Справа №2-304-2008
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м        У к р а ї н и

27 червня 2008 року                                      м.
Вінниця

Староміський районний суд м. Вінниці
в складі:

головуючого  судді
Олійника О.М.

при секретарі                                                    Якубовській Ю.А.

з участю позивачів
ОСОБА_1

ОСОБА_2

їх представника
ОСОБА_6

представників відповідачів                             ОСОБА_10

ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому
засіданні  в м. Вінниці  цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2до
Вінницької міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4про визнання права на користування
жилим приміщенням в гуртожитку, визнання недійсним ордеру та за позовом
Вінницької міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2про виселення з самоправно зайнятого
жилого приміщення.

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1,
ОСОБА_2  звернулись з позовом до
Вінницької міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права на користування
жилим приміщенням - кімнатами № 51, 53 в гуртожитку по АДРЕСА_1та визнання
недійсним ордеру на дане приміщення, що був виданий сім`ї ОСОБА_3.

Позовні вимоги мотивували тим, що в
1994 році на їх сім`ю в складі 4 чоловік (ОСОБА_1 ОСОБА_2 та двоє синів, які в
даний час повнолітні) був виданий ордер на жиле приміщення в гуртожитку по
АДРЕСА_1, площею 10,0 кв.м. В 2001 році вони потоваришували з сім`єю ОСОБА_5 і
ОСОБА_6,  які були одинокими людьми
похилого віку і проживали в кімнатах № 51, 53, загальною площею 24,0 кв.м. Між
ними склались дружні стосунки, тому вони почали тісно спілкуватись, допомагати
один одному по господарству, спільно користуватись кімнатами. Вони частково
забезпечували ОСОБА_5 продуктами харчування, разом приїжджали на батьківщину
ОСОБА_1 - в с. Стара Прилука Липовецького району Вінницької області.
ІНФОРМАЦІЯ_1ОСОБА_5 померла і була похована в с. Стара Прилука за кошти
позивачів. Після смерті дружини ОСОБА_3 почав постійно проживати з позивачами і
вони його доглядали, а ІНФОРМАЦІЯ_2він помер і також був похований в с. Стара
Прилука за кошти позивачів. ОСОБА_1продовжили користуватись кімнатами № 51,53 в
гуртожитку, оскільки вважали, що з ОСОБА_5 вони проживали однією сім`єю, вели з
ними спільне господарство, і це є підставою для визнання їх членами сім`ї
ОСОБА_5 і визнання за ними права користування даними кімнатами. Крім того,
13.09.2007 року, під час розгляду спору в суді, сім`ї ОСОБА_3 і ОСОБА_4був
виданий ордер на спірні кімнати № 51, 53 в гуртожитку. ОСОБА_2 і ОСОБА_1  вважають, що ордер виданий з порушенням вимог
ст.ст. 127, 129 ЖК України, оскільки ОСОБА_3 ніколи не перебувала на обліку як
така, що потребує поліпшення житлових умов, ОСОБА_4перебував у черзі під
номером 2482, має у власності частку квартири; крім того, ордер виданий на
приміщення в гуртожитку, хоча станом на день його видачі гуртожиток вже мав
статус будинку для малосімейних, тому даний ордер просили визнати недійсним.

Вінницька
міська рада також звернулась до суду з позовом про виселення ОСОБА_2, ОСОБА_1 з
кімнат № 51, 53 в гуртожитку по АДРЕСА_1, оскільки дане приміщення було
самоправно зайнято ними.

В
судовому засіданні позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 і їх представник ОСОБА_6 позовні
вимоги підтримали повністю за викладених обставин, просили їх задовольнити, а
позов Вінницької міської ради про виселення не визнали і просили відмовити в
його задоволенні. Додатково суду пояснили, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з 1995 року за
станом здоров`я не працювали, періодично проживали
в с. Стара Прилука Липовецького району, старший син ходив там в школу і
молодший переважно знаходився в селі. Той факт, що з ОСОБА_5 вони проживали
однією сім`єю і вели спільне господарство, підтверджується тим, що ОСОБА_3
визнавали їх своїми дітьми, дозволяли користуватись кімнатами № 51, 53 і
ночувати, коли у ОСОБА_1 були нічні приступи астми, також вони разом робили
ремонт в кімнаті № 53. Разом з тим, спільного бюджету у них не було, оскільки
пенсію для ОСОБА_5 отримувала ОСОБА_2 за дорученням, а розпоряджались коштами
ОСОБА_5 і ОСОБА_3 самостійно (сплачували комунальні послуги і давали гроші на
придбання ліків та продуктів). З особистих речей ОСОБА_1 в кімнаті у ОСОБА_5
знаходився лише холодильник, який вони разом придбали в 1992 році. В даний час
вони вдвох (діти повнолітні, мають свої сім`ї і постійно проживають в с. Стара Прилука) фактично
займають три кімнати № 309 (21), № 51, № 53 на різних поверхах і сплачують
комунальні послуги.

Представник
Вінницької міської ради Федчишен В.А. позов ОСОБА_1 не визнав, оскільки він є
безпідставним, а позов міської ради про виселення підтримав і пояснив, що в
2004 році АДРЕСА_1був переданий до комунальної власності територіальної громади
м. Вінниці. 16.07.2007 року гуртожиток визнаний житловим будинком для
малосімейних, а 13.09.2007 року рішенням виконкому Вінницької міської ради на
даний будинок було оформлено право комунальної власності за територіальною
громадою м. Вінниці. Безпальчуки, в порушення вимог ст.ст. 128-129 ЖК України,
п. 9 Примірного положення про гуртожитки, самоправно зайняли жиле приміщення -
кімнати № 51, № 53, оскільки рішення про надання даного жилого приміщення
виконкомом Вінницької міськради не приймалось і відповідний ордер не надавався,
в зв`язку з цим, на підставі ч. 3 ст. 116 ЖК України, п. 44 Примірного
положення про гуртожитки, ОСОБА_2, ОСОБА_1 підлягають виселенню з займаних
кімнат без надання іншого житла. Ордер на вселення ОСОБА_3ів виданий на
підставі наданих і належно оформлених документів, тому підстав для визнання
його недійсним немає.

Представник
відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_7 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала і просила
відмовити в їх задоволенні. Суду пояснила, що з лютого 2006 року
ОСОБА_4перебував на обліку як такий, що потребує поліпшення житлових умов, в
складі сім`ї з двох осіб - він і дружина ОСОБА_3 На підставі рішення
громадської комісії з житлових питань при міськвиконкомі від 31.08.2007 року їм
був виданий ордер № 177 від 13.09.2007 року на право зайняття жилої площі в
АДРЕСА_1в м. Вінниці, але оскільки приміщення фактично зайнято ОСОБА_2, вони не
змогли поселитись у надане житло. Позов Вінницької міської ради про виселення
підтримала.

Свідок
ОСОБА_8, яка проживає в АДРЕСА_1в м. Вінниці, суду пояснила, що сім`я ОСОБА_3
ставилась до ОСОБА_2 і ОСОБА_1 як до власних дітей, оскільки останні допомагали
їм у всьому, доглядали хворих ОСОБА_5 і ОСОБА_3, готували їжу, вони разом
їздили в село, залишались там на деякий час.
Перед смертю ОСОБА_3 жив разом з ОСОБА_2 в с. Стара Прилука, там його і
ОСОБА_5 ОСОБА_1поховали, взявши всі витрати на себе.

Свідок
ОСОБА_9 суду пояснила, що вона проживає в с. Стара Прилука Липовецького району
і часто на батьківщину приїжджали ОСОБА_2, ОСОБА_1 разом з сім`єю ОСОБА_5,
оскільки вони дружили. Вони працювали на городі, допомагали один одному, а
після смерті ОСОБА_5, ОСОБА_1забрали ОСОБА_3 в село, щоб доглядати і в липні
2007 року він помер.

Відповідачі
ОСОБА_3, ОСОБА_4в судове засідання не з`явились, надали письмові заперечення
проти позову ОСОБА_1. ОСОБА_3 також надала доручення ОСОБА_7 представляти її
інтереси в судовому засіданні, а ОСОБА_4надав заяву, в якій просив розглядати
справу у його відсутність, позов ОСОБА_1 не визнав, позов Вінницької міської ради
про виселення підтримав.

Суд вважає можливим розглянути справу
у відсутність відповідачів, відповідно до ст. 169 ЦПК України.

Вислухавши
пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали
справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_1 слід відмовити, а позов Вінницької
міської ради слід задовольнити.

Відповідно
до встановлених судом обставин визначено, що спір виник із житлових відносин.

Так,
судом встановлено, що на підставі ордеру на жиле приміщення № 62 від 24.05.2004
року, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 проживають в кімнаті № 307 (21) АДРЕСА_1в м. Вінниці,
площею 10,0 кв.м., що знаходиться на третьому поверсі. Фактично займають дану
кімнату з 1994 року.

Відповідно
до ордеру № 36 від 07.07.2004 року, житлове приміщення, площею 24,0 кв.м., а
саме кімнати № 51, 53 в гуртожитку по АДРЕСА_1, які знаходяться на шостому
поверсі, займали ОСОБА_3, ОСОБА_5

В
2004 році АДРЕСА_1був переданий до комунальної власності територіальної громади
м.Вінниці. 16.07.2007 року вказаний гуртожиток визнаний житловим будинком для
малосімейних, а 13.09.2007 року рішенням виконкому Вінницької міської ради на
даний будинок було оформлено право комунальної власності за територіальною
громадою м. Вінниці.

Враховуючи
те, що правовідносини виникли в той час, коли статус гуртожитку не був
змінений, суд вважає необхідним застосовувати такі норми Закону, що регулюють
право користування житловим приміщенням в гуртожитках.

З пояснень позивачів ОСОБА_1
встановлено, і даний факт ніким не заперечувався, що в 2001 році між їх сім`єю
і сім`єю ОСОБА_5 і ОСОБА_3, які були похилого віку, виникли тісні дружні
стосунки. Вони характеризуються тим, що сім`ї часто спілкувались, разом
приїжджали в с. Стара Прилука Липовецького району Вінницької області, де
проживали батьки ОСОБА_2, працювали на городі, в зв`язку з цим ОСОБА_2 і
ОСОБА_1 добросовісно надавали ОСОБА_5допомогу в разі необхідності у
господарстві, частково забезпечували їх продуктами харчування, привезеними з
села, допомагали ОСОБА_5під час їх хвороб. Після смерті ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1(свідоцтво про смерть серії 1-АМ НОМЕР_1від 04.01.2007 року),
ОСОБА_3 почав проживати в с.Стара Прилука, де його доглядала сім`я ОСОБА_1, і
помер ІНФОРМАЦІЯ_2(свідоцтво про смерть серії 1-Ам № НОМЕР_2 від 09.07.2007
р.). ОСОБА_5 і ОСОБА_3 були поховані в с. Стара Прилука за кошти позивачів. Всі
обставини підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 і ОСОБА_9, а факт
проживання ОСОБА_3 і його поховання разом з ОСОБА_5,  на території сільради також доведено
довідками Староприлуцької сільської ради від 12.07.2007 року.

Разом з тим, позивачі пояснили, що
спільного бюджету у них з ОСОБА_5 не було, оскільки і вони і ОСОБА_3 самостійно
розпоряджались власними коштами, витрачали їх на свої потреби, самостійно
сплачували житлово - комунальні послуги за свої кімнати в гуртожитку.

Відповідно до ст. 64 ЖК України,
членами сім`ї наймача може бути визнано осіб,
якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

На підставі повного аналізу всіх
доказів, суд прийшов до твердого переконання, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не були
членами сім`ї померлих ОСОБА_5 і ОСОБА_3, оскільки постійно не проживали разом,
не були пов`язані побутом, не мали спільного бюджету, не вели спільне
господарство, не несли спільні витрати. ОСОБА_2 і ОСОБА_1 проживали і були
зареєстровані в кімнаті № 307 (21), що знаходиться на третьому поверсі, там
знаходились їх речі, тому всі разом і одночасно не могли проживати на шостому
поверсі в кімнатах № 51, 53, площею 24 кв.м., які належали ОСОБА_3. Крім того,
з пояснень позивачів суд робить висновок, що вони переважно проживали в с.
Стара Прилука Липовецького району.

Згідно положення «Про порядок
заселення гуртожитків, що передані підприємствами, організаціями, установами
всіх форм власності до комунальної власності м. Вінниці», затвердженого
рішенням виконкому Вінницької міської ради від 10.02.2004 р. № 284, жила площа
в гуртожитках, переданих до комунальної власності підприємствами,
організаціями, установами з недержавною формою власності надається відділом з
обліку та розподілу житла міської ради. Ордер є єдиною підставою для вселення в
надане жиле приміщення, відповідно до ст. 58 ЖК України.

Відповідно до п. 44 Примірного
положення про гуртожитки, затвердженого Постановою Ради міністрів УРСР від
03.06.1986 року, ст.ст. 109, 116 ч. 3 ЖК України, осіб, які самоправно зайняли
жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Рішення стосовно надання позивачам
спірних кімнат не приймалось і ордер їм не видавався, дані кімнати
ОСОБА_1самоправно зайняли лише після смерті ОСОБА_3, вважаючи себе членами
сім`ї останнього, в зв`язку з цим позов Вінницької міської ради про виселення є
обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Відповідно до ордеру на жилу площу в
гуртожитку № 177 від 13.09.2007 року, виданого відділом з обліку та розподілу
житла Вінницької міської ради, право на зайняття кімнат № 51, 53 в гуртожитку
по АДРЕСА_1 надано ОСОБА_3 на сім`ю з двох чоловік, разом з ОСОБА_4

Внаслідок незаконного вселення в
житлові кімнати № 51, 53, позивачі не набули права користування зазначеними
житловими приміщеннями, отже, видачею ордера на вселення у дані кімнати ОСОБА_3
і ОСОБА_4, виконавчий комітет міської ради не порушив прав на користування житлом
ОСОБА_2, ОСОБА_1, тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання
вказаного ордеру недійсним слід відмовити за відсутністю правових підстав щодо
цього.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК
України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень; суд розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у
справі.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 58, 59, 64, 109, 116, 129 ЖК України,
ст.ст. 5, 8, 10, 11, 57, 60, 169, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1,
ОСОБА_2до Вінницької міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4про визнання права на
користування жилим приміщенням в гуртожитку, визнання недійсним ордеру -
відмовити.

Позовні вимоги Вінницької міської
ради задоволити повністю.

Виселити ОСОБА_2, ОСОБА_1 та всіх
проживаючих з ними осіб з кімнат № 51, № 53 в АДРЕСА_1без надання іншого житла.

Рішення
може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької
області через Староміський райсуд м. Вінниці шляхом подання в десятиденний
строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги або шляхом подання в
десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і
поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги.

Суддя: