У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

16 липня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі :

Головуючого

Яреми А.Г.,

Суддів:

Балюка М.І.,

Охрімчук Л.І.,

Мазурка В.А.,

Сеніна Ю.Л.,

розглянувши справу за позовом відкритого акціонерного товариства
“Чернігівгаз” до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за  спожитий газ,

в с т а н о в и л а :

Позивач звернувся до суду  із зазначеним
позовом, посилаючись не те, що з ним 20 жовтня 2001 року укладено договір про
надання послуг з газопостачання населенню, відповідно до умов якого відповідач
зобов'язаний своєчасно вносити плату за надання послуг з газопостачання за
установленими законодавством цінами та в терміни передбачені цим договором. ВАТ
“Чернігівгаз” в особі Конотопського УГГ свої зобов'язання виконував належним
чином, з лютого 2005 року по червень 2007 року надавав відповідачу природний
газ, що підтверджується показами лічильника відповідача. В свою чергу
відповідач відповідно до умов договору не розрахувався за спожитий природний
газ протягом більше двох років, чим і
спричинив  виникнення заборгованості  на суму 985 грн. 70 коп.

Рішенням Коропського районного суду від 11 жовтня 2007 року в
задоволенні  позовних  вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 19 грудня 2007 року
рішення Коропського районного суду
від  11 жовтня  2007 року
залишено без змін.

У касаційній скарзі ВАТ “Чернігівгаз” ставить питання про скасування
рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалення нового рішення  про відмову в задоволенні позовних вимог, у
зв'язку з порушенням норм  матеріального
та процесуального права.

Касаційна  скарга  підлягає задоволенню з таких  підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди виходили із того, що
відповідач був працівником МВС України до 2005 року, а потім  звільнений
з органів МВС за віком, працював в сільській місцевості, проживав і
проживає в селищі міського типу, тому згідно ст. 22 Закону України ”Про
міліцію” має право на безоплатне газопостачання для опаленням житла за
встановленими нормами.

Проте погодитися з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій
не можна, оскільки суди дійшли їх  у
порушення  вимог  матеріального та  процесуального закону.

Статтею 95 Конституції України визначено, що виключно Законом про  Державний бюджет України визначаються
будь-які видатки держави на
загальносуспільні  потреби, розмір
і цільове  спрямування цих видатків.
У  статті 4 Бюджетного кодексу України
зазначено, що при здійсненні бюджетного
процесу  в Україні положення
нормативно-правових актів
застосовуються  лише  в частині, в
якій  вони не  суперечать
положенням цього Кодексу та закону
про Державний бюджет України.

Згідно ст. 71 Закону України “Про Державний бюджет України на                  2005 рік”, ст. 75 Закону
України “ Про Державний бюджет України на
2006 рік” та ст. 36 Закону України “Про Державний бюджет України на 2007
рік“,  встановлено, що витрати на
безоплатне або пільгове матеріальне та побутове забезпечення, на яке, за
законами України мають право деякі категорії
працівників (військовослужбовців) бюджетних установ (військових
формувань), проводяться  за рахунок  і  в
межах  бюджетних  асигнувань
на утримання  цих бюджетних  установ.

Постановою Кабінету міністрів України № 426 від 31  березня 2003 року затверджено Порядок надання
пільг, компенсацій і гарантій працівникам бюджетних установ,
військовослужбовцям, особам рядового і начальницького  складу.

Згідно з пунктом 5  даного Порядку
для відшкодування  фактичних витрат  пільговик подає в бухгалтерію установи копії
квитанцій про оплату за комунальні послуги у строк, за який здійснюється
відшкодування, а також  довідку про склад
сім'ї.

На цей встановлений порядок сплати комунальних послуг та порядок  відшкодування понесених витрат цією
категорією пільговиків суди уваги не звернули та неправильно застосували норми
матеріального права..

Оскільки порушення норм матеріального й процесуального права  призвели до неправильного  вирішення
справи, судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до  суду першої інстанції.

Керуючись  ст. ст.  336, 338 ЦПК України, колегія  суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Чернігівгаз”  задовольнити.

Рішення Коропського районного суду від 11 жовтня  2007
року та ухвалу  апеляційного суду
Чернігівської області від 19 грудня 2007 року скасувати, а справу направити
на  новий
розгляд  до суду першої інстанції.

Ухвала  оскарженню  не
підлягає.

Головуючий                                                                А.Г.Ярема

Судді:                                                                          М.І. Балюк

В.А.Мазурок

Л.І.Охрімчук

Ю.Л.Сенін