№
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р
А Ї Н И

21 безерня 2008 року  Іллічівський райсуд м. Маріуполя Донецької
області під головуванням судді Топчій Т.В. при секретарі Дорош Н.В.,  за участю адвокатів ОСОБА_1 та ОСОБА_2,  розглянувши
у  відкритому судовому засіданні у
м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання факту
проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу,
визнання права власності  на &frac12; частку домоволодіння та про розподіл домоволодіння в натурі,  -

В С Т А Н О В И В:

У травні
2007 року позивачка -ОСОБА_3
звернулася  до суду з позовом до
ОСОБА_4  про  встановлення факту шлюбних відносин та
встановлення права власності на &frac12; частку домоволодіння  АДРЕСА_1, про визначення порядку користування
земельною ділянкою  та про розподіл
домоволодіння  в натурі.

У
судовому засіданні ОСОБА_3 підтримала свої позовні вимоги та пояснила, що з
травня 1997 року  року вона перебувала у
фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4 без
реєстрації   шлюбу,
вони   проживали  спільно
з  відповідачем у  його батьків АДРЕСА_2. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них з
відповідачем народилася донька - ОСОБА_5 та у листопаді 1998 року вони разом з
відповідачем переїхали у будинок АДРЕСА_3, який для них знімав відповідач. Відповідач
та вона працювали у ВАТ МК «Ім. Ілліча», отримували заробітну платню, мали
спільний сімейний бюджет, утримували себе та дитину. На спільні кошти 10 липня
2002 року вони з відповідачем придбали
за договором купівлі-продажу будинок АДРЕСА_1 на ім»я відповідача  у який разом переїхали, робили у ньому
поточний ремонт, придбали меблі та побутову техніку. 16.08.03 року вони з
відповідачем зареєстрували шлюб. Однак відносини між ними не склалися та
15.02.05 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. У жовтні 2005 року
вона забрала з будинку свої речі та речі дитини на власний розсуд. У судовому
засіданні від позовних вимог в частині встановлення порядку користування  земельною ділянкою  позивачка відмовилася. Просила встановити
факт проживання з відповідачем у шлюбних відносинах з травня 1997 року, просила
визнати домоволодіння АДРЕСА_1 їх спільною сумісною власністю, визнавши за нею
право власності на &frac12; частку домоволодіння та стягнути з
відповідача на її користь &frac12; частку вартості будинку виходячи з
вартості домоволодіння визначеної у судової будівничо -технічної  єкспертизи.

У
судовому засіданні відповідач - ОСОБА_4 позовні вимоги позивачки не визнав та
пояснив, що ніколи спільно однією сім'єю
з позивачкою не проживав, вони дійсно з нею зустрічалися, у його батьків
вони не проживали, своє батьківстко щодо дитини - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 він
визнав. Після народження дитини  він  за власні кошти знімав у родичів будинок  АДРЕСА_2
куди вселилася позивачка з дитиною працював та  утримував їх,
іноді навідувався до дитини. Власних коштів у ОСОБА_3 не було.  У липні 2002 року його батьки вирішили
придбати йому будинок, для чого його батько позичив гроші у  сумі 3000 грн, взяв суду  в сумі 2000 грн у кредитній компанії,
оскільки він особисто  придбати собі
житло не мав можливості. Фактично спірний будинок був придбаний  10.07.02 р. за договором купівлі - продажу на
його ім'я , він був зазначений покупцем але за кошти його батьків. Вони з
позивачкою перебували у шлюбі з 16.08.03 року по 15.02.05 року. Після
розірвання шлюбу він сплачує позивачці аліменти на утримання дитини, проживає
у  спірному домоволодінні разом зі своєї
сім»єю, зробив у будинку ремонт після того як вони з позивачкою перестали
проживати спільно. Вважає вартість &frac12; частки
будинку визначеної відповідно до висновку будівничо - технічної експертизи
занадто великою. Вважає, що позивачка не має право на  частку
спірного будинку,  просив у позові
відмовити.

Допитаний у судовому засіданні свідок -
ОСОБА_6 який є батьком відповідача пояснив, що його син зустрічався з
позивачкою з 1997 року, у 1998 року у них народилася дитина, син своє
батьківство щодо дитини визнав, деякий час вони спільно з позивачкою  проживали
у них  вдома, потім син знімав
будинок для  позивачки та дитини по вул.
Курако у їх родичів. Вони постійно сварилися, син постійно проживав разом зі
своїми батьками,  навідувався до дитини.
Вони з дружиною та син допомогали позивачці матеріально, продуктами харчування,
вони з дружиною визнавали позивачку дружиною сина. Син та позивачка працювали,
але грошей не вистачало. Він вирішив купити сину будинок, позичив гроші  у родичів в сумі 3000 грн, взяв суду к
кредитній компанії в сумі 2000 грн та за
договором купівлі - продажу придбав на ім'я сина будинок АДРЕСА_1 участі у  купівлі будинку   ні його син,
ні позивачка не приймали. Пізніше він повернув борг та погасив кредит за
власні кошти.

