Справа №2-246
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2008
року
м.Гайворон

Гайворонський
районний суд Кіровоградської області в складі: головуючої судді Задорожної
Л.І., при секретарі Корж П.Б.,

з участю сторін,
представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3,

представника
відповідача Заваллівської селищної ради Фгурак І.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння та
користування, визнання права власності та визнання недійсним рішення
Заваллівської селищної ради №106 від 22.08.2006 року, стягнення судових витрат
по справі,

В С Т А
Н О В И В :

ОСОБА_1
звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого
незаконного володіння та користування. Позов мотивувала тим, що в 1997 році
придбала за власні кошти вагончик, який після надання за рішенням виконкому
Заваллівської селищної ради від 28.05.1998 року дозволу на розміщення в дворі
свого будинку АДРЕСА_1 об'єкту торгівлі обладнала під магазин, попередньо
отримавши всі необхідні документи дозвільного характеру, і в вересні того ж
року розпочала торгівельну діяльність як підприємець. В згаданому будинку, на
який вона після смерті чоловіка 05.08.2003 року отримала свідоцтво про право на
спадщину, проживав її син - відповідач по справі. З 2004 року між ними склалися
неприязні стосунки, ОСОБА_2 став чинити їх перешкоди в використанні приміщення
магазину та в здійсненні нею підприємницької діяльності. Посилаючись на те, що
відповідач відмовився добровільно повернути належне їй приміщення, просила
зобов'язати його усунути перешкоди в володінні та користуванні магазином та не
перешкоджати займатись підприємницькою діяльністю.

Згодом позивач
доповнила позов вимогою про визнання за нею права власності на зазначене
приміщення магазину, як таке, що придбане нею та переобладнане за власні кошти.
Також пред'явила до Заваллівської селищної ради
позов про визнання недійсним рішення виконавчого комітету №106 від
22.08.2006 року про надання ОСОБА_2 дозволу на торгівлю в спірному магазині,
посилаючись на те, що фактично таке рішення не приймалось, воно суперечить
рішенню від 28.05.1998 року стягнення судових витрат по справі.

Позивач ОСОБА_1
в судовому засіданні позов підтримала, додатково пояснивши, що спірний вагончик
нею був придбаний за суму 500 грн.

Відповідач
ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що за власні кошти в
1996 році придбав вахтовий вагон, який перевіз за місцем свого проживання, де
проживав тоді та проживає зараз.

Представник
Заваллівської селищної ради Фігурак І.В. в судовому засіданні позов не визнала,
пояснила, що рішенням №106 від 22.08.2006 року відповідачу ОСОБА_2 надано
дозвіл на торгівлю в магазині за адресою АДРЕСА_1. Однак в цьому рішенні
абсолютно відсутня вказівка про те, що магазином буде являтися спірний
вагончик, більше того вказане рішення не визначає права власності на той чи
інший об'єкт.

Вислухавши
пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позов не доведений та задоволенню не підлягає з таких підстав і
міркувань.

Відповідно до
п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976р. №11 із змінами
„Про судове рішення” рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин, а при їх відсутності - на підставі закону,
що регулює подібні відносини.

Обґрунтованим
визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для
даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

При
постановлянні рішення суд оцінює докази з урахуванням вимог ст.ст.58,59,191 ЦПК
України про їх належність і допустимість. Обставини, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в
цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні.

В обґрунтування
позовних вимог ОСОБА_1  вказує отримання
нею дозволу на розміщення об'єкту торгівлі та документів дозвільного характеру,
а також на покази свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Однак вказані
свідки не дали пояснень про те, що вони були присутні під час здійснення
купівлі-продажу спірного вагончика та
бачили хто й кому сплачував за нього гроші та в якій сумі.

Зважаючи також
на те, що згідно ст.208 ЦК України за угодами на суму 500 грн. встановлена
письмова форма купівлі -продажу, а також на те, що доказування вчинення
правочину, для якого встановлена письмова форма та грошових розрахунків за нею
згідно ст.218 ЦК України показами свідків не допускається, суд приходить до
висновку, що позов до ОСОБА_2 не доведений та задоволенню не підлягає.

Також не підлягає задоволенню позов до
Заваллівської селищної ради про визнання незаконним та скасування рішенням №106
від 22.08.2006 року, оскільки згідно ст.21 ЦК України вказане рішення, як
правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування,
актам цивільного законодавства не суперечить і цивільних прав та інтересів не
порушує.

Суд, керуючись
ст.21, 208, 217 ЦК України, ст.ст.10,12,79,88,191,209,212,213-215 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Відмовити в
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого
незаконного володіння та користування, визнання права власності, стягнення
судових витрат по справі.

Відмовити в
задоволенні позову ОСОБА_1 до Заваллівської селищної ради про визнання
недійсним рішення виконавчого комітету №106 від 22.08.2006 року.

Рішення суду
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської
області через Гайворонський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з
дня  проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя
Л.Задорожна