3 вересня    2008 року                                                                    м.
Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України в складі:
суддів:
розглянувши у  судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1до військової частини А-1656 про відшкодування шкоди за касаційною
скаргою ОСОБА_1на рішення Гагарінського районного суду м. Севастополя від 17
вересня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду м. Севастополя від 29 листопада
в с т а н о в и л а:
У лютому 2007 року ОСОБА_1. звернувся до суду
із зазначеним позовом,  посилаючись на
те, що він частково втратив працездатність під час проходження військової
служби, з якої  звільнений у запас за
відповідач повинен відшкодувати йому шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я, яка
складається із  середньомісячного
заробітку (доходу) у розмірі 1 586 грн. 49 коп. та наступних  щомісячних виплат  у розмірі 528 грн. 83 коп.
року позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на його
користь 4 230 грн. 64 коп.
Рішенням
Гагарінського районного суду м.Севастополя від 17 вересня  2007 року, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду м. Севастополя від 29 листопада  2007 року, у задоволенні позову відмовлено.
Стягнуто з позивача на користь держави 8 грн. 50 коп. державного мита та на
користь Центру інформаційно-технічного забезпечення судів 7 грн. 50 коп. витрат
на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В обгрунтування
касаційної скарги ОСОБА_1. посилається на
порушення норм процесуального та неправильне застосування  норм матеріального права й просить скасувати
оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувані судові
рішення - зміні в частині розподілу судових витрат із таких підстав.

Види
судових витрат визначені в ст. 79 ЦПК України, в якій  зазначено, що судові витрати складаються з
судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 5 розділу ХІ “Прикінцеві та перехідні
положення”               ЦПК України до
набрання чинності законом,  який регулює
порядок сплати і розміри судового збору,
судовий  збір  при
зверненні  до  суду сплачується у
порядку і розмірах,  встановлених
законодавством для державного мита.

Розмір
судового збору встановлений Декретом Кабінету Міністрів України «Про
державне мито». Згідно з п. 4 ст. 4 зазначеного
Декрету позивачі за позовами про відшкодування збитків, заподіяних каліцтвом
або іншим ушкодженням здоров'я, від сплати державного мита звільняються.

Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЦПК України в разі залишення
позову без задоволення, позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові
витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 81 ЦПК України та ст. 3 Порядку
оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ,
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня          2005 року № 1258, витрати  не оплачуються під час звернення до суду і
покладаються на сторону після розгляду справи судом по справах про
відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я. По
справах даної категорії відповідно до розмірів витрат з інформаційно-технічного
забезпечення розгляду  цивільних справ,
затверджених указаною постановою, такі витрати
становлять 1 грн.              50
коп. (п.4 ст.2).

У матеріалах справи відсутні відомості про те, що
відповідач поніс судові витрати. Отже, позивач ОСОБА_1. звільняється від сплати
судового збору. Після розгляду справи судом на нього покладаються витрати на
інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 1 грн. 50 коп.

Таким чином, при проведенні розподілу судових витрат суд
першої інстанції неправильно застосував ст. ст. 81, 88 ЦПК України, Порядок
оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ
та Декрет Кабінету Міністрів України «Про державне мито» і безпідставно стягнув
з позивача витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в
розмірі, який не встановлений законом, а також судовий збір.

В іншій частині - доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про те, що оскаржувані судові рішення ухвалені  без додержання норм матеріального права  та судами допущено порушення або неправильне
застосування норм  процесуального права,
яке призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин ухвалені в справі судові рішення
підлягають  зміні в частині розподілу
судових витрат з підстав, передбачених ст. 341 ЦПК України, у решті - залишенню
без змін.

Керуючись ст. ст. 336,  341 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

в и р і ш и л а:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення
Гагарінського районного суду м. Севастополя від 17 вересня 2007 року та ухвалу
Апеляційного суду м. Севастополя від 29 листопада 2007 року в частині розподілу
судових витрат змінити: виключити з резолютивної частини рішення вказівку про
стягнення із ОСОБА_1на користь держави державного мита в розмірі 8 грн. 50 коп.
(вісім грн. п'ятдесят коп.) та зменшити розмір витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи до 1 грн. 50 коп. (однієї грн. п'ятдесяти коп.).

У
решті - зазначені судові рішення залишити без змін.

Рішення
оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г. Ярема

Судді Верховного Суду України

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

В.С. Перепічай   Я.М. Романюк