У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

15 жовтня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Гнатенка А.В.,

суддів:

Балюка М.І., Барсукової В.М.,

Григор'євої Л.І., Гуменюка В.І.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про усунення перешкод у користуванні власністю,
виселення та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визнання
недійсним договору купівлі-продажу квартири й визначення порядку користування
квартирою, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Печерського районного суду м. Києва від 21 грудня 2006 року та рішення колегії
суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 30
серпня 2007 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2006 року ОСОБА_1 звернулася в порядку ст.ст. 4,
48 Закону України «Про власність» і ст.ст. 386, 391 ЦК України до суду з
позовом, в якому просила усунути перешкоди в користуванні власністю та виселити
ОСОБА_2 і її неповнолітню дочку, ОСОБА_4, з квартири  АДРЕСА_1. В обґрунтування своїх вимог
указувала, що спірна квартира належить їй на праві приватної власності на
підставі договору купівлі-продажу квартири від 23 серпня 2005 року. ОСОБА_2 є
колишньою співмешканкою бувшого власника спірної квартири - ОСОБА_3 та
проживала разом із ним із серпня 2003 року до серпня 2005 року, вони мають
спільну дочку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначала, що після її вселення до
спірної квартири відповідачка стала вчиняти безпричинні сварки, чинити
перешкоди в користуванні квартирою, а саме: зіпсувала замок у кімнаті, в якій
оселилася            ОСОБА_1, постійно
палить у приміщенні, у зв'язку з цим остання вимушена тимчасово наймати інше
житло. Добровільно звільнити спірну квартиру відповідачка не бажає.

У травні 2006 року ОСОБА_2 звернулася до суду із
зустрічним позовом, в якому просила визнати недійсним договір купівлі-продажу
спірної квартири від 23 серпня 2005 року, укладений між ОСОБА_3 і ОСОБА_1, а
також визначити для неї та її дитини розмір, порядок та режим користування
квартирою. Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебувала у фактичних шлюбних
відносинах із ОСОБА_3 із серпня 2002 року, від яких ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася
дочка ОСОБА_4. Разом із ОСОБА_3 вони мешкали в його квартирі, яка належала
останньому, і з 2 грудня 2004 року за заявою                ОСОБА_3 вона та дитина були
зареєстровані за адресою спірної квартири. Указувала, що, укладаючи договір
купівлі-продажу спірної квартири,
ОСОБА_3 не повідомив її про це та не визначив порядок користування
квартирою при новому її власнику, не обумовив у договорі наявність у ОСОБА_2 і
її неповнолітньої дочки права користування цією квартирою. Такий порядок
повинен бути визначений з урахуванням інтересів дитини відповідно до ст.ст. 59,
176 СК України. Крім того, позивачка вказувала на фіктивність договору
купівлі-продажу спірної квартири, оскільки він укладений без наміру створити
правові наслідки, що ним обумовлені.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 21
грудня 2006 року в задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду м. Києва від 30 серпня 2007 року рішення місцевого
суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа - ОСОБА_3, про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення
скасовано й у цій частині ухвалено нове рішення про задоволення вказаних вимог.
Постановлено виселити ОСОБА_2 з усіма залежними від неї особами з квартири
АДРЕСА_1. У решті - рішення суду залишено без змін.

ОСОБА_2 звернулася до Верховного Суду України з
касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого суду в частині
відмови в задоволенні її зустрічних вимог про визнання недійсним договору
купівлі-продажу квартири й визнання порядку користування квартирою та рішення
апеляційного суду, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та
неправильне застосування норм матеріального права, зокрема:                 ст.ст. 156 ЖК України, ст.ст.
403, 405 ЦК України.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень у
межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, і доводів касаційної
скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального і процесуального права. При цьому не може бути
скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних
міркувань (ч. 2 ст. 337 ЦПК України).

Частково скасовуючи рішення місцевого суду та
задовольняючи первісний позов ОСОБА_1, апеляційний суд обгрунтовано виходив із
того, що разом із продажем ОСОБА_3 спірної квартири та припиненням у зв'язку із
цим його права власності на дане майно припинилися також всі права на
користування квартирою у відповідачки ОСОБА_2, яка не є члена сім'ї нового
власника.

Що стосується вимог зустрічного позову ОСОБА_2 про
визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири й визначення порядку
користування квартирою, то, відмовляючи в його задоволенні, місцевий суд, із
висновком якого погодилася й апеляційна інстанція, правильно виходив із того,
що ОСОБА_2 не є стороною в договорі та не належить до кола осіб, яким законом
надано право його оспорювати.

Оскільки доводи касаційної скарги про порушення судами
норм матеріального та процесуального права не ґрунтуються на матеріалах справи,
зводяться до іншої оцінки встановлених судами правовідносин, а оскаржувані
рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права,
то передбачених ст. 338 ЦПК України підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст.
336, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 грудня
2006 року в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та
визнання порядку користування квартирою та рішення колегії суддів судової
палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 30 серпня 2007 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.В. Гнатенко

Судді:

М.І. Балюк

В.М. Барсукова

Л.І. Григор'єва

В.І. Гуменюк