Справа № 2-92/ 08
Рішення

Іменем України

“28” лютого 2008  року
с.м.т.Чернігівка

Чернігівський  районний
суд Запорізької області в складі:
головуючого судді  Ломейко В.В.,
при секретарі Богдан  І.І., розглянувши у
відкритому судовому
засіданні  цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до ОСОБА_2про поділ спільного  майна подружжя,
-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.  звернулася до суду  з позовом до ОСОБА_2.  про поділ майна.

В суді позивачка  ОСОБА_1. на позовних вимогах наполягала і
пояснила, що з 05.11.2005 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_2., зареєстрований
відділом РАЦС Чернігівського РУЮ Запорізької області  . На даний час позивачка подала позовну заяву
до Чернігівського районного суду про розірвання шлюбу. За час спільного
проживання з відповідачем було придбано телевізор «SAMSUNG CS 21 L 30Z Q 2» вартістю 1236
грн.. Телевізор знаходився у відповідача ОСОБА_2..  В добровільному порядку відповідач
відмовляється розділити спільно нажите майно та повернути телевізор. З приводу
повернення телевізора позивачка зверталася з письмовою заявою  до Чернігівського РВ УМВС України в
Запорізькій області, однак після проведення перевірки дільничим інспектором Проскурою
С.І. винесено постанову про відмову  в
порушенні кримінальної справи та рекомендовано звернутись до суду.

В зв»язку з тим
що на утриманні позивачки знаходиться малолітній син вважає, що відповідач
повинен сплатити &frac34; частини
телевізору, що в грошовому виразі складає 937 грн., а також просила стягнути з
відповідача судові витрати по сплаті судового збору  в розмірі 51 грн. та витрати по оплаті коштів
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн., а
всього 81 грн..

Відповідач
ОСОБА_2. проти позовних вимог заперечував , посилаючись на те, що

за час шлюбу з позивачкою було придбане майно і
згідно  ст. 61 Сімейного кодексу
України  являється сумісною власністю
подружжя. На теперішній час спільно нажите майно, а саме:  ДВД плеєр «ВВК», вартістю 500 грн.., пилосос
«Самсунг» вартістю 320 грн., кухонний комбайн
«Бош» вартістю 324 грн.,
мікрохвильова піч , вартістю   400
грн., м»який куток (диван , 2 крісла) вартістю 3000 грн., килим настінний ,
вартістю 300 грн., легка ковдра  вартістю
- 150 грн.,  ковдра вартістю 120 грн., в
всього приблизно на суму 8114 грн.
знаходиться у позивачки. В користуванні відповідача  залишається одна третя частина спільно
нажитого майна: холодильник «Норд» і
телевізор «SAMSUNG CS
21 L 30Z
Q 2» вартістю 1236
грн., який на даний час  проданий.                             Суд,
вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони
приходить до
наступного. Позовні вимоги не підтверджуються належними доказами і задоволенню
не підлягають з наступних підстав.

Ст. 16
Закону України « Про власність»  вказує ,
що майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної
власності. Здійснення ними цього права регулюється  цим законом та Сімейним кодексом  України.

Згідно ст. 63
Сімейного кодексу України об»єктом права спільної сумісної власності подружжя
може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

З матеріалів
позовної заяви вбачається, що між позивачкою та відповідачем виник спір
про  поділ спільного майна подружжя. Але
в суді позивачка просить не розділити спільно нажите майно , а стягнути з
відповідача гроші в сумі 937 грн. Яких-небудь доказів , про те, що відповідач
винен їй гроші  ОСОБА_1. суду не надано.

Відповідно до
ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об»єктом права спільної сумісної
власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Із пояснень відповідача
вбачається, що спірний телевізор
проданий  за час перебування у
шлюбі з позивачкою. Сам договір купівлі-продажу телевізору позивачка не оспорює.

Враховуючи, що телевізор «SAMSUNG
CS 21 L 30Z Q 2» на час
розгляду справи проданий відповідачем, позивачка продаж не оспарює, в суда
немає можливості  поділити майно,
якого  не має в наявності .

Керуючись
ст. 63, 71 Сімейного кодексу України, ст. 16 Закону України «Про власність», ст.ст. 4 , 213-218 ЦПК України суд, -

В
и р і ш и в:

В позові
ОСОБА_1до ОСОБА_2про поділ спільного майна подружжя, відмовити.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
В.В.Ломейко