УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

29 жовтня 2008  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Патрюка М.В.,

суддів:

Жайворонок Т.Є.,

Лященко  Н.П.,

Мазурка В.А.,

Перепічая В.С.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
треті особи: Печерська районна у м. Києві державна адміністрація,  орган опіки та піклування Печерської районної
у м. Києві державної адміністрації, про визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням, і  за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про вселення за касаційною скаргою ОСОБА_1
на рішення апеляційного суду м. Києва від 21 червня 2007 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2006 року ОСОБА_1 у своїх інтересах та в
інтересах недієздатної ОСОБА_2 пред'явив у суді позов до ОСОБА_3 про визнання
таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Зазначав, що в 1959 році його батько, ОСОБА_4, отримав
ордер на вселення у дві кімнати в комунальній на той час квартирі АДРЕСА_1 на
сім'ю у складі п'яти осіб: себе, дружину,           ОСОБА_2, і трьох синів:  ОСОБА_5, ОСОБА_6 та його.

У 1962 році сусіди по комунальній квартирі звільнили
третю кімнату і їхній сім'ї була надана звільнена кімната як таким, що
потребують поліпшення житлових умов.

Сім'єю у складі п'яти осіб вони проживали
в цій квартирі до 1966 року.

У серпні 1966 році помер його батько - ОСОБА_4

До 1967 року він постійно проживав у зазначеній квартирі,
а потім змінив місце проживання, оскільки проходив військову службу в Збройних
силах СРСР.

Брат, ОСОБА_6, також проходив військову службу в Збройних
силах СРСР з червня 1971 року до 1991 року.

У спірному приміщенні залишилися проживати його рідний
брат,   ОСОБА_5, та мати, ОСОБА_2

У 1986 року ОСОБА_5 одружився з ОСОБА_7 і переїхав на
постійне місце проживання у квартиру АДРЕСА_2.  Під час шлюбу в
них народився син - відповідач ОСОБА_3 Після розлучення в 1989 році брат
переїхав жити до матері, а син з дружиною залишилися проживати за тією ж адресою.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер.

Після смерті брата, у 2005 році позивач із дружиною,                 ОСОБА_8, переїхав на постійне
місце проживання до своєї матері у квартиру АДРЕСА_1 в якості члена її сім'ї.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 6 травня
2005 року за ОСОБА_1 було визнано право користування жилим приміщенням і
зобов'язано Печерське РУ ГУ МВС України в м. Києві зареєструвати його в спірній
квартирі.

Посилаючись на те, що племінник ОСОБА_3, зареєстрований у
квартирі АДРЕСА_1, але з народження мешкає за адресою своєї матері, позивач із
підстав ст. 107 ЖК України просив визнати його таким, що втратив право
користування жилим приміщенням.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_3 звернувся до суду із
зустрічним позовом до ОСОБА_1 про вселення.

Зазначав, що з 1987 року він зареєстрований у квартирі
АДРЕСА_1  та з народження постійно в ній
проживав разом зі своїми батьками й бабусею до 9 липня 2005 року.

Після розлучення батьків у 1989 році він залишився
проживати разом із батьком і бабусею в спірній квартирі, а мати, ОСОБА_7,
переїхала до своїх батьків у квартиру АДРЕСА_2

Мати народила ще одну дитину в 1991 році, проте нової
сім'ї не створила, і батько запропонував їй свою допомогу у вихованні дитини.
Мати з дитиною переїхала жити в спірну квартиру.

У 2002 року Печерським районним судом м. Києва ОСОБА_2
визнано недієздатною.

Після смерті батька в 2005 році до Києва приїхав його
брат,                    ОСОБА_1, з
дружиною та поселився в спірну квартиру.

31 березня 2005 року ОСОБА_1, відповідач у справі,
установив новий замок у вхідних дверях квартири та вигнав його з матір'ю з
житла.

Посилаючись на те, що в спірній квартирі він постійно
проживав із народження, отримував поштову кореспонденцію, перебуває на обліку в
районній поліклініці, має у квартирі особисті речі, а відповідач незаконно
позбавив його можливості проживати у квартирі, позивач із підстав ст. 64 ЖК
України просив вселити його у квартиру АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 5
березня 2007 року позов ОСОБА_1 задоволено, визнано ОСОБА_3 таким, що втратив
право користування квартирою АДРЕСА_1; у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 21 червня 2007
року рішення районного суду скасовано й ухвалено нове, яким у задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовлено; зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено, вселено його у
квартиру АДРЕСА_1

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення
апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та
процесуального права, і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну
скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального
права.

Скасовуючи рішення
суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову
ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою
АДРЕСА_1, апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що підстави
для задоволення позову відсутні.

Судом установлено,
що ОСОБА_3 з дня народження був зареєстрованим і проживав у
спірній квартирі. Крім нього, у квартирі проживали та були зареєстровані його
батько - ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2, і бабуся - ОСОБА_2, які ніколи не оспорювали його право на користування цією
квартирою.

Факт
проживання ОСОБА_3 у квартирі до смерті батька підтверджений відповідними
доказами, яким суд дав належну правову оцінку.

Встановивши, що, вселившись у спірну
квартиру після смерті брата разом зі своєю дружиною, позивач перешкоджає йому в
користуванні нею, апеляційний суд підставно задовольнив зустрічний позов і
вселив                  ОСОБА_5 у
квартиру.

Колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення відповідає
вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в скарзі доводи є
необґрунтованими й правильність висновків суду не спростовують.

Ухвалене у справі рішення апеляційного суду є законним і обґрунтованим,
тому колегія суддів вважає, що підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 21 червня 2007 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню
не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

Т.Є. Жайворонок

В.А. Мазурок

Н.П. Лященко

В.С. Перепічай