У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

21 липня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Жайворонок Т.Є.,

Луспеника  Д.Д.,

Лященко Н.П., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1
до відкритого акціонерного товариства «Черкасиобленерго» (далі - ВАТ
«Черкасиобленерго»), відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Черкаси (далі - відділення Фонду) про відшкодування матеріальної
шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду
м. Черкаси від 6 грудня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської
області від 13 лютого 2008 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2006 року ОСОБА_1. звернулася до суду із
зазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 через виробничу травму
загинув її чоловік ОСОБА_2, який працював електромонтером структурного
підрозділу ВАТ «Черкасиобленерго». У зв'язку з цим відділенням Фонду їй була
виплачена одноразова страхова сума, а також встановлені щомісячні платежі на
сина Руслана 27 липня 1998 року народження. 23 листопада 2003 року позивачка
звільнилася з роботи і до 2 вересня 2004 року отримувала допомогу по безробіттю.
Після припинення виплат зазначеної допомоги, відділення Фонду встановило їй
щомісячні страхові виплати як особі, що не працює та доглядає дитину
потерпілого, яка не досягла 8-річного віку. З 27 липня 2006 року зазначені
страхові виплати було припинено. Вважаючи такі дії незаконними, оскільки вона
має право відповідно до ст. 1200 ЦК України на отримання страхових виплат до
досягнення дитиною 14 років, просила стягнути з відповідачів на її користь за
період з 27 липня 2006 року до 1 липня 2007 року одноразово 5 765 грн. та
щомісячно по 561 грн. - прожитковий мінімум станом на 1 липня 2007 року для
працездатних осіб, встановлений Законом України «Про державний бюджет України
на 2007 рік» як на особу, що не працює і доглядає дитину померлого до досягнення
ним 14-річного віку.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 6
грудня 2007 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 13
лютого 2008 року, в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1. звернулася до Верховного Суду України із
касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 6 грудня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської
області від 13 лютого 2008 року, посилаючись на невідповідність висновків суду
обставинам справи, та  ухвалити нове
рішення, яким позов задовольнити.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного
оскарження судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна
працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням
трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Статтею 3 Закону України «Про охорону праці» встановлено,
що законодавство про охорону праці складається з цього Закону, Кодексу законів
про працю України, Закону України "Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності".

У п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27
березня 1992 року N 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами
про відшкодування шкоди» (зі змінами) роз'яснено, що відшкодування шкоди,
заподіяної працівникові ушкодженням його здоров'я від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, а також у разі смерті потерпілого
провадиться згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності»  (далі - Закон).

За ст. 33 Закону право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік)
або один з батьків померлого чи інший член сім'ї, якщо він не працює та
доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного
віку.

Таким чином, суд першої та апеляційної інстанцій дійшли
обгрунтованого висновку, що позивачці слід відмовити у задоволенні позову про
стягнення з відділення Фонду на її користь страхових виплат у зв'язку з
доглядом за дитиною до досягнення чотирнадцяти років, так як до спірних
правовідносин ст. 1200 ЦК України не застосовується.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги
не вбачається порушення судами норм матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає за необхідне відхилити скаргу.

Керуючись ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 6
грудня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 13 лютого
2008 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Т.Є. Жайворонок

Д.Д. Луспеник

Н.П. Лященко