27 серпня 2008 року                                                               м.
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:
суддів:
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до
Мироцької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, треті
особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про
визнання недійсним рішення сільської ради за касаційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3на рішення
апеляційного суду Київської області від 25 лютого 2008 року,
в с т а н о в и л а:
У листопаді 2007 року ОСОБА_1. звернулась до суду з
позовом до Мироцької сільської ради Києво-Святошинського району Київської
області, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання рішення Мироцької сільської ради від  14 вересня 2007 року про передачу земельної
ділянки в приватну власність недійсним. Указувала, що рішенням 9 сесії 21
скликання Мироцької сільської ради від 7 травня 1992 року їй було надано
земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва жилого будинку поАДРЕСА_1
Влітку 2007 року вона звернулась із заявою до Мироцької
сільської ради щодо передачі їй у власність указаної земельної ділянки.
Зазначена сільська рада своїм рішенням від 14 вересня 2007 року передала спірну
земельну ділянку, але у спільну сумісну власність їй, ОСОБА_2. (колишньому чоловіку, шлюб
з яким розірвано 23 грудня 2006 року) та синові, ОСОБА_3 .
Посилаючись на те, що прийняте рішення сільської ради
від                     14 вересня 2007
року суперечить чинному земельному законодавству, позивачка просила
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської
області від 24 грудня 2007 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 25
лютого 2008 року зазначене рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено
нове, яким позов задоволено та визнано нечинним рішення 12 сесії 5 скликання
Мироцької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 14
вересня 2007 року № 21-12-V.

У обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_2. та ОСОБА_3. посилаються на
невідповідність висновків апеляційного суду обставинам справи, неправильне
застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального
права та ставлять питання про скасування рішення апеляційного суду й залишення
в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верхового Суду України, заслухавши
доповідача, обговоривши доводи скарги, заперечення на неї, перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Згідно
зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно
до положень ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення,
та якими доказами вони підтверджуються.

Як
убачається з матеріалів справи та не заперечувалось сторонами, рішенням 9 сесії
21 скликання Мироцької сільської ради від 7 травня 1992 року (ОСОБА_1. та ОСОБА_2. на цей
час перебували в зареєстрованому шлюбі) ОСОБА_1. було надано земельну ділянку в    АДРЕСА_1 площею 0,25 га для будівництва жилого будинку (а.с.7).

Не
заперечували сторони й те, що на виділеній земельній ділянці ними не був
збудований жилий будинок. Шлюб подружжя Мойсак розірвано 22 грудня 2006 року
(а.с.10).

Отже,
суду як першої, так і другої інстанцій слід було з'ясувати характер спірних правовідносин, чи розповсюджувався на вказану
земельну ділянку правовий статус спільної сумісної власності, і обговорити
питання з огляду на те, що оспорюване рішення сільської ради стосувалось прав і
обов'язків ОСОБА_2. та ОСОБА_3., про
залучення їх до участі у справі в якості співвідповідачів.

Водночас без
правової оцінки суду залишилось як питання виникнення права на спірну земельну
ділянку сина сторін - ОСОБА_3., так і наявність у матеріалах справи рішення
виконавчого комітету зазначеної сільської ради від 13 квітня 1992 року № 13/16,
яке суд першої інстанції поклав в основу рішення (а.с. 39).

Без перевірки
та оцінки судових інстанцій залишились і посилання третіх осіб у справі на те,
що вони з відповідними заявами теж звертались до сільської ради щодо передачі у
власність спірної земельної ділянки.

Не відповідають
ухвалені судові рішення й приписам п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 29 грудня 1976 року  № 11
“Про судове рішення” (з відповідними змінами) про те, що мотивувальна частина
кожного рішення повинна мати також посилання на закон та інші нормативні акти
матеріального права і у відповідних випадках - на норми Конституції України, на
підставі яких визначено права й обов'язки сторін

За такого
порушення норм матеріального та процесуального права судові рішення не можна
визнати законними й обґрунтованими, а тому вони підлягають скасуванню з
передачею справи на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верхового Суду України

у х в а л и л
а :

Касаційну
скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3задовольнити частково.

Рішення
Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 грудня 2007 року
та рішення апеляційного суду Київської області від 25 лютого 2008 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г. Ярема

Судді Верховного Суду України

Т.Є. Жайворонок   Є.Ф. Левченко   Л.М. Лихута

В.С. Перепічай