УХВАЛА

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

11 червня 2008 року                                                                                 м.
Київ

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у складі:

Головуючого:                      Яреми
А.Г.,

Суддів:
Левченка Є.Ф., Лихути Л.М., Охрімчук Л.І., Сеніна Ю.Л.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом акціонерної судноплавної
компанії “Укррічфлот” до ОСОБА_1, ОСОБА_2,
треті особи: Запорізька міська рада, Жовтнева районна адміністрація, відділ
опіки та піклування Жовтневої районної адміністрації про виселення,

в
с т а н о в и л а :

У
червні 2004 року акціонерна судноплавна компанія “Укррічфлот” звернулася в суд
із позовом до ОСОБА_1., ОСОБА_2., треті особи: Запорізька міська рада, Жовтнева районна адміністрація,
відділ опіки та піклування Жовтневої районної адміністрації, про виселення з нежилого приміщення загальною площею 115,2 мІ
на першому поверсі будинку АДРЕСА_1

Позивач зазначав, що родина відповідачів разом з
неповнолітніми дітьми самовільно зайняли нежитлове приміщення, яке не
пристосоване для проживання людей та знаходиться на балансі акціонерної судноплавної компанії “Укррічфлот”. Посилаючись
на те, що у ОСОБА_1немає жодних підстав для вселення у вищезазначене
приміщення, просили суд виселити відповідачів разом з неповнолітніми дітьми з
даного не житлового приміщення.

Рішенням
Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 квітня 2007 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 21 червня

2007
року, у позові акціонерної судноплавної компанії “Укррічфлот” відмовлено.

У
касаційній скарзі акціонерна судноплавна компанія “Укррічфлот” просить
скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на порушення судом норм
процесуального права та неправильне застосування судом норм матеріального
права.

Колегія
суддів вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно
зі ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно
до положень ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони підтверджуються.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про виселення
відповідачів, суд послався на те, що позивач не являється власником житла, а
тому не може ставити питання про виселення, та що відповідачі як біженці і які
не мають іншого житла не можуть бути виселені з займаного приміщення, оскільки
це буде порушенням Женевської конвенції про права біженців.

Проте з такими висновками суду погодитись не можна.

Судом
встановлено, що родина відповідачів у складі чотирьох чоловік були змушена
залишити місце постійного проживання у м. Гагри Автономної Республіки Абхазія
Грузії та переїхати до України. Зареєстрована
родина ОСОБА_1в АДРЕСА_2 , однак фактично проживає разом
з неповнолітніми дітьми в нежилому приміщенні загальною площею 115,2 мІ на першому поверсі будинку

АДРЕСА_1, оскільки в м. Запоріжжі
житло їм не надано.

На
даний час відповідачі перебувають на обліку в Запорізькій обласній державний адміністрації як
шукачі притулку (біженці).

Законом України “Про біженців” № 2557-ІІІ від 21 червня
2001 року та Постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 1996 року №
674 “Про заходи щодо надання допомоги особам, які були вимушені покинути місця
постійного проживання в Автономній Республіці Абхазія Грузії та прибули на
Україну” передбачено, що особа, яка має статус біженця в Україні, має право на
одержання грошової допомоги, пенсії та інших видів соціального забезпечення в
порядку, встановленому законодавством України, та користуванням житлом, наданим
у місці проживання.

Згідно із п. 5 Тимчасового положення про надання допомоги
особам, які були вимушені покинути місця постійного
проживання в Автономній республіці Абхазія Грузії та прибули на Україну, затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 26 червня 1996 року № 674, особи, які прибули в Україну з Автономної Республіки Абхазія Грузії зобов'язані дотримуватися законодавства України та
виконувати законні вимоги державних органів і службових осіб, спрямовані на
забезпечення громадського порядку.

Судом встановлено та сторонами не заперечується факт
самовільного незаконного заняття спірних приміщень нежитлового фонду.

30 листопада 2004 року позивачем було запропоновано
родині ОСОБА_1оглянути кімнати № 22 та 24 в гуртожитку по АДРЕСА_3 , однак
відповідачі відмовились.

Крім того, відповідачам було запропоновано (а.с. 147)
звернутися до райдержадміністрації за місцем реєстрації з відповідними
документами для постановки на квартирний облік, але відповідачами не було
надано відповідного пакету документів для постановки на квартирний облік.

Відмовляючи
в задоволенні позову з тих підстав, що відповідачі являються біженцями і їх
виселення суперечитиме Женевській Конвенції про права біженців, суд не взяв до
уваги те, що статус біженців не позбавляє їх обов'язку дотримуватись
законодавства України, в тому числі і щодо реалізації права на житло.

Вказуючи, що позивач не являється власником спірного
приміщення, суд не врахував, що власником зазначеного будинку згідно із
свідоцтвом про право власності являється держава в особі Верховної Ради України
(а.с.31), однак позивачу зазначений будинок передано в повне господарське
відання згідно з рішенням виконкому Запорізької міської ради №395/4 від 31
липня 1997 року (а.с. 128).

За
таких
порушень норм матеріального та процесуального права судові рішення підлягають
скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 342, 343, 344 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України,

у  х  в
а  л  и  л  а :

Касаційну
скаргу акціонерної судноплавної компанії “Укррічфлот” задовольнити.

Рішення
Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 квітня 2007 року та ухвалу
апеляційного суду Запорізької області від 21 червня 2007 року скасувати, а
справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала
оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                                      Ярема А.Г.

Судді:                                                                                   Левченко
Є.Ф.

Лихута Л.М.

Охрімчук Л.І.

Сенін Ю.Л.