Справа № 2-148/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 червня 2008 року
Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді:                 Католікяна
М.О.,

при секретарі:              Дятленко
М.О.,

з участю:

- позивача ОСОБА_1;

- представника
відповідача (третьої особи) ОСОБА_2,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровськ цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу № 300, третя
особа - ОСОБА_2, про поновлення позовної давності, стягнення заборгованості по
заробітній платі, відшкодування моральної шкоди,

установив:

06 вересня 2007 року
позивач звернулася до суду із цим позовом. Свої позовні вимоги позивач
обґрунтувала тим, що з 1996 року вона постійно працює у Дитячому санаторії № 7

м. Дніпропетровська
на посаді молодшої медичної сестри. З липня 2002 року по серпень 2007 року
позивач періодично працювала за сумісництвом на 0,5 ставки у відповідача на
посадах двірника та прибиральниці сходових клітин. Позивач отримувала заробітну
плату, розмір якої затверджувався зборами членів кооперативу, проте цей розмір
був нижчим за половину мінімальної заробітної плати, яка діяла у період її
роботи. Зазначені обставини явилися причиною звернення позивача до суду з
позовом про поновлення позовної давності, стягнення заборгованості по
заробітній платі (різниця між отриманим та половиною мінімальної заробітної
плати у певний період) в сумі 4 564,84 грн., відшкодування моральної шкоди в
сумі 10 000,00 грн. (а.с.а.с. 1 - 3).

У судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги у
повному обсязі.

Представник відповідача (третя особа) у судовому
засіданні заперечувала проти позову.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача
(третьої особи), дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що
позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом було встановлено, що з 06.06.1994 р. по теперішній
час за наказом № 49-к від 01.06.1994 р. позивач працює в ОКЗ «Дніпропетровський
дитячий протитуберкульозний санаторій № 7» на посаді молодшої медичної сестри палатної,
про що свідчить довідка ОКЗ «Дніпропетровський дитячий протитуберкульозний
санаторій № 7» № 11 від 13.06.2008 р.

01.07.2002 р. за наказом № 12к позивача було прийнято до
відповідача на посаду двірника за сумісництвом (а.с. 56).

31 грудня 2002 року за наказом № 13к позивача було
звільнено з посади двірника за сумісництвом за власним бажанням (а.с. 56).

02 січня 2003 року за наказом № 14к позивача було
прийнято до відповідача на посаду двірника за сумісництвом (а.с. 57).

01 квітня 2003 року за наказом № 16к позивача було
прийнято до відповідача на посаду прибиральниці сходових клітин за сумісництвом
(а.с. 57).

30 вересня 2003 року за наказом № 18к позивача було
звільнено з посади двірника за сумісництвом за власним бажанням (а.с. 58).

31 жовтня 2003 року за наказом № 20к позивача було
звільнено з посади прибиральниці сходових клітин за сумісництвом за власним
бажанням (а.с. 58).

01 березня 2004 року за наказом № 24к позивача було
прийнято до відповідача на посаду двірника за сумісництвом (а.с. 14).

Того ж дня за наказом № 25к позивача було прийнято до
відповідача на посаду прибиральниці сходових клітин за сумісництвом (а.с. 15).

30 листопада 2004 року за наказом № 26к позивача було
звільнено з посади прибиральниці сходових клітин за сумісництвом за власним
бажанням (а.с. 15).

01 вересня 2005 року за наказом № 33к позивача було
прийнято до відповідача на посаду прибиральниці сходових клітин за сумісництвом
(а.с. 61).

30 березня 2007 року за наказом № 35к позивача було
звільнено з посади прибиральниці сходових клітин за сумісництвом за власним
бажанням (а.с. 62).

01 вересня 2007 року за наказом № 36к позивача було
звільнено з посади двірника за сумісництвом у зв'язку з прийняттям працівника,
який не є сумісником (а.с.а.с. 4, 62).

Згідно з матеріалами справи за роботу за сумісництвом
позивач щомісяця отримувала заробітну плату, встановлену зборами членів
кооперативу (а.с.а.с. 5, 12, 13, 17 - 23, 44, 45).

Вказані вище спірні правовідносини регулюються Кодексом
законів про працю України.

В силу ч. 1 ст. 1021 КЗпП України працівники,
які працюють за сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану
роботу.

Аналізуючи диспозицію приведеної норми, суд доходить
висновку про те, що працівники, які працюють за сумісництвом (виконують крім
основної у вільний від неї час і іншу роботу на умовах трудового договору в
того самого чи іншого роботодавця), одержують заробітну плату за фактично
виконану роботу без обмеження її певним розміром.

Позивач в обґрунтування свого позову по суті послалася на
положення ст. 95 КЗпП України щодо мінімальної заробітної плати та просила
стягнути різницю між отриманим та половиною мінімальної заробітної плати у
період її роботи, не взявши до уваги те, що на роботу за сумісництвом дія цієї
норми не розповсюджується.

Таким чином, суд вважає за необхідне позов в частині
стягнення заборгованості по заробітній платі відхилити.

У зв'язку з викладеним суд також вважає безпідставною й
вимогу про відшкодування позивачеві моральної шкоди.

У порядку ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне
віднести судові витрати на рахунок держави.

Керуючись ст. 1021 Кодексу законів про працю
України, ст.ст. 4 - 8, 10, 11, 18, 57 - 60, 79, 81, 88, 208, 209, 212 - 215,
218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

ОСОБА_1у позові до Житлово-будівельного кооперативу №
300, третя особа - ОСОБА_2, про поновлення строку позовної давності, стягнення
заборгованості по заробітній платі, відшкодування моральної шкоди відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий суддя: