стягнення недонарахованих страхових виплат, заборгованості по страховим
виплатам та перерахунок страхових виплат.

Позовні вимоги мотивував тим, що відповідач з березня 2002 р. по березень
2006 р. при вирішенні питання про перерахунок страхових виплат, які йому
сплачуються в зв'язку з ушкодженням здоров'я на виробництві, неправильно
застосовує коефіцієнт зростання середньомісячної реальної заробітної плати
замість коефіцієнту зростання середньої заробітної плати в галузях національної
економіки за даними центрального органу виконавчої влади з питань статистики.

Просив стягнути недоплачені суми в розмірі 28558 грн. 66 коп. та
зобов'язати відділення Фонду виплачувати
суми щомісячних платежів з урахуванням коефіцієнту зростання в
попередньому календарному році середньої заробітної плати в галузях
національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади з питань
статистики.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 30 січня 2007 р.,
залишеним без змін  ухвалою Апеляційного
суду Дніпропетровської області від 24 травня 2007 року, позовні вимоги
задоволені частково.

У касаційній скарзі відділення Фонду просить скасувати судові рішення,
посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, та
ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши  матеріали справи, колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга Відділення Фонду підлягає задоволенню, а судові
рішення - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові з таких
підстав.

Ухвалюючи рішення про
задоволення позову, суди першої та апеляційної інстанції виходили з того, що
при нарахуванні позивачу страхових виплат Відділення Фонду неправильно
застосувало норми ст. 29 Закону України “Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності” (далі - Закон № 1105-ХІV) в редакції, що діяла
на час виникнення спірних правовідносин, та помилково застосувало до розрахунку
коефіцієнти росту реальної середньої заробітної плати, встановлені постановами
правління відповідача, а не коефіцієнти росту середньої заробітної плати,
затверджені Державним комітетом статистики України.

Однак, з такими висновками судів не
можна погодитися, оскільки вони зроблені з порушенням норм матеріального
закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону №
1105-ХІV страхування від
нещасного випадку здійснює Фонд соціального страхування від нещасних випадків -
некомерційна самоврядна організація, що діє на підставі статуту, який
затверджується її правлінням.

Частиною 2 ст. 16 Закону № 1105-ХІV передбачено, що безпосереднє управління Фондом соціального страхування від
нещасних випадків здійснюють його правління та виконавча дирекція. Рішення
правління Фонду, прийняте в межах його компетенції, є обов'язковим для
виконання всіма страхувальниками та застрахованими.

Частиною 2 ст. 29 Закону № 1105-ХІV передбачено, що перерахування сум щомісячних страхових виплат провадиться
також у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної
плати у галузях національної економіки за даними центрального органу виконавчої
влади з питань статистики. Таке перерахування провадиться з 1 березня
наступного року. При цьому визначена раніше сума щомісячної страхової виплати
зменшенню не підлягає.

При перерахуванні щомісячних страхових виплат з 1 березня для коригування
середньомісячної заробітної плати застосовується коефіцієнт, на який
перераховуються щомісячні страхові виплати потерпілим (членам їх сімей) за
рішенням правління Фонду.

Аналогічна норма міститься і в новій редакції Порядку призначення та
здійснення страхових виплат застрахованим особам (членам їх сімей),
затвердженого постановою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України від  27 квітня 2007 року № 24, згідно з п. п.
3.4.4., 3.8.2. якого  розмір щомісячної
страхової виплати встановлюється з урахуванням коефіцієнтів перерахування, які
встановлюються правлінням Фонду щороку з 1 березня; перерахування розміру
щомісячної страхової виплати проводиться виходячи з відкоригованої заробітної
плати на коефіцієнт підвищення страхових виплат, затверджений правлінням Фонду
соціального страхування від нещасних випадків.

Вказаний Порядок призначення та здійснення страхових виплат застрахованим
особам (членам їх сімей) затверджений відповідно до Закону  № 1105-ХІV із змінами та доповненнями, відповідно до яких пункт 7
частини сьомої статті 17 Закону № 1105-ХІV доповнено абзацом одинадцятим та визначено повноваження
правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків щодо затвердження
Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат.

З матеріалів справи вбачається, що
Відділенням Фонду проводились перерахування щомісячних страхових виплат
позивачу у відповідності з постановами правління Фонду від 14 березня 2002 р. №
15 (на коефіцієнт 1,193), від 4 березня 2003 р. № 3 (на коефіцієнт 1,182),
від  24 лютого 2004 р. № 5 (на коефіцієнт
1,152), від 28 лютого 2005 р. № 3 (на коефіцієнт 1,238) та від 6 березня 2006
р. № 3 (на коефіцієнт 1,203), в кожній з яких зазначено, що такий коефіцієнт
взято за даними Державного комітету статистики України.

Таким чином, проведений Відділенням
Фонду перерахунок належних  позивачу
щомісячних страхових виплат ґрунтується на вимогах закону, а висновок судів
було зроблено з порушенням вимог ч. 2 ст. 29 Закону  № 1105-ХІV.

За таких обставин суди першої та апеляційної інстанції не мали передбачених
законом підстав для задоволення позовних вимог.

Ураховуючи, що судами при вирішенні спору неправильно застосовані норми
матеріального права, судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового
рішення про відмову в позові.

Керуючись статтями 336, 341 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верхового Суду України

в и р і ш и л а :

Касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Тернівці  Дніпропетровської
області задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду від 30 січня 2007 року та
ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 травня  2007 р. скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Тернівці Дніпропетровської
області про стягнення недонарахованих страхових виплат, заборгованості по
страховим виплатам та перерахунок страхових виплат відмовити.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий

Ярема А.Г.

Судді Верховного Суду України

Жайворонок Т.Є.  Левченко Є.Ф.

Лихута
Л.М.

Перепічай В.С.