Справа № 22ц-1866/2008 р.
Головуючий у I інстанції -
Категорія - цивільна
Доповідач - Євстафіїв О.К.
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2008 року

Апеляційний суд Чернігівської
області

у складі:

головуючого - судді

Литвиненко І.В.,

суддів:

Євстафіїва О.К., Скрипки А.А.,

при
секретарі

Коваленко Ю.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Ічнянського районного суду від 20 серпня 2008 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про скасування реєстрації,

в с т а н о в и в:

У липні 2008 р. ОСОБА_1 пред'явив позов до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4, у якому просив скасувати реєстрацію їхнього місця
проживання у АДРЕСА_1 та відшкодувати йому понесені судові витрати. Свої вимоги
позивач обгрунтовував тим, що 13.03.2008 р. за нотаріально посвідченим
договором купівлі-продажу він у відповідачів придбав дану квартиру, після чого
14.03.2008 р. зареєстрував право власності на неї у Ічнянському МБТІ. Згідно з
вищевказаним договором купівлі-продажу, відповідачі, серед іншого,
зобов'язалися до 20.03.2008 р. знятися з реєстрації місця свого проживання у
цій квартирі й надати відповідне документальне підтвердження цьому. Проте даний
обов'язок вони не виконали.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати дане рішення та направити справу на новий судовий розгляд. Її доводи
зводяться до того, що ОСОБА_1 по даний час не сплатив у повному обсязі
продажної ціни придбаної в них квартири, у зв'язку з чим всі відповідачі
відмовляються зніматися з реєстрації місця свого проживання у ній.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона
підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд І
інстанції виходив з того, що право власності на зазначену вище квартиру
перейшло від ОСОБА_2, ОСОБА_3 й ОСОБА_4 до ОСОБА_1 та що факт неповної сплати
позивачем відповідачам продажної ціни даної квартири не підтвердився у ході
судового розгляду. Але даного висновку суд дійшов з порушенням норм
матеріального права, що регламентують спірні правовідносини.

Так, по справі встановлено, що:

- за
договором купівлі-продажу від 13.03.2008 р., який посвідчено приватним
нотаріусом Ічнянського районного нотаріального округу ОСОБА_5 (реєстровий
НОМЕР_1), ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 АДРЕСА_1, після чого
він 14.03.2008 р. зареєстрував перехід права власності на неї в Ічнянському
районному бюро технічної інвентаризації,

-
згідно з п. 14 названого вище договору, відповідачі, серед іншого,
зобов'язалися до 24 год. 20.03.2008 р. виписатися з спірної квартири і
документально підтвердити цей факт, але по даний час це зобов'язання ними не
виконано з тих мотивів, що позивач неповністю сплатив їм продажну ціну
квартири.

Викладене жодним з учасників судового
розгляду не заперечується і, крім того, підтверджується копіями відповідних
документів (а.с. 10, 11, 12).

Ст.
16 ЦК України передбачено, що цивільні права захищаються у способи, перелік
яких наведено у її ч. 2. У цій частині також зазначено, що суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або
законом.

Згідно з ст. 11 Закону України „Про
свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні”, реєстрація
місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом
спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Ст. 14 названого Закону передбачено, що
рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої влади, посадових та
службових осіб з питань реєстрації місця проживання можуть бути оскаржені в
установленому законом порядку.

П. 1 Тимчасового порядку реєстрації
фізичних осіб за місцем проживання, що затверджений постановою Кабміну України
від 16.01.2003 р. № 35, встановлено, що цим Порядком визначається механізм
реєстрації та зняття з реєстраційного обліку фізичних осіб за місцем проживання,
функції органів виконавчої влади, які в межах своєї компетенції забезпечують
реалізацію цього механізму. П.п. 4, 14 даного Порядку передбачено, що
реєстрацію і зняття з реєстрації здійснюють територіальні органи, а у разі
необхідності - територіальні підрозділи Державного департаменту у справах
громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб шляхом ведення
адресно-довідкових картотек. П. 20 цього ж Положення передбачає, що у судовому
порядку може бути оскаржено рішення уповноваженого органу про відмову у
реєстрації за місцем проживання, а також дії посадової особи уповноваженого
органу, що призводять до порушення порядку розгляду матеріалів з питань
реєстрації (зняття з реєстраційного обліку).

Іншого (крім наведеного) чинне
законодавство, що регламентує спірні правовідносини, не передбачає. Тобто воно
не передбачає такого способу відновлення прав, як скасування судом реєстрації
місця проживання фізичної особи.

Таким чином, суд не вправі скасовувати
реєстрацію місця проживання фізичної особи.

З вищевикладеного випливає, що ОСОБА_1
вимагає відновлення своїх прав у спосіб, що суперечить (не передбачений)
законом, тобто у спосіб, що не може бути застосований судом. Тому його вимоги
не можуть бути задоволеними.

Отож, оскаржуване рішення підлягає
скасуванню з постановленням рішення про відхилення позову.

У порядку ч. 5 ст. 88 ЦПК України з
позивача на користь ОСОБА_2 належить стягнути понесені нею судові витрати за
подання апеляційної скарги у загальній сумі 11 грн. 75 коп. (квитанції на а.с.
33, 34).

Керуючись ст.ст. 307, 309 ч. 1 п. 4, 316
ЦПК України, ст. 16 ЦК України, ст.ст. 6-11 Закону України „Про свободу
пересування та вільний вибір місця проживання в Україні”, суд

В и р і ш И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, рішення Ічнянського районного суду
від 20 серпня 2008 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про скасування реєстрації відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 11
(одинадцять) грн. 75 коп. на відшкодування судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту
його проголошення, але воно може бути оскаржене до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:                                         Судді: