Апеляційний суд
Кіровоградської області
________________________________________________________________________________
Справа № 22 - 1679 2008року
Головуючий 1інстанції Орінко В.В.
Доповідач   Чорнобривець О.С.
У Х В А Л А

Іменем  України

30 вересня
2008року
Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області  в складі:

Головуючої
Белінської І.М.,

Суддів                         Чорнобривець
О.С.,Гайсюка О.В.

при
секретарі              Шевченко Н.П.

розглянувши  у відкритому судовому засіданні в м.
Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1на
рішення   Бобринецького районного
суду Кіровоградської області  від 04
липня 2008 року ,-

в с т а н о в и л а:

КП  «Комунальник» Бобринецької міської ради  звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1про
стягнення заборгованості за надані послуги комунальні послуги по утриманню
будинку і прибудинкової території в сумі 699грн.56коп., що утворилася з  січня 2005 року.

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області  від 04 липня 2008 року позов задоволено
частково. На користь позивача зОСОБА_1 стягнуто 430 грн. в рахунок погашення
боргу та зобов'язано укласти  договір
про  надання  житлово-комунальних послуг.

В апеляційній
скарзі  відповідач, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права,
просив скасувати рішення суду з закриттям
провадження по справі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно по положень ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний
утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або
законом.

Обов'язок
нести витрати, пов'язані з утриманням належного власнику майна, до яких,
зокрема відносяться витрати, що пов'язані зі зберіганням майна, його ремонтом,
забезпеченням збереження його властивостей, передбачено Законом України „Про
житлово-комунальні послуги”, що набув чинності з 1 січня 2005року /далі Закон/,
Правилами користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими
територіями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 572 від
08.10.1992року /із змінами/.

Цими  ж нормативно-правовими актами на позивача, як
виконавця послуг, покладено обов'язок щодо надання  житлово-комунальних послуг та  послуг з
утримання будинків і споруд та прибудинкових територій /прибирання
внутрішньобудинкових приміщень та при будинкової території, обслуговування
внутрішньобудинкових мереж, вивезення побутових відходів тощо/.

Статтею
19 Закону визначено, що відносини між учасниками  договірних відносин у сфері
житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до положень п.1 ч.3 ст.20, п.3 ч.2 ст.21, ч.3 ст.29 Закону,
обов'язок  укладання договору про надання
житлово-комунальних послуг  в рівній мірі
покладений на учасників цих відносин, з правом внесення проекту договору кожним
з них.

Судом
встановлено, що відповідач зі складом сім»і дві особи, проживає та  зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1.  Починаючи з 2005року не сплачує за житлово-комунальні
послуги та  відмовився  від укладення договору  про їх надання з тих мотивів, що роботи по
благоустрою квартири  та вивезенню
твердих відходів здійснює  самостійно, а
інші  послуги позивачем не надаються.

Сторони
підтвердили, що згоди щодо укладення договору не дійшли.

Як
вбачається з матеріалів справи, між сторонами існують фактичні договірні
відносин у сфері житлово-комунальних послуг.
На ім'я  відповідача відкрито
особовий рахунок, на якій  перераховувались
кошти за надані послуги і  тільки з січня
2005року  платежі не проводилися.
Квартира  знаходиться у багатоквартирному
будинку, який обслуговується позивачем, зокрема, здійснюється  прибирання прибудинкової території, вивезення
та утилізація твердих побутових відходів, освітлення місць загального
користування, обслуговування димветканалів, підготовка будинку до
осінньо-зимового періоду та поточний ремонт.

Невиконання  сторонами вимог  Закону щодо приведення укладених раніше
договорів у відповідність із ним, тягне втрату чинності цих договорів / ст. 1
Розділу VIII/, але не позбавляє
від  обов'язку нести витрати,
пов'язані з утриманням належного власнику
майна.

Оскільки є
доведеним  факт  надання
позивачем  певних послуг /акти
проведених робіт/  і  понесених ним у зв'язку з цим витрат
/проведені платежі/ та наявність заборгованості відповідача по оплаті  за надання зазначених послуг, колегія
суддів  погоджується з висновком суду,
що  з урахуванням діючих тарифів до
стягнення з відповідача, як споживача, підлягає сума за фактично надані
послуги.  Визначена судом сума

боргу  не
спростована  іншими розрахунками.

Рішення
суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального
права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому   підстав для його скасування не має.

Керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну  скаргу   ОСОБА_1відхилити.

Рішення  Бобринецького районного
суду Кіровоградської області  від 04
липня 2008 року залишити без змін.

Ухвала
апеляційного суду  набирає законної сили
з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуюча:

Судді: