Справа № 22ц-1264/2008
першій інстанції-                                            Кантур
Доповідач - Острянський В.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

01 серпня 2008 року

м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської
області у складі:

головуючого-судді:

Коренькової З.Д.,

суддів:

Острянського В.І., Бобрової І.О.,

при секретарі: з участю:

ОСОБА_3 ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 травня
2008 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання звільнення з
роботи незаконним та про поновлення на роботі,-

в с т а н о в и в:

На рішення Прилуцького
міськрайонного суду від 12 травня 2008 року, яким у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1. до ОСОБА_2 про визнання звільнення з роботи незаконним та про
поновлення на роботі було відмовлено, подана апеляційна скарга позивачкою, у
якій вона ставить питання про скасування оскаржуваного нею рішення місцевого
суду і про постановлення нового про задоволення її позову в повному обсязі,
посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, що
призвело до ухвалення незаконного рішення.

Зокрема, апелянт
посилається на те, що 25 лютого 2008 року її було звільнено з роботи за ч.1
ст.36 КзпП України під тиском відповідача, що вона наступного дня вийшла на
роботу і працювала до 23 березня 2008 року за згодою відповідача, що після
23.03.2008 року вона пішла в декретну відпустку згідно з лікарняним листком,
копія якого є в матеріалах справи (а.с.6). Вважає, що у цьому випадку необхідно
застосувати правила ст.ст.24, 38 та 39 КзпП України і задовольнити її позов.

Оскаржуваним рішенням
місцевого суду у задоволенні позову ОСОБА_1. до ОСОБА_2 про визнання звільнення
з роботи незаконним та про поновлення на роботі було відмовлено.

Ухваливши оскаржуване
рішення місцевий суд виходив з того, що сторони 23 січня 2006 року уклали
безстроковий трудовий договір, за яким позивачка ОСОБА_1 з вказаного числа
працювала у відповідача ОСОБА_2, фізичної особи - суб”єкта підприємницької
діяльності, продавцем з повною матеріальною відповідальністю, тривалістю
робочого часу 40 годин на тиждень згідно з графіком з оплатою 400 грн. на
місяць та щомісячною премією (а.с.7 і зворот) і що даний трудовий договір було
зареєстровано в Прилуцькому центрі зайнятості 23 січня 2006 року за № 6308, а
25 лютого 2008 року ОСОБА_1. була звільнена з роботи згідно з п.1ст.36 КзпП
України за згодою сторін, про що Прилуцьким міськрайонним центром зайнятості
було внесено відповідний запис під № 8 до трудової книжки ОСОБА_1. (а.с.4)  та вказано в трудовому договорі від 23 січня
2006 року в п.п.17,18 про те, що трудовий договір № 6308 від 23.01.2006 року
розірваний сторонами 25.02.2008 року по п.1 ст.36 КзпП України  та його знято з реєстрації у Центрі
зайнятості (а.с. 7 і 7 зворот). Також, суд виходив з того, що позивачка не
довела в судовому засіданні на підставі належних і допустимих доказів обставин
звільнення її з роботи не за згодою сторін, а внаслідок застосування до неї
фізичного чи психічного тиску з боку роботодавця ОСОБА_2 з метою уникнення
останнім сплати коштів у зв”язку з вагітністю позивачки, тому підстави для
застосування правил ст.231 ЦК України, на думку місцевого суду, відсутні. Також
місцевий суд критично поставився до пояснень свідків по справі, вважаючи, що
останні зацікавлені у вирішенні спору в користь ОСОБА_1., т.я. вони є
односельцями: сусідкою, хрещеною та подругою позивачки.

Такий висновок місцевого
суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав правильну оцінку і не
суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні
правовідносини.

Зокрема, апеляційний суд
враховує встановлені по справі фактичні дані, згідно з якими, ОСОБА_1.
здійснювала відпуск товару без готівкової оплати в період до 25 лютого 2008
року ( тобто до звільнення з роботи) та у такий спосіб заподіяла збитки
відповідачу по справі і дані обставини позивачка не заперечувала в суді першої
інстанції, що підтверджується журналом та диском технічної фіксаціі засідання
місцевого суду, а також поясненнями ОСОБА_2, які він дав в засіданні
апеляційного суду.

З пояснень ОСОБА_2 в
засіданні апеляційного суду вбачається, що звільнення ОСОБА_1. з роботи на
підставі ч.1 ст.36 КзпП України відбулось за ініціативою позивачки, яка бажала
звільнитись з роботи саме за згодою сторін; що сторони 25 лютого 2008 року
з”явились до Прилуцького центру зайнятості, де працівник центру ОСОБА_4,
з”ясувавши думку сторін щодо дати та підстав звільнення з роботи, внесла
відповідний запис до трудової книжки ОСОБА_1.; що ОСОБА_1. дійсно після
звільнення з роботи періодично заходила в магазин для того, щоб покупці, які
отримали від неї товар без оплати, розрахувались з магазином і внесли гроші  та що це відбувалось у присутності працівника
магазину ОСОБА_5, дружини відповідача. Також пояснив, що на час звільнення з
роботи ОСОБА_1. він не знав про її вагітність і ніякого тиску на останню не
чинив, а щодо заподіяних збитків магазину з боку ОСОБА_1., то він їй сказав про
необхідність повернення грошових коштів і що остання повернула йому 600 грн. в
рахунок відшкодування збитків та що після звільнення з роботи позивачки, на
посаді продавця магазину працює його дружина ОСОБА_5 без укладення з останньою
трудового договору, т.я. вони з дружиною зайняті одною справою і довіряють один
одному.

З копії трудової книжки
на ім”я ОСОБА_1 (а.с.3,4) видно, що під записом № 8 значиться „Звільнена з
роботи за згодою сторін, п.1 ст.36 КзпП України” та що трудовий договір № 6308 знято
з реєстрації 25.02.2008 року і цей запис завірено печаткою Прилуцького центру
зайнятості та підписом його директора.

Доводи апеляційної скарги
про те, що ОСОБА_1. після звільнення з роботи з 25.02.2008 року з наступного
дня -  26 лютого 2008 року працювала
продавцем в магазині  ОСОБА_2 за його
згодою до 23 березня 2008 року, після чого перебувала на лікарняному у зв”язку
з вагітністю та що оскільки її фактично було допущено до роботи, то трудовий договір
вважається укладеним згідно з правилами ст.24 КзпП України - не можуть бути
підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки висновків
місцевого суду не спростовують і не знайшли свого підтвердження в засіданні
апеляційного суду.

За таких обставин
місцевий суд постановив рішення з додержанням норм матеріального та
процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області від 12 травня 2008 року залишити без змін.

Ухвала набуває чинності з моменту
проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня вступу її в законну силу.

Головуючий:
Судді: