Р і ш е н н я

І м
е н е м  У к р а ї н и                            2-633/08

12  червня
2008 р   Красноперекопський
міськрайонний суд АР Крим

у складі: судді
-Стародуб Г.А.

при секретарі
-Івановій   Ю.А..

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.Красноперекопську справу за позовом
ОСОБА_1  доОСОБА_2,  Совхозненської  сільської
Ради,  Красноперекопського  р-ну,
АР  Крим  про
визнання  права  власності
на  Ѕ  частку
жилого  будинку,

Встановив:

Позивачка  звернулася до суду з позовом до відповідачів
про  визнання за  нею
права  власності  на Ѕ частку
жилого  будинку,
розташованого  по АДРЕСА_1

Свої позовні вимоги позивачка  мотивує тим, що з 19.12.1968 р. по  11.09.1998 р.
вона  знаходилась  в
зареєстрованому  шлюбі  з ОСОБА_2

В
період  сумісного  життя
ОСОБА_2,  як  працівнику
радгоспу  “ Пятиозерний”  був
наданий  в  займ
переселенський  жилий  будинок
поАДРЕСА_1,  вартість  якого
по займу  складала  1969, 50
руб.  З  часом,
вартість  наданого  для  них  жилого
будинку  була  ними
повністю  погашена  і
будинок  перейшов у  їх
власність.

01.11.1984  р., згідно
договору  дарування,  посвідченого
секретарем  Совхозненської  сільської
Ради,   ОСОБА_2  подарував
їй  Ѕ  частку
вищевказаного  жилого  будинку,
а  Ѕ  частка ,
згідно  ст.22  ЗУ
про  шлюб  та
сім'ю в  редакції  1969 р. ,
залишилась  юридично  не
оформленою  у  її
власності.

15.07.1993 р.  їх
шлюб  був  розірваний.
Сумісно  нажите  майно
вони  поділили  через
Совхозненську  сільську  Раду.

Розпоряджатись  своєю
власністю  -  жилим
будинком,  вона  не
має  можливості ,  оскільки
Ѕ   частка  жилого
будинку,  належним  чином
на  її  ім'я
не  була  оформлена,
у  зв'язку  з
чим  вона  змушена
звернутись  до  суду.

У
судовому  засіданні  позивачка
підтримала  заявлений  нею
позов  в  повному
обсязі  і  наполягає
на  його  задоволенні.

Відповідачі -  ОСОБА_2 і
представник  Совхозненської  сільської
Ради  - Булгакова В.М., заявлені  вимоги
позивачки  визнали   у
повному  обсязі,  проти
їх  задоволення  не
заперечують.

Вислухавши   позивачку,
відповідачів,  дослідивши  матеріали
справи, суд  вважає, що  позовні
вимоги  позивачки  обґрунтовані
і  підлягають  задоволенню
з  наступних  підстав.

Судом
встановлено, що  позивачка  знаходилась
з  відповідачем ОСОБА_2 в  зареєстрованому  шлюбі
з  19.12.1968  року
по  15 .07.1993 р. ( а.с. 6-7).

В
період  їх сумісного  життя
ОСОБА_2,  як  працівнику
радгоспу  “ Пятиозерний”,  був
наданий  в  займ
переселенський  жилий  будинок
поАДРЕСА_1,  вартість   займу
складала  1969, 50  руб.

Вартість
наданого    жилого  будинку
подружжям  була  повністю
погашена  і  будинок
перейшов у  їх  власність,
про  що  свідчить
довідка  директора  радгоспу “ Пятиозерний”  від
29.11.1976 р.(а.с.16).

01.11.1984  р., згідно
договору  дарування,  посвідченого
секретарем  Совхозненської  сільської
Ради,   ОСОБА_2  подарував
позивачці  належну  йому
на  праві  сумісної
власності Ѕ  частку  жилого
будинку  АДРЕСА_1.( а.с. 14-15).

Ѕ
частка,  яка  належала
позивачці  на  праві
сумісної  власності  залишилась
належним  чином   не
оформленою.

Згідно
ст.22  ЗУ  про
шлюб  та  сім'ю в
редакції  1969 р. ,  майно,
яке  нажите  подружжям
в  період  шлюбу,
є їх  сумісною  власністю.
При  цьому  частка
кожного  із  подружжя
визнається  рівною.

15.07.1993 р.    шлюб
між  позивачкою  і
відповідачем  був  розірваний.
Сумісно  нажите  майно подружжя   поділили
через   Совхозненську  сільську
Раду.

Оскільки
Ѕ  частка  вищевказаного   жилого
дому юридично  не  оформлена, то розпорядитись  своєю
власністю  -  жилим
будинком,   позивачка  не
має  можливості ,    у  зв'язку  з
чим  вона  змушена
звернутись  до  суду.

Вартість
жилого  будинку АДРЕСА_1
згідно  довідки   КРП  „
БРіТІ м. Красноперекопська”,   складає
60403 гр.( а.с.19).

Згідно із  ст.22
Законодавства  України   про
шлюб  та   сім'ю,
в  редакції 1969 р., майно,  нажите
подружжям  за  час
шлюбу , є  його  спільною
сумісною  власністю.  Кожен
з  подружжя  має
рівні  права  володіння,
користування  і  розпорядження
цим  майном.

Оскільки  спірні
правовідносини   між  подружжям
виникли  в  період
дії  ЗУ  про
шлюб  та  сім'ю, в редакції  1969 р.,
то  відповідно   вони
регулюються  цими нормами, а не  нормами
Сімейного  кодексу  України
в  редакції  2003
р.

Згідно ст. 328 ЦК України право
власності  набувається на підставах, що
не заборонені   законом .

Оцінюючи  надані  докази
у  їх  сукупності,
суд  вважає,  що
позивачка  має право  власності
на   Ѕ  частку
майна,  яке  було
нажите  подружжям  за
час  шлюбу  у
вигляді  жилого  будинку,
розташованого   по АДРЕСА_1  відповідно
до  ст. 22  Законодавства
України  про  шлюб та
сім'ю  в  редакції
1969 р.

На  підставі   викладеного
і  керуючись  ст.ст. 10, 30, 60, 212-215, 292,294 , 296
ЦПК  України, ст.  22
Законодавства  України  про
шлюб та  сім'ю  в
редакції  1969 р.,  ст. 328
ЦК  України,  суд

В и р і ш и в :

Позовні  вимоги ОСОБА_1  доОСОБА_2,
Совхозненської  сільської  Ради,
Красноперекопського  р-ну,  АР
Крим  про   визнання
права  власності  на  Ѕ  частку
жилого  будинку  задовольнити.

Визнати за  ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1  народження, уродженкою  АДРЕСА_1
право власності  на  Ѕ
частку жилого  будинку ,  розташованого
вАДРЕСА_1

Рішення може
бути оскаржене до Апеляційного суду  АР
Крим через Красно перекопський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-дений строк
з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження  і подаванням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, або в порядку ч. 4 ст.295 ЦПК України.

Суддя