2008 року                                                                                м. Київ
Суддя Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення
Шевченківського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2007 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 18 лютого 2008 року в справі за позовом ОСОБА_1
до спільного закритого акціонерного товариства
“Міжнародні авіалінії України”, третя особа - ОСОБА_2, про визнання
частково недійсними наказу про звільнення, пункту контракту, запису в трудовій
книжці, рішення спільного засідання профкомітету та адміністрації, зобов'язання
внесення змін формулювання причини звільнення та стягнення одноразової вихідної
ОСОБА_1, звернувшись до суду з указаним позовом, зазначав, що з квітня 1993
року він перебував з відповідачем у трудових відносинах, обіймаючи при цьому різні посади. В листопаді 1997 року він
був призначений на посаду директора представництва авіакомпанії в Нідерландах
(м. Амстердам) строком на два роки, про що було підписано відповідний контракт,
дія якого в подальшому продовжувалася декілька разів. Останнім доповненням № 9
від            21 травня 2004 року дія
вказаного контракту була продовжена до 31 травня 2004 року включно, а тому
вважає, що контракт є вже таким, що укладений на невизначений строк. Крім того,
у червні 2004 року його було переведено на посаду директора регіонального
представництва авіакомпанії в країнах Бенілюкс (м. Амстердам) по 31 травня 2006
року, про що також було підписаний трудовий договір. 12 квітня 2006 року
відбулося засідання правління відповідача, на якому було прийнято рішення про
ліквідацію регіонального представництва авіакомпанії в країнах Бенілюкс.
Наказом президента відповідача з 31 травня 2006 року було ліквідовано та
закрито діяльність регіонального представництва авіакомпанії в країнах Бенілюкс
із збереженням представництва авіакомпанії в аеропорту «Шіпхол» (м. Амстердам)
та аеропорту «Завентем» (м. Брюссель) в якості представництва не території
Нідерландів та Бельгії відповідно. Таким чином, на його думку, у відповідача
відбулися зміни в організації виробництва і праці. Проте його було звільнено з
посади директора регіонального представництва авіакомпанії в країнах Бенілюкс
на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України у
зв'язку із закінченням строку контракту, а не на підставі п. 1 ст. 40
КЗпП України у зв'язку із змінами в організації
виробництва і праці. Вважає, що безпосередньою причиною його звільнення
повинні були бути зміни в організації виробництва і праці, а тому формулювання причини його звільнення підлягає
Посилаючись на викладене, позивач просив визнати
недійсними пункт 6.1
контракту від 25 травня 2004 року, запис у трудовій книжці за номером 12 та просив змінити формулювання причини
його звільнення із «Звільнений на підставі пункту 2 статті 36 Кодексу
законів про працю України у зв'язку із закінченням строку контракту» на
«Звільнений на підставі пункту 1 статті 40
Кодексу законів про працю України у зв'язку із змінами в організації
виробництва і праці», зобов'язати відповідача внести запис до його трудової
книжки в частині щодо недійсності запису під номером 12 та внести інший запис,
зокрема, що «Звільнений на підставі пункту 1 статті 40 Кодексу законів про
працю України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці», також
просив поновити йому строк для звернення до
суду, оскільки він перебував у тривалому закордонному відрядженні з 01 серпня
2006 року по                    17
вересня 2006 року і під час перебування на території України йому
необхідний був час для пошуку особи, яка б
надала йому необхідну правову допомогу.
В ході судового розгляду справи позивачем неодноразово уточнювалися позовні
У січні 2007 року позивач доповнив
позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на його користь вихідну
допомогу в розмірі 183 425 грн., мотивуючи тим, що безпосередньою причиною його
звільнення є зміни в організації виробництва і праці, а тому відповідно до
положень Додаткової угоди до Колективного
договору на 2005-2006 роки для працівників, що вивільняються в
результаті реструктуризації (реорганізації) МАУ, скорочення чисельності чи
штату працівників або у зв'язку із виходом на пенсію, встановлюється одноразова
виплата у розмірі не менше одного посадового окладу вивільнюваного працівника
за кожен рік роботи в МАУ, але не більше 10-ти посадових окладів в цілому.
У травні 2007 року позивач доповнив
позовні вимоги та просив визнати недійсним наказ відповідача № 150/п від 29
травня 2006 року в частині щодо його звільнення на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України, визнати недійсним рішення спільного
засідання профкому та адміністрації відповідача відносно погодження
застереження щодо незастосування пункту 1.2.1.
додаткової угоди № 2 у відношенні до осіб, які працюють в МАУ (в тому числі і
за контрактом), якщо їх посадовий оклад перевищує 1 000 доларів США, яке було оформлено протоколом спільного засідання
від 23 березня 2006 року, оскільки вважає, що воно протирічить нормам Кодексу
законів про працю України, та зменшив розмір вихідної допомоги до 136 440 грн.,
що за курсом НБУ становить 20 000 євро.
Рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 24 жовтня 2007 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 18 лютого 2008 року, в задоволенні позову відмовлено.

У обґрунтування
касаційної скарги ОСОБА_1 посилається на невідповідність висновків суду
обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права  і порушення норм процесуального права та
ставить питання про скасування судових рішень й передачу справи на новий
розгляд.

У відкритті касаційного
провадження у даній справі слід відмовити з таких підстав.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК
України  суд касаційної інстанції не  може
встановлювати або (та) вважати доведеними  обставини,
що  не  були
встановлені  в  рішенні
судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті   ними,
вирішувати   питання   про
достовірність  або недостовірність
того чи іншого доказу та  про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги і зміст
оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку про те, що судом допущено
неправильне застосування норм матеріального права чи порушено норми
процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, та
зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5
ч. 3  ст. 328   ЦПК України, у разі якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки
матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження
у справі.

Керуючись ст. 328
ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження в справі за позовом
ОСОБА_1 до спільного закритого акціонерного товариства  “Міжнародні авіалінії України”, третя особа -
ОСОБА_2, про визнання частково недійсними наказу про звільнення, пункту контракту,
запису в трудовій книжці, рішення спільного засідання профкомітету та адміністрації,
зобов'язання внесення змін формулювання причини звільнення та стягнення одноразової
вихідної допомоги за касаційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва
від 24 жовтня 2007 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 18 лютого 2008
року відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до
касаційної скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду
України
М.В. Патрюк