Справа
№ 2-1027/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М        У К Р А Ї Н И

(заочне)

16 липня 2008 року Ясинуватський міськрайонний суд
Донецької області у складі            головуючого судді                                                              Шигірт Ф.С.,

при секретарі                                                                     Махоті О.В.,

за участю позивачки                                                         ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Ясинувата справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 та Ясинуватського МРВ ГУ МВС України в Донецькій області, про визнання особи такою що втратила право користування жилим приміщенням та
зняття з реєстрації та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення
перешкод у користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

04
квітня 2008 року позивачка звернулась до суду з позовом про визнання особи такою що втратила право користування жилим
приміщенням, посилаючись на наступні обставини.

Позивачка перебувала в шлюбі з
відповідачем ОСОБА_2 з 29.12.1992 року. На підставі договору міни від
12.09.2000 р. вони та їх неповнолітній син стали власниками квартири в рівних
долях за адресою: АДРЕСА_1.

Сімейні відносини між позивачкою та
відповідачем фактично припинені з 2002 року і відповідач у вказаній квартирі не
мешкає без поважних причин, однак залишається зареєстрованим, участі в оплаті
комунальних платежів не приймає, що обтяжує позивачку. Крім того на утриманні
позивачки перебуває їх неповнолітня дитина.

28.02.2005 р. відповідач подарував
належну йому 13 частку квартири сину.

25.11.2005 р. відповідач і позивач
розірвали шлюб.

Просила визнати відповідача
втратившим право користування жилим приміщенням та зобов'язати Ясинуватський МРВ ГУМВС України в Донецькій області зняти його з
реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач звернувся з зустрічною
позовною заявою про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням. Заява
ухвалою суду залишена без розгляду.

В судовому засіданні позивачка
підтримала позовні
вимоги. Суду вона пояснила, що вона перебувала з відповідачем в шлюбі від якого є
неповнолітня дитина. За час шлюбу ними була придбана квартира за адресою:
АДРЕСА_1. Квартира належала позивачці, відповідачу та
їх дитині в рівних частках. З 2002 року шлюбні стосунки та ведення спільного
господарства було припинено і відповідач став проживати за іншою адресою з
іншою жінкою. З того часу він перестав користуватися житлом. На початку 2005
року він подарував свою частку квартири їх спільній дитині, а у листопаді 2005
року шлюб було офіційно розірвано. На початку 2008 року позивачка почала
наполягати на тому, щоб відповідач виписався з квартири. Після  відмови, позивачка попередила, що буде
вирішувати це питання в судовому порядку. Дознавшись про це відповідач
звернувся до міліції з заявою про притягнення позивачки до кримінальної
відповідальності.

Ясинуватський
МРВ ГУ МВС України в Донецькій області звернувся до суду з заявою про розгляд справи
у його відсутність.

Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду
справи телефонограмою, але
до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає
положенням ст.224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення
позивачки, допитавши свідків
ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
дослідивши докази що є у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та їх неповнолітньому сину належала квартира за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7). Як вбачається з договіру-дарування,
ОСОБА_2 подарував свою частку квартири неповнолітньому сину (а.с.12).

Факт того, що відповідач
фактично понад один рік не проживає у квартирі,
підтверджується актом КП "ОЖКГ ЯМР" (а.с.8) та поясненнями свідків ОСОБА_3
та ОСОБА_4

Цей факт
також підтверджується поясненнями відповідача, які він давав в міліції (аркуш
матеріалу про відмову в порушенні кримінальної справи №3), з яких вбачається,
що він в 2005 році після розірвання шлюбу переїхав проживати в будинок
АДРЕСА_2. 5 березня 2008 року (більш ніж через 2 роки) він прийшов до своєї
колишньої дружини і попросив ключ від квартири для того, щоб проживати в
квартирі, але вона йому відмовила.

Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України, припинення сімейних відносин з
власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним
приміщенням.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень позивачки причиною звернення
з позовом стало не розірвання шлюбу з відповідачем, а фактична безпідставна
відсутність його понад один рік.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на
користуваня цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад
один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла.

Відповідно до ст. 41
Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися
своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч.1 ст. 316
ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Таким
чином, суд вважає що позов позивачки обгрунтований, а обставини на які вона
посилалась в повному обсязі підтвердилися в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст.  224-226
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким що втратив право користування жилим приміщенням -
квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язати  Ясинуватський МРВ ГУМВС
України в Донецькій області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2 за адресою:
АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 16 грн.

Заява
про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Заяву про апеляційне оскарження
рішення може бути подано протягом десяти днів
з дня проголошення рішення, а апеляційну скаргу протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження до Апеляційного суду Донецької
області через Ясинуватський міськрайонний суд.

Суддя                                                                                                           Ф.С.Шигірт