Аналогічні пояснення у судовому засіданні
булидані свідком - ОСОБА_7.

Свідок - ОСОБА_8 у судовому засіданні
пояснила, що влітку 2002 року позичала гроші ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які є її
родичами в сумі 3000 грн для купівлі будинку. Борг ОСОБА_7 їй повернули у
повному обсязі.

Свідок - ОСОБА_9 у судовому засіданні
пояснила, що знайома зі сторонами, підтримували з ними дружні стосунки. Сторони
зустрічалися з 1997 року, після народження дитини позивачка переїхала у будинок
до батьків відповідача де вони спільно проживали.  Члени сім'ї відповідача визнавали її дружиною їх сина, допомогали
їм матеріально. Пізніше вони разом з дитиною проживали у будинку по вул.
Курако. Обидва працювали, мали спільний сімейний бюджет, потім вирішили
придбати будинок для чого позичали гроші. Потім купили та переїхали у будинок
АДРЕСА_1, купили предмети побуту за власні кошти.

Свідок - ОСОБА_10 у судовому засіданні
пояснила, що проживала по сусідству зі сторонами по вул. Курако в Іллічівському
районі м. Маріуполя з 1998 року. Вони проживали у будинку спільно однією сім'єю  разом
з дитиною. ОСОБА_4 водив дитину у дитячий садок, працював у огороді, ОСОБА_3
працювала у той час реалізатором на ринку.

Свідок - ОСОБА_11 у судовому засіданні
пояснив, що з 1998 року сторони проживали однією сім'єю
разом з дитиною у батьків відповідача, у 2002 році він допомогав їм перевозити
їх речі у будинок АДРЕСА_1 з будинку по вул. Курако де вони проживали.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні
пояснила, що у липні 2002 року  у її
присутності ОСОБА_6 позичав у ОСОБА_8 гроші для покупки будинку про що склав
розписку.

Аналогічні пояснення у судовому засіданні були
дани свідком - ОСОБА_13.

Суд, вислухавши сторони, свідків,  дослідивши матеріали справи, вважає, що
позовні вимоги  ОСОБА_3підлягають
задоволенню за наступними підставами.

У судовому засіданні встановлено, що  сторони ОСОБА_3 та ОСОБА_4  фактично перебували у шлюбних відносинах з
1997 року, мають спільну дитину ОСОБА_5 1998 року народження ( л/с -9 )
батькіства щодо якої не заперечує відповідач у судовому засіданні. Пояснення
відповідача ОСОБА_4 про відсутність між ним та позивачкою фактичних шлюбних
відносин у період з 1997 року спростовується поясненнями свідків ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11  виходячи з  пояснень яких вбачається, що

з 1998 року сторони проживали
спільно за місцем  проживання батьків
відповідача, потім у будинку по вул. Курако, який знімав відповідач, а з літа
2002 року сторони  проживали однією сім'єю  з дитиною у будинку АДРЕСА_1, працювали мали
спільний бюджет, що підтверджується також письмовими матеріалами справи -
довідками з місця роботи сторін ( л/с -23-27,47 ). Той факт, що позивачка
перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4  знайшов також своє підтвердження у судовому
засіданні виходячи з пояснень свідків - ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які пояснили, що
визнавали позивачку дружиною їх сина, їх доньку своєю онукою, допомогали їм
матеріально. Враховуючи наведені докази, суд вважає, що слід встановити факт
перебування сторін - ОСОБА_3та ОСОБА_4  у
шлюбних відносинах з 1997 року також і на час укладання договору
купівлі-продажу спірного будинку АДРЕСА_1 станом  на 10.07.02 року.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі
з 16.08.03 року  по  15.02.05 року

( л/с -  7,9). Правовідносини строін регламентуються
нормами СК України.

Виходячи з вимог ст. 74 СК України якщо
жінка та чоловік проживають однією сім»єю але не перебувають у шлюбі між собою
, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної
сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.
На  майно, що є об'єктом права спільної
сумісної влсності жінки та чоловіка які не перебувають у шлюбі між собою,
поширюються положення СК України регламентуючих право спільної сумісної
власності подружжя.

Оскільки між сторонами не було письмового
договору, яким би було визначено право власності на спірне домоволодіння за однією
зі сторін, суд вважає, що домоволодіння
АДРЕСА_1 повинно належити сторонам на праві спільної сумісної
власності.

Відповідно
до вимог ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності  подружжя, частки
дружини та чоловіка є рівними.

Виходячи
з письмових матеріалів справи, будинок АДРЕСА_1 належить на праві
власності  відповідачу - ОСОБА_4 на
підставі договору  купівлі-продажу від 10
липня 2002 року ( л/с - 6 ). Таким чином, суд вважає, що  спірне
домоволодіння   є спільною
сумісною власнітю сторін у рівних частках по &frac12; за кожним.

