У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2008 року                                                          м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Луспеника Д.Д., Балюка М.І., Барсукової В.М.,

розглянувши
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, товариства з обмеженою
відповідальністю «ВІНЕР», закритого акціонерного товариства «Укртранс-Дніпропетровськ»,
треті особи: приватні нотаріуси Дніпропетровського міського нотаріального округу
ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання договорів недійсними,

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення  Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2007 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2008 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2006 року позивачка звернулась до суду з
позовом, в якому просила визнати недійсними договори купівлі-продажу нерухомого
майна, укладені 21.04.2006 року між ЗАТ “Укртранс-Дніпропетровськ” та ОСОБА_2,
та 23.05.20006 року між ОСОБА_2 і ТОВ “Вінер”, обгрунтовуючи свої вимоги тим,
що це майно належало їй та було внесено нею до статутного фонду товариства ТОВ
“ВМК Північний”, учасником якого вона є. Посилаючись на те, що ці договори
фіктивні, оскільки вчинені без наміру створення правових наслідків, просила
позов задовольнити.

Рішенням Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 14 вересня 2007 року, залишеним без зміни  ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської
області від 14 квітня 2008 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалені судові
рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і
процесуального права, а справу направити на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального
права.

Згідно зі ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не
може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що
оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а доводи скарги цих висновків суду не спростовують.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд встановив і
правильно виходив з того, що спірні договори нерухомого майна були реальними,
сторони правочину мали намір створити ті наслідки, які зазначені у правочинах,
тобто волевиявлення учасників правочинів відповідало їх дійсній волі.

Відсутні й передбачені ст.338 ЦПК України підстави для
обов'язкового скасування судового рішення.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст.332, 336, 337 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 14 вересня 2007 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 14 квітня 2008 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                 Д.Д. Луспеник

М.І.
Балюк

В.М.Барсукова