Справа № 2-2343/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

16 вересня 2008року
Печерський районний суд м. Києва

в
складі головуючого судді
Остапчук Т. В.

при
секретарі
Костюк А.І.

розглянув
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Закритого
акціонерного товариства “Дослідний завод зварювального устаткування Інституту
електрозварювання ім.Є.О. Патона” до ОСОБА_1 про виселення

В С Т А Н О В И В:

Позивач
звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить виселити відповідача з
кімнати № 908 в будівлі АПК за адресою: АДРЕСА_1 без надання іншого житла та
стягнути судові витрати.

В
обґрунтування заявлених вимог зазначив, що ЗАТ „Дослідний завод зварювального
устаткування Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона” відповідно до статуту
було створене за участю Фонду державного майна України та інших юридичних осіб.
До статуту товариства ФДМ України вніс цілісний майновий комплекс, що
підтверджується Актом прийому-передачі № 165 від 12.06.2002 р. Відповідно до
ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що незаборонені
законом, а також право власності вважається набутим якщо незаконність набуття
права власності не встановлена судом. Позивач набув право власності на
Адміністративно-побутовий корпус, що обліковується на балансі товариства за
адресою АДРЕСА_1на підставі Акту прийому-передачі № 165 від 12.06.2002 р.

03.09.2004р.
відповідач звернувся до керівництва з заявою надати дозвіл на тимчасове
користування приміщенням в АПК, зобов'язувався звільнити займану ним площу
одразу після 15.06.05р. На підставі заяви  було надано у тимчасове
користування кімнату № 908 в АПК за адресою: АДРЕСА_1. Позивач у трудових
відносинах з відповідачем не перебував і не перебуває, спеціальний ордер, який
є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу відповідачу не видавався. Представник позивача в судовому засіданні підтримав
позов з викладених в ньому підстав та просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти
позову заперечувала, вказувала на те , що відповідачка була поселена за усним
договором до гуртожитку на невизначений строк , після 15.06.05 р. заперечень
щодо проживання не надходило , тому договір вважається укладеним на п»ять років
та має право проживати до 15.07.2010р.

Вислухавши
пояснення сторін , дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності,
суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В
судовому засіданні встановлено, що, згідно акту прийому передачі № 165 від 12
червня 2002 року Фондом Державного майна України було передано у власність ЗАТ
„Дослідний завод зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім.
Є.О. Пагона" нерухоме майно, в тому числі будівлю
Адміністративно-побутового корпусу, за адресою АДРЕСА_1.

Адміністративно-побутовий корпус  по АДРЕСА_1 є гуртожитком, що підтверджується
листом № 27-133 Фонду держмайна України від 6.02.2008р. , Головного управління
Житлового господарства КМДА  від
3.09.07р.

Відповідно
до заяви від 03.09.2004 року ОСОБА_1 звернулася до
керівництва ЗАТ “Дослідний завод зварювального устаткування Інституту
електрозварювання ім. Є.О. Патона” з проханням про надання дозволу на тимчасове
проживання у приміщенні АПК. Позивач надав
відповідачу у тимчасове користування кімнату № 908 в АПК за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно
з наданим суду повідомленням, відповідач був попереджений адміністрацією заводу
про необхідність виселення, зобов»язувалась
виселитись одразу
після 15.06.05р однак в добровільному порядку звільнити кімнату відмовляється.

Позивач у трудових відносинах з відповідачем
не перебував і не перебуває, спеціальний ордер на вселення в АПК не видавався.

Згідно
ст.127 ЖК України, для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а
також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись
гуртожитки.

Відповідно
ст.129 ЖК України, на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку
адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові
спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Посилання представника відповідача на ст.. 764, 810 ЦК
України суд вважає безпідставними, оскільки дані правовідносини регулюються ЖК
України.

За
викладених підстав, суд приходить до висновку, що вимога позивача про виселення
відповідачів з займаного житлового приміщення без надання іншого житла є
законною і обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Згідно
із ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню
08,50 грн. судового збору та 30грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи, а також витрати на оголошення в газету «Урядовий
кур'єр» та «Хрещатик» в розмірі 721,95грн., а всього 760,45грн. у відшкодування
понесених позивачем та документально підтверджених судових витрат.

Керуючись
ст.ст. 127,128,129 ЖК України, ст.ст. 317, 319, 391ЦК України, ст.ст. 3, 4, 8,
10, 11, 15, 60, 88, 209, 213 - 215, 223 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну
заяву Закритого акціонерного товариства “Дослідний завод зварювального
устаткування Інституту електрозварювання ім. Є.О. Патона” до ОСОБА_1 про
виселення  задовольнити.

Виселити
ОСОБА_1 з кімнати АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

Стягнути з
ОСОБА_1 на користь Закритого акціонерного товариства “Дослідний завод
зварювального устаткування Інституту електрозварювання ім.Є.О. Патона”  судові витрати
в
розмірі 760,45грн..

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Печерський
районний суд м.Києва. Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути
подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя                                                                          Остапчук
Т.В.