У х в а л а

іменем
україни

5 листопада 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого
Патрюка М.В.,

суддів:
Пшонки М.П.,
Жайворонок Т.Є.,

Костенка А.В.,                         Перепічая В.С., -

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю
(далі - ТОВ) «Тез Тур», ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди за касаційною скаргою ТОВ «Тез Тур» на рішення Дзержинського районного
суду м. Харкова від            20 грудня
2007 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від     12 березня 2008 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2007 року подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звернулись до суду із
зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між ними та відповідачем
було укладено договір, відповідно до якого суб'єкт підприємницької діяльності -
фізична особа (далі - СПД - ФО) ОСОБА_3(турагент) за дорученням ТОВ «Тез Тур»
зобов'язалася надати їм для проживання на весь період туристичного туру з 2
травня     2007 року до 7 травня 2007
року готель «Le Chateau de Prestige Resort SPA & Talasso5*» в м. Кемер
(Туреччина) з послугою Utra all inclusive та категорією DBL Supertoz Room. Однак на час їхнього
приїзду до Туреччини готель був недобудований, тому вони не могли поселитись у
ньому.

Позивачі стверджували, що відповідачі порушили вимоги Закону України «Про
захист прав споживачів», не надали їм іншого рівноцінного житла, яке
відповідало умовам туру та передбаченому туристичному продукту, не зменшили
вартості послуг, не повернули коштів, сплачених ними за договором, а тому вони
були вимушені шукати інше помешкання на весь туристичний тур. Посилаючись на
те, що вони пережили сильне емоційне потрясіння, просили задовольнити їхню
вимогу про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2007 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 12 березня
2008 року, позов задоволено. Стягнуто з відповідачів у солідарному порядку на
користь позивачів матеріальні збитки в розмірі 29 061 грн. 83 коп., що
складається з вартості путівки в сумі 10 353 грн., суми, нарахованої пені 3% за
весь термін туру - 3 105 грн. 90 коп., суми боргу за кожен день прострочення
виконання зобов'язання - 15 550 грн. 17 коп., моральну шкоду в розмірі 50 тис.
грн. та державне мито - 5 тис. грн., а всього 84 091 грн. 83 коп. На користь
ОСОБА_4 з відповідачів стягнуто 50 тис. грн. моральної шкоди.

У касаційній скарзі ТОВ «Тез Тур» порушує питання про скасування
постановлених у справі судових рішень та відмову в задоволенні позовних вимог
із підстав порушення судом норм матеріального права та неправильного застування
норм процесуального права.

Обговоривши наведені в скарзі доводи та перевіривши матеріали справи,
Судова колегія у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Постановляючи зазначене судове рішення, місцевий суд, з яким погодився й
апеляційний суд, виходив із того, що згідно зі ст. 25 Закону України «Про
туризм» позивачі мали право отримати від відповідачів обов'язкову інформацію
щодо туристичних послуг, що передбачена договором, право на відшкодування
матеріальних та моральних збитків у разі невиконання або неможливості виконання
умов договору та реалізацію інших прав, а оскільки позивачі не отримали
обумовлене в договорі житло й були вимушені самостійно влаштовувати відпочинок
(проживання в іншому готелі, непередбачені витрати та ін.), то відповідачі
відповідно до вимог ч. 1 ст. 1190 ЦК України в порядку солідарної
відповідальності повинні сплатити пеню в розмірі трьох відсотків вартості за
весь термін туру, вартість невикористаної відпустки та моральну шкоду.

Проте з таким висновком судів погодиться не можна.

Згідно зі ст. 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне
обслуговування одна сторона (турагент) за встановлену договором плату зобов'язується
забезпечити, надати за замовлення іншій стороні (турист) комплекс туристичних
послуг (туристичний продукт).

Кожна зі сторін договору може вимагати внести зміни або розірвати договір у
зв'язку з істотними змінами обставин, з яких вони виходили при укладенні
договору. Ця стаття визначає перелік істотних змін обставин, які слугують зміні
або розірванню договору.

Стаття 7 договору про надання туристичних послуг позивачам № 1725 від 21
квітня 2007 року передбачає відповідальність сторін за неякісне надання послуг
згідно з даним договором.

Судом установлено, що 3 травня 2007 року ОСОБА_1 відмовився від поселення в
передбачений договором готель і побажав проживати в готелі Kompinski Hotel The
Dome Belek. При цьому доплату за проживання та трансфер просив віднести на його
рахунок. Не заперечували позивачі й того, що по приїзду, вони без доплати
поселились у готелі Amara Wing Hotel The Dome, в якому провели ніч.

Як у судовому засіданні, так і в касаційній скарзі відповідач стверджує, що
передбачений договором готель, в якому повинні були поселитись позивачі,
відкрився 26 квітня 2007 року й на день їх приїзду працював. Цю обставину не
заперечують і ОСОБА_1, ОСОБА_2

На підтвердження своїх пояснень представник відповідачів посилався на лист
генерального директора готелю (а.с. 100, 116).

Проте суд на порушення вимог ст. ст. 212, 213, 214 ЦПК України доводи
представника відповідача не перевірив, не дав належної оцінки зазначеним
письмовим доказам і на підставі чого він дійшов висновку про те, що характеристика
готелю «Le Chateau de Prestige Resort SPA & Talasso5*» та умови
проживання в цьому готелі не відповідають умовам Договору.

Вирішуючи вимоги позивачів про відшкодування моральної шкоди, суд не
врахував роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду України з цього питання,
які містяться в п. 4, 9 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову
практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зокрема,
про те, що позивачі мають вказати в заяві, з яких міркувань вони виходили,
визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, та якими доказами це
підтверджується, і що розмір відшкодування моральної шкоди суд установив у
межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачам
моральних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини
відповідач, а визначивши цей розмір, повинен навести в рішенні відповідні
мотиви.

У даній справі розмір моральної шкоди не обґрунтований достатньою мірою ні
в позовній заяві при визначенні його в сумі 50 тис. грн., ні в рішенні при
визначенні його відповідно в сумі 50 тис. грн. кожному з позивачів.

За таких обставин постановлені судові рішення підлягають скасуванню з
підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, з передачею справи на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 338, 343, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЗ ТУР»
задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 грудня   2007 року та ухвалу апеляційного суду
Харківської області від  12 березня 2008
року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до товариства з обмеженою
відповідальністю «ТЕЗ ТУР», ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди передати до Дзержинського районного суду м. Харкова на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

М.П. Пшонка  Т.Є. Жайворонок  А.В. Костенко  В.С. Перепічай