Справа № 22ц-1085/2008                Головуючий у першій інстанції
Категорія - цивільна
Доповідач - Губар В.С.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2008 року

м. Чернігів

Апеляційний
суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді:

Горобець
т.в.,

суддів:

Губар
в.с., редьки а.г.,

при секретарі:

Коваленко
ю.в.,

за участю:

ОСОБА_1, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 січня 2008 року по
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2007 року ОСОБА_4 в
інтересах ОСОБА_2 звернувся  в суд з
позовом до ОСОБА_1 та  просив  стягнути в порядку регресу з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 18935 грн. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 18 червня 2006
року ОСОБА_2, з метою врегулювання судового спору та відшкодування шкоди по
справі за позовом прокурора в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про
стягнення вартості квартири, передав безоплатно належні йому, ОСОБА_2,  2/9 частини квартири АДРЕСА_1 у власність
ОСОБА_5, в зв'язку з чим останній відмовився від позовних вимог. Вартість
вказаної частки квартири була оцінена в 37870 грн. Позивач посилається на ст.
ст. 543, 544, 1190, 1191 ЦК України, відповідно до яких виконання одним з
боржників солідарного обов'язку перед потерпілим припиняє обов'язок решти солідарних
боржників перед потерпілим, а особа, яка відшкодувала солідарний обов'язок, має
право на зворотну вимогу (регрес) до іншого боржника в рівній частині. Отже, на думку позивача, внаслідок
відшкодування  ОСОБА_2 в повному обсязі
шкоди, завданої діями останнього та ОСОБА_1 ОСОБА_5, ОСОБА_2 має право
зворотної вимоги до ОСОБА_1 в частині відшкодування половини вартості переданої
ОСОБА_5 в рахунок відшкодування шкоди частини квартири в сумі 18935 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 січня 2008 року
позов задоволено та  стягнуто з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_2 18935 грн. у відшкодування половини вартості 2/9 частин
квартириАДРЕСА_1, 189 грн. у відшкодування судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи, а всього - 19154 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Деснянського
районного суду м. Чернігова від 30 січня 2008 року та постановити нове рішення,
яким в задоволенні позову відмовити. Апелянт посилається  на те, що
при винесенні рішення судом були порушені норми матеріального та
процесуального права, зокрема, не встановлені обставини, які мають значення для
справи. ОСОБА_1  вказував на недоведеність
обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими та на  невідповідність висновків суду обставинам
справи.

Апелянт вказує, що судовими рішеннями не були встановлені   боржники, які зобов'язані сплатити ОСОБА_5
шкоду в солідарному порядку. Сам факт подання позовної заяви ОСОБА_5 не дає
підстав вважати його, апелянта,  та
ОСОБА_2 боржниками, які зобов'язані відшкодувати ОСОБА_5 шкоду в солідарному
порядку. На думку апелянта, дії ОСОБА_2 щодо передачі 2/9  частини квартири ОСОБА_5 є особисто його,
ОСОБА_2,  ініціативою і самостійним
рішенням, яке не погоджене з ним, ОСОБА_1 На думку ОСОБА_1,  позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з нього
коштів в порядку регресу є необґрунтованими.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення  учасників судового розгляду,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд  вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з положень ст. ст. 543, 544 ЦК України, якими
передбачено, що виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із
боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором і
відповідно боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну
вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці. За таких
обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що солідарних боржників
- відповідачів було двоє - ОСОБА_1 та ОСОБА_2, частина відшкодування солідарних
боржників складає &frac12;  від вартості
переданої у погашення квартири і становить 18935 грн. 00 коп., оскільки згідно
висновку про вартість майна від 18 серпня 2006 року  вартість 2/9
частин квартири АДРЕСА_1 становить 37870 грн. 00 коп.

Проте з таким висновком суду першої
інстанції апеляційний суд погодитися не може, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів
справи,   ОСОБА_6 та її неповнолітній син
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, мали у власності однокімнатну квартиру
АДРЕСА_2.    ОСОБА_1 отримав  доручення від ОСОБА_6 та ОСОБА_5, набувши
право розпорядження належним їм майном.

10.11.2005 року ОСОБА_1, діючи від
імені  ОСОБА_6 та ОСОБА_5, продав  ОСОБА_2
належну їм квартиру
АДРЕСА_2.

28.11.2005 року ОСОБА_2 зазначену
квартиру продав ОСОБА_7, яка для придбання вказаної квартири  оформила у банку  кредит, який забезпечено договором іпотеки.

25.01.2006 року  прокуратура Чернігівської області  звернулась до Новозаводського районного суду
м.Чернігова з позовом  в інтересах  ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2,  ОСОБА_7, третьої особи - ОСОБА_4  про визнання права власності в порядку
спадкування та визнання недійсними
договорів купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2. Протягом розгляду даної
справи  прокурор змінив та уточнив
позовні вимоги і просив суд  визнати  недійсним договір купівлі-продажу квартири та
стягнути  в солідарному порядку  з ОСОБА_2 та
ОСОБА_1  на користь ОСОБА_5   ринкову вартість  вищевказаної
квартири.

18.08.2006 року ОСОБА_2, з метою
врегулювання спору,  передав у
власність  ОСОБА_5 2/9 частини
п”ятикімнатної квартири АДРЕСА_1, а 08.09.2006 року  право власності   ОСОБА_5 на зазначену нерухомість було
зареєстровано у Чернігівському
міжміському бюро технічної інвентаризації (а.с.16-18).

25.09.2006 року в судовому
засіданні  ОСОБА_5, зважаючи  на зазначені обставини, заявив що не має
ніяких претензій майнового та матеріального характеру до  ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_7  і просив провадження по справі закрити
(а.с.19).

26.09.2006 року ухвалою
Новозаводського районного суду м.Чернігова
прийнята відмова ОСОБА_5 від позову
і провадження у справі  № 2-515/06
закрито (а.с.16-18).

Зазначені обставини сторони в
апеляційному суді сторони  не оспорювали
і не заперечували.

Як вбачається із змісту  ст.541 ЦК України  солідарний обов”язок   виникає, коли законом або іншим нормативним
актом  прямо передбачено солідарне
виконання зобов”язання.  Судом
встановлено, що  ніяких цивільно-правових
угод  щодо солідарного відшкодування  спричиненої ОСОБА_5 шкоди між ОСОБА_1та
ОСОБА_2 укладено не було.  До
кримінальної відповідальності внаслідок спричинення шкоди ОСОБА_5 ОСОБА_1 не
притягувався. Отримана ОСОБА_1довіреність та
укладений на її підставі договір купівлі-продажу квартири, належної
ОСОБА_5 та його померлій матері ОСОБА_6, у встановленому законом  порядку недійсними визнані не були, а
отже   вина ОСОБА_1  у спричиненні шкоди ОСОБА_5  внаслідок продажу квартири - не  встановлена, а ухвала Новозаводського
районного суду м.Чернігова від
26.09.06., якою закрито провадження у справі № 2-515/06,  не може бути підставою  для визнання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарними
боржниками  щодо ОСОБА_5 Зазначені
обставини залишились поза увагою суду першої інстанції.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд
вважає, що судом першої інстанції
неправильно встановлені правовідносини між сторонами і їм дана невірна
юридична оцінка. Всупереч ст.ст.541, 1190 ЦК України,  судом
помилково визнано наявність  у
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарного зобов”язання
по відшкодуванню шкоди ОСОБА_5 За таких обставин,  згідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України,
оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухвалеленням нового рішенння, яким в
задоволенні  позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309,  313,
314, 316, 317, 319 ЦПК  України, ст.ст.
541, 543, 544, 1190,  ЦК України,
апеляційний  суд,

в и р і ш и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити .

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 30
січня 2008 року -  скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів - відмовити.

Рішення набирає законної
сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:                                                    Судді: