Справа № 2-1619
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2008
року Ялтинський міський суд Автономної Республіки Крим у складі: головуючій
судді Цалко А.А., при секретарі Єршовій Я.Ю., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Ялті цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Державного підприємства «Ялтинський морський торговельний порт» про стягнення
одноразової виплати,

в с т а н о в и
в:

Позивач
звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на його
користь матеріальну допомогу у зв'язку з виходом на пенсію за віком в розмірі
9728 гривень. Позовні вимоги мотивовані тим, що він в ДП «Ялтинський морський
торговельний порт» безперервно працював з травня 1975 року по серпень 2007 року
на різних посадах. Наказом начальника ДП «Ялтинський морський торговельний
порт» № 366/л від 17 серпня 2007 року він був звільнений з посади заступника
начальника порту по експлуатації з 20 травня 2007 року за власним бажанням по
ст. 38 КЗпП України у зв'язку з виходом на пенсію. В 2007 року в ДП «Ялтинський
морський торговельний порт» на конференції трудового колективу був прийнятий
Колективний договір на 2007-2011 роки, зареєстрований виконкомом Ялтинської
міської ради 22 травня 2007 року за № 1110. Положення Колективного договору поширюються
в силу ст. 9 Закону України «Про колективні договори і угоди» і ст. 18 КЗпП
України на всіх працівників підприємства і являються обов'язковими для власника
підприємства або уповноваженого ним органа. Керуючись п. 1.11.4 Колективного
договору, при звільненні він звернувся до начальника порту про виплату йому
матеріальної допомоги у зв'язку з виходом на пенсію. Одночасно співробітниками
відділу кадрів було підготовлено подання на виплату йому матеріальної допомоги.
Однак, в порушення умов Колективного договору при звільненні з ним був
проведений повний розрахунок без врахування даної одноразової виплати. На його
повторну заяву від 02 листопада 2007 року адміністрація порту повідомила, що
виплата йому матеріальної допомоги у зв'язку з виходом на пенсію признана не
доцільною. В грудні 2007 року він знов звернувся до адміністрації порту з
заявою про надання йому обґрунтованої відмови. В січні 2008 року начальник
порту повідомив, що йому відмовлено в виплаті матеріальної допомоги відповідно
до п. 1.11.4 Колективного договору. Враховуючи, що дана норма Колективного
договору не виключає, а навпаки передбачає
виплату робітнику матеріальної допомоги при виході на пенсію, а також
приймаючи до уваги, що прибуток Ялтинського порту за підсумками роботи
підприємства за 9 місяців склав 900000 гривень, його стаж праці в порту 32
роки, до нього не застосовувались ні дисциплінарні стягнення, ні заходи
суспільного впливу, він вважає відмову начальника порту від виплати йому
соціальної пільги в рамках колективного договору незаконною. Інші робітники
підприємства в 2007 року при звільненні на пенсію отримали дану соціальну
пільгу. На момент його звільнення його оклад складав 3040 гривень, 10% від
окладу складає 304 гривні, безперервний стаж праці в порту 32 роки, таким чином,
сума належної йому одноразової виплати складає 9728 гривень.

Позивач
та його представник в судовому засіданні позов підтримали.

Представники
відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували.

Суд,
заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши матеріали
даної цивільної справи та цивільних справ № 2-1335/07 і № 2-2279/07, вважає що
вимоги позивача засновані на законі і підлягають задоволенню з наступних
підстав:

В
судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 працював в ДП «Ялтинський морський
торговельний порт» з 1975 року на різних посадах.

З 20
серпня 2007 року він був звільнений по ст. 38 КЗпП України за власним бажанням
у зв'язку з виходом на пенсію наказом № 366/л від 17 серпня 2007 року (а.с. 9).

Відповідно
до п. 6.4. Галузевої угоди між Міністерством транспорту та зв'язку України і
Профспілкою робітників морського транспорту України на 2006-2009 роки від 01
січня 2006 року керівників підприємств морського транспорту зобов'язали
забезпечити внесення до колективних договорів додаткових у порівнянні з чинним
законодавством соціальних пільг та компенсацій, виходячи з умов економічних
можливостей підприємств, зокрема, матеріальну допомогу працівникам при виході
на пенсію у розмірі не менш, ніж 10 процентів встановленої місячної тарифної
ставки (окладу) за кожен рік роботи на підприємстві.

Згідно
зі ст. 9-1 КЗпП України, - підприємства, установи, організації в межах своїх
повноважень і за рахунок власних коштів можуть встановлювати додаткові
порівняно з законодавством трудові і соціально-побутові пільги для працівників.

В 2007
році в ДП «Ялтинський морський торговельний порт» на Конференції трудового
колективу був прийнятий Колективний договір на 2007-2011 роки (протокол № 1 від
20 квітня 2007 року), зареєстрований виконкомом Ялтинської міської ради 22
травня 2007 року за № 1110.

Пункт
1.11 Колективного договору прийнятий у виконання вищевказаної Галузевої угоди і
в порядку ст. 9-1 КЗпП України та регулює одноразові виплати, прямо не зв'язані
з виробничою діяльністю робітника. Дана категорія одноразових виплат
здійснюється за рахунок і в межах коштів окремого кошторису. Кошторис щорічно
затверджується адміністрацією порту по узгодженню з профкомом, щоквартально
коректується з врахуванням фактичних фінансових результатів діяльності порту.

Згідно
п. 1.11.4 Колективного договору матеріальна допомога в зв'язку з виходом на
пенсію за віком надається постійним робітникам порту в розмірі 10% місячного
посадового окладу (тарифної ставки) за кожен календарний рік роботи в порту. Матеріальна
допомога у зв'язку з виходом на пенсію надається робітникам, які добросовісно
працювали в порту не менш трьох років, і які не мали на момент звільнення
серйозних порушень трудової дисципліни і громадського порядку.

Відповідач таку
винагороду при звільненні позивачу не виплатив, не мотивуючи причин.

На
отримавши гроші, позивач 02 листопада 2007 року повторно звернувся до
керівництва порту з заявою та йому листом було повідомлено 30 листопада 2007
року, що виплата вказаної матеріальної допомоги визнана недоцільною.

Дане
питання було розглянуто на засіданні профкому порту 27 листопада 2007року, де
подання адміністрації про недоцільність виплати було підтримано.

Однак,
суд вважає, що відповідач незаконно відмовив позивачу в виплаті матеріальної
допомоги, передбаченої п 1.11.4 Колективного договору.

Як
вбачається з трудової книжки ОСОБА_1, на підприємстві він працював 32 роки, до
2004 року мав тільки заохочення і подяки. На момент звільнення у нього ніяких
стягнень не було, що відповідач не заперечує.

На
протязі 2007 року ОСОБА_1 декілька разів був звільнений з посади заступника
начальника порту незаконно, потім поновлювався по рішенню суду. Суд про грубі
порушення Кодексу законів про працю України зі сторони керівництва порту
реагував окремою ухвалою до адреси Міністерства транспорту та зв'язку України.

Таким
чином, суд вбачає, що між позивачем та відповідачем за останні роки склався
явний конфлікт. Це, на думку суду, і явилося одною із причин небажання
адміністрації порту звертатися в профком з поданням про виплату ОСОБА_1
матеріальної допомоги.

Доводи
відповідача про те, що за останні роки від трудової діяльності ОСОБА_1 в порту
заподіювалися тільки збитки підприємству, нічим не підтверджені.

В акті
КРУ від 26 січня 2007 року, на який посилаються представники відповідача, як на
доказ цих обставин, немає посилань на ОСОБА_1, а вказане керівництво порту.

До
ОСОБА_1 після цього не пред'явлено ніяких претензій у встановленому законом
порядку ні матеріального, ніякого іншого характеру.

Крім
того, відповідач не заперечує, що фінансова можливість виплат на період
звільнення ОСОБА_1 у порту була.

Як видно
з наданої відповідачем довідки, на момент звільнення оклад позивача складав
3040 гривень, 10 % від цього складає 304 гривні. Безперервний стаж складає 32
роки. Таким чином, сума належна до виплати - 9728 гривень. Цю суму і просить
стягнути позивач. Суд вважає, що вона підлягає стягненню.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 9-1, 232, 233 КЗпП України,

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути
з Державного підприємства «Ялтинський морський торговельний порт» на користь
ОСОБА_1 матеріальну допомогу в розмірі 9728 (дев'ять тисяч сімсот двадцять
вісім) гривень.

Стягнути з
Державного підприємства «Ялтинський морський торговельний порт» на користь
держави судовий збір в сумі 97 (дев'яносто сім) гривень 28 копійок.

Стягнути з
Державного підприємства «Ялтинський морський торговельний порт» витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 гривень на
розрахунковий рахунок державного бюджету м. Ялта № 039 ОКПО 34740850
МФО 824026 Банк Управління державного казначейства м. Сімферополь за розгляд
справи Ялтинським міським судом.

Рішення
суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційному суду АРК через
Ялтинський міський суд в порядки та строки, передбачені ст. ст. 294-296 ЦПК
України.

СУДДЯ