У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

15 жовтня
2008 року

м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у
складі:

головуючого

Яреми А.Г.,

суддів:

Левченка Є.Ф.,

Романюка Я.М.,

Охрімчук Л.І.,

Сеніна Ю.Л.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1до державного закладу “Спеціалізована медико-санітарна
частина № 4”, виконавчого комітету Нетішинської міської ради, ОСОБА_2про
зобов'язання надати квартиру та видати ордер на неї, визнання незаконним і
скасування рішення профспілкової конференції
державного закладу “Спеціалізована медико-санітарна частина № 4”                 про надання квартири сім'ї
ОСОБА_2. та відшкодування моральної шкоди, за касаційними скаргами ОСОБА_2,
державного закладу “Спеціалізована медико-санітарна частина № 4” і
профспілкового комітету державного закладу “Спеціалізована медико-санітарна
частина № 4” на рішення апеляційного суду Хмельницької області від 9 квітня
2008 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2007 року ОСОБА_1. звернулася до суду з указаним позовом
зазначаючи, що рішеннями судів визнано незаконними надання та подальша
приватизація двокімнатної квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2., а сім'ю ОСОБА_2. виселено
із зазначеної квартири. Оскільки вона користується правом першочергового
надання жилого приміщення, однак отримати його в користування в установленому
законом порядку не може, у зв'язку з чим зазнає моральних страждань, позивачка
просила зобов'язати адміністрацію й профспілковий комітет державного закладу
“Спеціалізована медико-санітарна частина № 4” прийняти спільне рішення,
яким  виділити їй на склад їй на сім'ю у
складі чотирьох осіб двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 жилою площею 30,72 кв. м у
будинку АДРЕСА_1, зобов'язати виконавчий комітет Нетішинської міської ради
видати їй ордер на зазначену квартиру, а також стягнути на її користь з обох
відповідачів у солідарному порядку 10 тис. грн. на відшкодування моральної
шкоди. У подальшому позивачка доповнила позов вимогою про визнання незаконним і
скасування рішення профспілкової конференції державного закладу “Спеціалізована
медико-санітарна частина № 4” від 7 червня                 2007 року, яким дано згоду на
позачергове надання спірної квартири ОСОБА_2.

Рішенням Нетішинського міського суду від 14 лютого 2008 року в позові
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 9 квітня                 2008 року рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.
Зобов'язано адміністрацію та профспілковий комітет державного закладу
“Спеціалізована медико-санітарна частина № 4” прийняти рішення про надання у
користування позивачці квартири АДРЕСА_1 у будинкуАДРЕСА_1. У решті позову
відмовлено.

У касаційних скаргах ОСОБА_2., державний заклад “Спеціалізована медико-санітарна
частина № 4” та профспілковий комітет державного закладу “Спеціалізована
медико-санітарна частина № 4” просять скасувати рішення апеляційного суду та
залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення
апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, дослідивши матеріали
справи та перевіривши наведені в скаргах доводи, колегія суддів дійшла
висновку, що касаційні скарги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані
(пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовної вимоги      ОСОБА_1. до державного закладу “Спеціалізована медико-санітарна
частина № 4” про зобов'язання
прийняти рішення про надання їй та членам її сім'ї квартири АДРЕСА_1 у будинкуАДРЕСА_1, суд першої інстанції
виходив із того, що спірна квартира є вільною, рішення щодо її розподілу в
установленому законом порядку не приймалося, а вирішення питань про надання
жилих приміщень у будинках відомчого житлового фонду законом віднесено до
компетенції адміністрації та профспілкового комітету відповідного підприємства,
установи чи організації, а не суду.

Такий висновок є правильним.

Відповідно до ст. 52 ЖК України жилі приміщення в
будинках відомчого житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням
адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації,
затвердженого виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті,
селищної, сільської ради.

У разі незгоди з прийнятим рішенням особа, яка вважає, що
цим рішенням порушено її право на отримання зазначеного жилого приміщення, може
оскаржити це рішення до суду (ст. 191 ЖК України).

Встановлено, що рішенням адміністрації і профспілкового
комітету державного закладу “Спеціалізована медико-санітарна частина № 4”                       від 28 березня 2007 року
№ 7 спірну квартиру надано в користування ОСОБА_2. на сім'ю у складі трьох
осіб. Однак рішенням виконавчого комітету Нетішинської міської ради від 17
травня 2007 року № 210 у затвердженні зазначеного рішення адміністрації та
профспілкового комітету відмовлено й на виконання протесту прокурора воно було
скасоване. На час вирішення судом спору рішення адміністрації та профспілкового
комітету державного закладу “Спеціалізована медико-санітарна частина № 4” про
надання в користування спірної квартири будь-кому, чи про відмову в наданні
цієї квартири позивачці не приймалося.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про необхідність відмови в позові, оскільки вирішення
питання надання жилого приміщення не віднесено до компетенції суду.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи
нове рішення про зобов'язання адміністрації та профспілкового комітету
державного закладу “Спеціалізована медико-санітарна частина № 4” надати спірну
квартиру в користування позивачці, апеляційний суд на зазначене уваги не
звернув, установлених вище обставин справи не спростував і помилково скасував
рішення суду, ухвалене згідно із законом, що згідно зі ст. 339 ЦПК України є
підставою для його скасування та залишення в силі рішення суду першої
інстанції.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 336, ст. 339, п. 4 ч. 1 ст. 344 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційні скарги ОСОБА_2,
державного закладу “Спеціалізована медико-санітарна частина № 4” та профспілкового
комітету державного закладу “Спеціалізована медико-санітарна частина № 4”  задовольнити.

Рішення апеляційного суду
Хмельницької області від 9 квітня                   2008 року скасувати, залишити в силі рішення Нетішинського
міського суду від 14 лютого 2008 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.Г. Ярема

Судді:
Є.Ф. Левченко

Л.І.
Охрімчук

Я.М. Романюк

Ю.Л. Сенін