Проаналізував
досліджені у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про те, що
спірний будинок не може бути визнаний роздільною власністю сторін за тією
підставою , що гроші на придбання будинку були подаровані ОСОБА_4  його батьками
-  ОСОБА_6 та ОСОБА_7.  за наступними підставами. Відповідно до ст.
244 ЦК України 1963 р. договір дарування валютних цінностей на суму понад 50
крб. повинен бути нотаріально посвідчений. Виходячи зі змісту ст. 47 ЦК України
1963 року недодержання сторонами
нотаріальної форми договору у випадках коли воно є обов”язковим,  тягне за собою недійсність угоди дарування.
Виходячи зі змісту пояснень які були надані у судовому засіданні   ОСОБА_6 та ОСОБА_7. при даруванні грошей
своєму сину ОСОБА_4 для покупки  спірного
будинку вони  не додержалася  нотаріального посвідчення угоди.  Розписка надана суду про передачу та
прийняття грошей ОСОБА_6 від ОСОБА_8
складена 02.07.02 р.   ( л/с - 32
), а також пояснення свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13  про передачу грошей  відповідно до вимог закону не можуть
вважатися доказом  укладання договору
дарування грошей ОСОБА_4 його батьками. Окрім того, у судовому засіданні не
знайшов свого підтвердження факт того, що спірний будинок АДРЕСА_1 був
придбаний  ОСОБА_4 саме за рахунок
подарованих  батьками коштів, інших
доказів того, що  на час укладання угоди
купівлі - продажу будинку станом на 10.07.02 року сторони   проживали
окремо   та   будинок
був   придбаний  за
рахунок   власних   коштів ОСОБА_4 відповідачем суду надано не
було.

Доводи
наведені відповідачем ОСОБА_4 під час судового засідання про те, що після
розірвання шлюбу з позивачкою він за рахунок власних коштів зробив у будинку
капітальний ремонт, значно покращив стан будинку, значно збільшив вартість
будинку  не знайшли свого підтвердження у
судовому засіданні, оскільки спростовуюсться висновком судовой
будівничо-технічної експертизи від 07.02.08 року ( л/с -122-126  ) виходячи з якого станом на 2007 рік у
порівнянні з 2002 роком (на момент придбання будинку) технічний стан
домоволодіння погіршився - збільшився відсоток ізносу  будинку. Під час дослідження експертом
встановлено, що капітального ремонту у будинку проведено не було, побілені
стіни та стеля, закледені віконні пройоми. Виходячи з висновку судовой
будівничо - технічної експертизи
розподілити  спірне  домоволодіння
внатурі   по  &frac12;  частці  за кожною зі сторін
неможливо.

Виходячи
з вимог ст 71 СК України, ст 364, 370 ЦК України співвласник має право на виділ
внатурі частки з май  на яке знаходиться у
спільній власності. Якщо виділ внатурі частки зі спільного майна неможливий
співласник який бажє виділу має право на отрмання від інших співвласників
грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація
співласнику може бути надана лише за його згоди.

Таким
чином, суд приходить до висновку про те, що за позивачкою слід визнати право
власності на &frac12; частку домоволодіння АДРЕСА_1 та
стягнути з відповідача на користь позивачки за її вимогою вартість &frac12; частки домоволодіння в сумі 32 891 грн виходячи з вартості ідеальної  &frac12; частки домоволодіння визначеної
відповідно до висновку судової будівничо-технічної єкспертизи.

Виходячи
з вимог ст. 367 ЦК України у разі розподілу спільного майна між співвласниками
право спільної часткової власності на нього припиняється, тому при присужденні
позивачці горошової компенсації за її частку у домоволодінні, право власності
на домоволодіння   АДРЕСА_1   слід
визнати   за   відповідачем

ОСОБА_4

Оскільки
позивачка при зверненні до суду понесла судові витрати по справі які
складаються з витрат пов»язаних з проведенням судової будівничо-технічної
експертизи в сумі 1800 грн  та  витрат, витрат пов'язаних з наданням правової
допомоги в сумі 700 грн., іто в сумі 30 грн на підставі ст 82 ЦПК України  зазначені
витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213, 215   ЦПК України, ст. 376 ЦК України, ст 70,74 СК
України суд,  -

В И Р І Ш И В:

Позовні
вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання факту проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу,  визнання права
власності  на &frac12; частку домоволодіння та про розподіл домоволодіння в натурі -  задовольнити.

Встановити
факт проживання однією сім'єю та перебування у фактичних шлюбних відносинах ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 1997
року.

Визнати
за ОСОБА_3 право власності на &frac12; частку домоволодіння АДРЕСА_1.

Стягнути
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості &frac12; частки домоволодіння АДРЕСА_1 в сумі
32 891 грн.

Визнати
право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 за ОСОБА_4.

Стягнути
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати по справі в сумі 2 530 грн

На
рішення може бути подана апеляція до Апеляційного суд Донецької області через
Іллічівський районний суд м. Маріуполя. Заяву про апеляційне оскарження рішення
може бути подано потягом десяти  днів з
дня проголошення рішення, а апеляційна скарга повинна бути подана протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна
скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання  заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: