Справа
№ 22ц-471/08                                                 Головуючий у 1 інстанції -
Доповідач - Стрільчук В.А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

26 червня 2008 року.  Колегія суддів
судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Волинської області в
складі:

головуючого - судді Стрільчука В.А.,

суддів
- Здрилюк О.І., Киці С.І.,

при
секретарі - Савчук О.В.,

з
участю позивача  ОСОБА_1, представника
позивача ОСОБА_6, представників відповідача Козіка А.М., Можайка І.О., третьої
особи ОСОБА_2,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до малого підприємства (далі - МП) «Гарант», третя особа на стороні
відповідача ОСОБА_2, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди за
апеляційною скаргою відповідача МП «Гарант» на рішення Нововолинського міського
суду від 8 квітня 2008 року,

в с т а н о
в и л а :

23 лютого 2007 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що 2 листопада 2006 року приблизно о 17 год. 30 хв. він,
керуючи автомобілем «Фіат - Дукато» державний номер НОМЕР_1, рухався по
автодорозі Ковель-Жовква зі сторони м. Львова в напрямку м. Нововолинська. В
цей час справа з другорядної дороги зі сторони с. Морозовичі Іваничівського
району з поворотом наліво на головну дорогу виїхав автомобіль «МАЗ» державний
номер НОМЕР_2, що належить відповідачу МП «Гарант», під керуванням водія
ОСОБА_2 В результаті такого маневру автомобіля «МАЗ» виникла аварійна ситуація,
яку він, ОСОБА_1, рухаючись по головній дорозі, намагався уникнути шляхом
екстреного гальмування, однак з огляду на погодні умови - сутінки та опади у
вигляді мокрого снігу - і наявність пішохода з правої сторони на узбіччі дороги
технічної можливості зробити це не мав, що призвело до зіткнення транспортних
засобів. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини водія
автомобіля «МАЗ», йому завдано матеріальну шкоду на суму 22 277,05 грн., що
становить вартість відновлюваного ремонту, який проведений ним самостійно. Тому
просив стягнути з відповідача вказані кошти, а також відшкодувати завдану йому
моральну шкоду в розмірі 6000 грн. і судові витрати у справі.

Рішенням Нововолинського міського суду від 8 квітня 2008 року позов
задоволено частково.

Постановлено стягнути з МП «Гарант» м. Нововолинська на користь ОСОБА_1
20370 грн. 20 коп. завданої майнової шкоди, 2500 грн. завданої моральної шкоди,
258 грн. судового збору, 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи, 900 грн. витрат на юридичну допомогу, 1354 грн. 30 коп. за
проведення експертиз, всього 25382 грн. 50 коп.

В апеляційній скарзі  відповідач МП
«Гарант» просить скасувати це рішення і ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд вважав
встановленими, та порушення норм матеріального права.

В запереченні ОСОБА_1 просить відхилити апеляційну скаргу і залишити
рішення без змін, зазначаючи про його законність та обґрунтованість.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення - скасуванню
з ухваленням нового рішення з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 2 листопада 2006 року о 17 год. 30
хв. позивач ОСОБА_1 керував автомобілем «Фіат-Дукато» державний номер НОМЕР_1,
рухаючись по автодорозі Ковель-Жовква. В цьому ж напрямку з села Морозовичі
виїхав автомобіль марки «МАЗ» державний номер НОМЕР_2, що належить відповідачу
МП «Гарант», під керуванням ОСОБА_2, який не впевнившись в тому, що його виїзд
на головну дорогу з другорядної буде безпечним для інших учасників дорожнього
руху, намагався здійснити маневр розвороту. Для відвернення зіткнення
автомобілів ОСОБА_1 в даній дорожньо-транспортній ситуації був змушений змінити
напрямок свого руху та застосувати екстрене гальмування, однак не зміг уникнути
зіткнення транспортних засобів, внаслідок чого автомобілі отримали механічні
пошкодження. При цьому позивач рухався з дозволеною Правилами дорожнього руху
швидкістю на своїй смузі руху і вжив усіх заходів для відвернення
дорожньо-транспортної пригоди, його вина в цій пригоді відсутня. Натомість
водій автомобіля «МАЗ» ОСОБА_2 при виконанні вимог п. 10.1 та дорожнього знаку
2.1 Правил дорожнього руху мав технічну можливість уникнути ДТП шляхом надання
дороги, тобто не виїзду на смугу руху автомобіля «Фіат-Дукато».

Як на правову підставу своїх висновків суд
послався на ч. 2 ст. 1187 ЦК України, якою врегульовано відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної небезпеки, в тому числі і за відсутності вини
володільця такого джерела, іншим особам.

Однак питання відшкодування шкоди,
завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, що мало місце
в даному випадку, врегульовано іншою правовою нормою - ст. 1188 ЦК України, яку
суд безпідставно не застосував до спірних правовідносин, про що окремо зазначив
в оскаржуваному рішенні.

Отже судом першої інстанції допущено
порушення норм матеріального права, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦК
України є підставою для скасування оскаржуваного рішення і ухвалення нового
рішення.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд як на єдиний доказ вини ОСОБА_2 у
зіткненні автомобілів послався на висновок автотехнічної експертизи № 73 від 29
травня 2007 року (а. с. 58-60).

Проте зі змісту даного висновку це ніяким чином не випливає. В ньому
зазначено, що водій автомобіля «МАЗ» ОСОБА_2, виїзджаючи з другорядної дороги,
повинен був дати дорогу автомобілю «Фіат-Дукато», який рухався по головній
дорозі шляхом не виїзду на його смугу руху, і що названий водій при виконанні
вимог п. 10.1 та дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху мав технічну
можливість уникнути ДТП. При цьому у висновку не йдеться про невиконання
ОСОБА_2 як наведених, так і будь-яких інших положень Правил дорожнього руху та
про причинний зв'язок такого невиконання із зіткненням автомобілів.

Допитані в апеляційному суді експерти ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які проводили
вказану експертизу, пояснили, що матеріали, надані в їх розпорядження, не
дозволили їм зробити висновок про виконання чи невиконання водіями ОСОБА_2 і
ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху в конкретній дорожній обстановці. Тому на
підставі проведеної ними експертизи неможливо зробити правовий висновок про
наявність чи відсутність вини названих водіїв у зіткненні транспортних засобів.

Будь-яких інших доказів вини водія автомобіля «МАЗ» у заподіянні шкоди
позивачу, що відповідно до ст. 1188 ЦК України є обов'язковою умовою
цивільно-правової відповідальності, суду надано не було.

За таких обставин підстави для задоволення позову відсутні.

Сам по собі факт закриття постановою судді Нововолинського міського суду
від 26 грудня 2006 року провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у зв'язку з відсутністю в
його діях складу вказаного правопорушення у згаданій ДТП (а. с. 28) не є
підставою для визнання винним у цій події іншого її учасника - водія ОСОБА_2

Більше того, згідно з наявними у
справі Нововолинського МВ УМВС України у Волинській області № 3-7476/06 по
факту порушення ОСОБА_1 вимог ст. 124 КУпАП доказами - протоколом про адміністративне
правопорушення, поясненнями учасників та очевидців ДТП, схемами цієї події,
протоколами огляду транспорту - водій автомобіля «МАЗ» ОСОБА_2 при виїзді з
другорядної дороги на головну з поворотом наліво до зіткнення усіма габаритами
свого транспортного засобу зайняв свою смугу руху і проїхав по ній декілька
метрів. Автомобіль «Фіат-Дукато» під керуванням ОСОБА_1 своєю передньою
частиною зіткнувся із задньою частиною автомобіля «МАЗ» саме на вказаній смузі
руху. Наведені обставини дають підстави для висновку про те, що перед
здійсненням повороту ОСОБА_2 переконався у безпечності цього маневру для інших
учасників дорожнього руху, а отже в його діях відсутні порушення Правил
дорожнього руху, що призвели до зіткнення автомобілів. Такий висновок випливає і
з пояснень залученого до участі в цивільному процесі апеляційним судом
спеціаліста-автотехніка ОСОБА_5, який на підставі наявних у справі доказів
детально проаналізував обставини дорожньо-транспортної пригоди та дав вичерпні
відповіді на всі питання стосовно її причин.

Таким чином, через невідповідність висновків суду першої інстанції
обставинам справи та порушення норм матеріального права оскаржуване рішення
слід скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з позивача на користь
відповідача підлягають понесені останнім при поданні апеляційної скарги судові
витрати по сплаті судового збору в сумі 106 грн. 10 коп. (0,5 % від ціни позову
в 20370,20 грн., що становить 101,85 грн. та 4,25 грн. за вирішення вимоги
немайнового характеру про відшкодування моральної шкоди) і по оплаті витрат з
інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 15 грн. (а. с.
230-231), а всього - 121 грн. 10 коп.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу МП «Гарант» задовольнити.

Рішення Нововолинського міського суду від 8 квітня 2008 року в даній справі
скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити в позові ОСОБА_1 до малого підприємства
«Гарант»
про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь малого підприємства «Гарант» судові витрати в
сумі 121 (сто двадцять одна) грн. 10 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути
оскаржено до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання
законної сили.

Судді :