нНСправа № 2-984/2008 р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем
України

15 липня 2008
року                                                                            смт Красногвардійське

Красногвардійський
районний суд Автономної Республіки Крим у складі: судді Шукальського В.В., при
секретарі  Ланговій І.О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1до
ОСОБА_2 про відшкодування витрат на поліпшення майна та компенсації витрат на
виконання договору довічного утримання,

в с т а
н о в и в :

ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на поліпшення
майна та компенсації витрат на виконання договору довічного утримання мотивуючи
свої вимоги тим, що за час виконання договору довічного утримання ОСОБА_3. від
20.12.2000 року, нею були збудовані господарські споруди, відремонтований
будинок, встановлені нові металеві ворота, огорожа, арка під виноград у
домоволодінні по АДРЕСА_1 Рішенням Апеляційного суду АР Крим від 13.03.2006
року вказаний договір було розірвано та встановлено, що вона добросовісно
виконувала умови договору та має право на відшкодування витрат на поліпшення
майна та претендувати на частку майна. 13.03.2006 року вона звернулася до суду
із позовом про визнання права власності на побудовані нею господарські будівлі
та частину домоволодіння, але у позові було відмовлено, оскільки розмір жилого
будинку у 15,3 кв. м. не дозволяє це зробити в натурі, але вона як
добросовісний набувач має право на відшкодування витрат на поліпшення майна. В
ході розгляду цієї цивільної справи судом була проведена будівельно - технічна
експертиза, згідно якої вартість господарських будівель та споруд, які вона
збудувала в період дії договору довічного утримання складає 20823 грн. 60 коп.
Крім того нею протягом більше п'яти років добросовісно виконувався договір
довічного утримання, а тому вона має право на частину майна, у вартості 2/3
будинку поАДРЕСА_1 у розмірі 5142 грн. 43 коп., як компенсацію за дострокове
припинення договору довічного утримання. Просила стягнути з відповідача
вартість новозведених споруд у розмірі 20823 грн. 60 коп., 5142 грн. 43 коп.
компенсації за дострокове припинення договору довічного утримання, а також
судові витрати.

В судовому засіданні позивачка
ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі та пояснила, що вона
належним чином виконувала свої обов'язки за договором довічного утримання
ОСОБА_3., який було укладено 20 грудня 2000 року і це було підтверджено
рішенням Апеляційного суду АР Крим від 13 березня 2006 року. Надаючи необхідний
догляд та матеріальну допомогу  ОСОБА_3.,
остання була задоволена, однак з приїздом її далеких родичів ОСОБА_2 все
змінилося, вони забрали ОСОБА_3. до себе, та подали позов про розірвання
договору довічного утримання. Вона знала, що у ОСОБА_3 є спадкоємці, але
дружина ОСОБА_2 сказала, що вона не бажає доглядати бабусю. Рішенням
Апеляційного суду АР Крим договір довічного утримання було розірвано, але вона
за час його виконання збудувала сарай, поставила огорожу та залізні ворота,
арку під виноград, вартість цього складає 20823 грн. 60 коп., а також просила
стягнути 5142 грн. 45 коп., грошової компенсації за дострокове припинення
договору довічного утримання, оскільки вона відремонтувала сам будинок,
сплачувала ОСОБА_3. гроші по 50 грн. на місяць, але документів які б
підтверджували її право на вказану суму у неї не має. Відповідач по справі
отримав після смерті ОСОБА_3. все спадкове майно, та повинен сплатити їй гроші.
Просила позов задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач
ОСОБА_2. позов не визнав та пояснив, що ОСОБА_1 не виконувала своїх обов'язків
за договором, ОСОБА_3. не доглядала, ображала, з приводу чого вона сама
переїхала до нього в сім'ю. Крім
того, ОСОБА_1 уклала договір довічного утримання із ОСОБА_3. без його відома.
Всі споруди які збудувала ОСОБА_1, а саме сарай, ворота та арку під виноград
вважає незаконними, оскільки вони були зведені без відповідного дозволу, а
також проведені вже після того як договір довічного утримання було розірвано.
ОСОБА_3. склала на його ім'я заповіт, в тому числі на жилий будинок по АДРЕСА_1.
В позові просив відмовити у повному обсязі.

Суд
вислухавши сторони, та дослідивши матеріали справи, доходить до висновку, що
позов підлягає задоволенню частково з таких підстав:

Матеріалами
справи встановлено, що відповідно до рішення колегії суддів палати у цивільних
справах Апеляційного суду АР Крим від 13 березня 2006 року, яке набрало
законної сили, ОСОБА_1 під час дії договору довічного утримання ОСОБА_3. в
період з 20 грудня 2000 року до моменту, коли ОСОБА_3. переїхала жити до сім'ї
ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 належним чином виконувала обов'язки доглядача.

Відповідно
до рішення Красногвардійського районного суду АР Крим від 21.02.2008 року, яке
набрало законної сили, як власник жилого будинку, розташованого по АДРЕСА_1,
набутого на підставі договору довічного утримання від 20.12.2000 року, і
розірваного лише на підставі рішення Апеляційного суду від 13.03.06 року,
ОСОБА_1  в цей період було побудовано
сарай розміром 12.0м х 3.0м, арку під виноград, зведено нову огорожу у дворі та
металеві ворота в домоволодінні по АДРЕСА_1. Вартість новозбудованих споруд в
домоволодінні поАДРЕСА_1 відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи
№ 2605 від 29.10.2007 року, яка знаходиться в матеріалах цивільної справи №
2-15/08, складає 20823 грн. 65 коп.

Згідно із
ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній,
справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Задовольняючи частково позов в частині
стягнення витрат на поліпшення майна в результаті виконання договору довічного
утримання, суд засновується на положеннях ст. 390 ч.4 ЦК України відповідно до
яких добросовісний набувач (володілець) має право залишити собі здійснені ним
поліпшення майна, якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна,
добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат
у сумі, на яку збільшилася його вартість, та керується ст. 60 ЦПК України,
відповідно до якої кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, оскільки докази подаються
сторонами, а доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення
рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у
справі, виникає спір.

Суд не
може брати до уваги твердження позивачки, що спорудження нею господарських
будівель, є підставою для відшкодування їй 2/3 частки вартості жилого будинку у
розмірі 5142,43 грн., оскільки позивачкою не надано ніяких доказів які б
підтверджували її право на зазначену суму, а також твердження відповідача, що
позивачка спорудила нові споруди у домоволодінні по АДРЕСА_1 без відповідного
дозволу, оскільки відповідно до витягу з рішення виконавчого комітету № 44 від
25.02.2004 року, який знаходиться в матеріалах цивільної справи № 2-15/08,
такий дозвіл у позивачки був.

Відповідно
до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені
позивачем і підтверджені документально судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини
позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Як
вбачається з квитанцій, позивачем при зверненні до суду сплачено 259 грн.66
коп. державного мита та 30 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення
розгляду справи.

Майнові
вимоги позивача суд задовольняє на 80,2 % від ціни позову, а тому стягненню з
відповідача на користь позивача, частково підлягають витрати по сплаті
державного мита у розмірі 208 грн. 25 коп., та сплачені витрати на інформаційно
- технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 24 грн. 60 коп.

На
підставі ст.ст. 390, 756 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209,
212, 214-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву
ОСОБА_1задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1витрати на
поліпшення майна в результаті виконання договору довічного утримання від
20.12.2000 року у розмірі 20823 грн. 60 коп., а також витрати по сплаті
державного мита у розмірі 208 грн. 25 коп., та витрати на інформаційно -
технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 24 грн. 60 коп., а всього 21056
грн. 45 коп.

В іншій частині
позову відмовити.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку через Красногвардійський районний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: