У х в а л а

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

17 вересня 2008 року                                                                     м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Гнатенка А.В.,

суддів:

Балюка М.І.,                      Гуменюка В.І.,                           Барсукової
В.М.,                Данчука В.Г.,-

розглянувши
у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи:
державний нотаріус Берегівської державної нотаріальної контори, Берегівське
районне бюро технічної інвентаризації про визнання договору дарування
недійсним,

в с т а н о
в и л а:

У квітні 2006 року ОСОБА_1 звернулася із зазначеним
позовом, посилаючись на те, що вона 9 вересня 2002 року подарувала ОСОБА_2
жилий будинок АДРЕСА_1. Вважає, що договір дарування укладений внаслідок обману
з використанням її хворобливого стану та неграмотності, адже вона мала намір
заповісти будинок або укласти договір довічного утримання. З текстом і змістом
договору вона не знайома, копії договору не отримувала. Про порушення своїх
прав дізналася лише в березні 2006 року. Просила поновити строк позовної
давності, визнати договір дарування недійсним з поверненням будинку в її
власність та здійсненням відповідної реєстрації в бюро технічної
інвентаризації.

Рішенням Берегівського районного суду від 11 вересня 2006
року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 17
листопада 2006 року, позов задоволено. Визнано поважними причини пропуску
позивачкою строку позовної давності. Визнано недійсним договір дарування від 9
вересня 2002 року та повернуто будинок АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_1 з
відповідною реєстрацією вказаного будинку в бюро технічної інвентаризації.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалені рішення
суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та
порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

За змістом статті 243 ЦК УРСР (1963 року) дарувальник добровільно позбавляє
себе права власності на майно, не маючи при цьому на меті отримання будь-яких
вигод матеріального чи морального характеру з блоку обдарованого, а обдарований
у свою чергу набуває права власності на майно при відсутності з його боку
обов'язків надання таких угод.

У пункті 5 договору дарування від 9 вересня 2002 року зазначено, що
даритель ОСОБА_1 залишає за собою право безкоштовного проживання у спірному
будинку та користування ним.

Відповідно до статті 48 ЦК УРСР (1963 року)
угода, яка не відповідає вимогам закону, є недійсною.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції, з яким погодився
і суд апеляційної інстанції, обґрунтовано виходив з того, що договір дарування
укладений з умовою, яка всупереч вимогам закону обмежує діяльність власника, а
тому вона є недійсною на підставі статті 48 ЦК УРСР (1963 року).

У відповідності до частини 1 статті 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або вирішені ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно статті 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанцій досліджено обставини справи повно,
зібраним доказам дана оцінка.

Доводи скарги висновків суду не спростовують.

Рішення судів ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального
права, підстав для їх зміни або скасування не встановлено.

Керуючись статтями 335-337, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Берегівського районного суду від 11 вересня 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Закарпатської області від 17 листопада 2006 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.В. Гнатенко

Судді:
М.І. Балюк

В.М. Барсукова

В.І. Гуменюк

В.Г. Данчук