Справа № 2- 453
14 квітня  2008 року Першотравневий
районний суд м. Чернівці в складі:
Головуючого: судді -      Вівдиченко
представника позивача ОСОБА_1
представника відповідача
ПП «Меркурій»:              ОСОБА_6
представника співвідповідача
ОСОБА_3.:                     ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ПП «Меркурій», ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки та зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, -
Позивач ОСОБА_1 в квітні 2005 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2
ПП «Меркурій», ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки.
Посилався на те, що 13 вересня 2004 року
о 16 год. 00 хв. мікроавтобус марки «МЕРСЕДЕС 210» д. н. НОМЕР_1 в
АДРЕСА_1під керуванням водія ОСОБА_3. зіткнувся з автомобілем марки «МАЗДА 626»
д.н.НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4
Відносно двох водіїв були складені протоколи про адміністративне
правопорушення, адміністративні справи були провадженням закриті, у зв'язку з
закінченням терміну притягнення їх до адміністративної відповідальності.
Вважає, що в настанні дорожньо-транспортної пригоди винен ОСОБА_3., в діях
ОСОБА_4 немає невідповідностей у виконанні вимог Правил дорожнього руху
Автомобіль марки «МАЗДА 626» д.н.НОМЕР_2 належить йому на праві власності
та був переданий в оренду ОСОБА_4, на підставі договору оренди від 01.08.2004
року. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, йому була завдана матеріальна
Також, позивач просив стягнути з відповідачів 540 грн. 00 коп. за
проведення автотоварознавчої експертизи; 300 грн. 00 коп. за проведення
автотехнічної експертизи; 800 грн. 00 коп. за перевезення автомобіля на
ОСОБА_3. в червні 2005 року звернувся до суду  з зустрічним позовом до  ОСОБА_1, ОСОБА_4 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою.
Посилався на те, що 13 вересня 2004 року в АДРЕСА_1 відбулось зіткнення
мікроавтобуса марки «МЕРСЕДЕС 210» д.н. НОМЕР_1, що знаходився під його
керуванням та автомобіля марки «МАЗДА 626», який перебував під керуванням водія
ОСОБА_4 Вважає, що дорожньо-транспортна пригода сталася по вині водія ОСОБА_4,
який грубо порушив вимоги п.9.2 «а» та «в»,
9.4, 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, йому була завдана матеріальна
з відповідачів моральну шкоду в сумі 1700 грн.00 коп., оскільки він переніс
психологічний стрес, хвилювався за життя пасажирів, був тривалий строк
позбавлений можливості працювати.  Також
просив стягнути з відповідачів понесені судові витрати.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5. позовні вимоги підтримав
частково, просив стягнути з відповідачів лише завдану матеріальну шкоду в
НОМЕР_1  на момент настання
дорожньо-транспортної пригоди перебував на балансі ПП «Меркурій», водій
ОСОБА_3. перебував у трудових правовідносинах з вказаним підприємством,
підтвердив обставини, викладені в позовній заяві. Просив позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав. Пояснив, що до настання
дорожньо-транспортної пригоди 13.09.2004 року мікроавтобус марки «МЕРСЕДЕС 210»
д.н. НОМЕР_1 був ним проданий, що підтверджує генеральним дорученням. Просив
відмовити в  задоволенні позову.
Представник відповідача ПП «Меркурій» позов не визнала. Пояснила, що в
настанні дорожньо-транспортної пригоди винні обидва водії і саме вони повинні
відшкодовувати завдану шкоду. Просила в позові відмовити.
Співвідповідач ОСОБА_3. позов не визнав. Пояснив, що Правила дорожнього
руху не порушував, намагався уникнути зіткнення, оскільки перевозив пасажирів,
просив відмовити в задоволенні позову.
Представник співвідповідача ОСОБА_7 позов не визнав. Пояснив, що ОСОБА_3.
діяв згідно вимог Правил дорожнього руху. Вважає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3. не
повинні нести відповідальність, оскільки
мікроавтобус марки «МЕРСЕДЕС 210» д. н. НОМЕР_1  перебував на балансі ПП «Меркурій». Просив
відмовити в задоволенні позову.
Позивач ОСОБА_3. зустрічний позов підтримав, підтвердив обставини,
викладені в позовній заяві. Просив позов задовольнити.
Представник позивача ОСОБА_7 зустрічний позов підтримав. Пояснив, що в настанні
дорожньо-транспортної пригоди винен ОСОБА_4, який створив аварійну ситуацію
ОСОБА_3 Просив позов задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_5. зустрічні позовні вимоги не визнав.
Пояснив, що ОСОБА_1, на підставі договору оренди, передав автомобіль у
користування  ОСОБА_4, а тому вважає, що
ОСОБА_1 не повинен відшкодовувати шкоду, спричинену дорожньо-транспортною
пригодою. Просив в позові відмовити.
Співвідповідач ОСОБА_4 позов не визнав. Пояснив, що винним себе в настанні
дорожньо-транспортної пригоди не вважає, Правила дорожнього руху не порушував.
Просив відмовити в задоволенні позову.
Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що
позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню із стягненням з відповідача ПП
«Меркурій» на користь позивача 6463 грн. 00 коп. матеріальної шкоди, а
зустрічний позов ОСОБА_3. підлягає частковому задоволенню із стягненням з
відповідача ОСОБА_4 на користь позивача 5431 грн. 00 коп. матеріальної шкоди,
300 грн. 00 коп. моральної шкоди та 57 грн. 30 коп. понесених судових витрат.
Судом встановлено, що 13 вересня 2004 року о 17 год. 00 хв. в с. Годилів,
Сторожинецького району, Чернівецької області, відбулось зіткнення мікроавтобусу
марки «МЕРСЕДЕС БЕНЦ» д. н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3. з автомобілем
марки «МАЗДА 626» д.н.НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4
Згідно постанови Сторожинецького районного суду Чернівецької області від
07.12.2004 року, адміністративну справу відносно ОСОБА_4 за ст.124 КУпАП, було
провадженням закрито у зв'язку з закінченням строків накладення
адміністративного стягнення (а.с.6).
Крім того, відповідно до постанови Сторожинецького районного суду
Чернівецької області від 15.12.2004 року, адміністративну справу відносно
ОСОБА_3. за ст.124 КУпАП було провадженням закрито у зв'язку з закінченням
строків накладення адміністративного стягнення (а.с.7).
Відповідно до ст. 61 ч. 4 ЦПК України, постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки  дій особи,
стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.
На час розгляду справи в суді дані постанови є чинними, не скасовувалися, а
тому суд вважає встановленим факт обоюдної вини ОСОБА_4 таОСОБА_3в настанні
дорожньо-транспортної пригоди 13.09.2004 року.
Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року
№6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про
відшкодування  шкоди» п.3, за наявності
вини обох володільців розмір відшкодування визначається відповідно до ступеня
Оплату проведення експертиз, призначених ухвалою суду від 20.06.2007 року,
сторони відмовились провести, клопотання про призначення повторної експертизи
сторонами не заявлялось, а тому суд приходить до висновку, що водії  ОСОБА_4 та ОСОБА_3. в рівній мірі є винними в
настанні дорожньо-транспортної пригоди 13.09.2004 року.
Суд не приймає до уваги висновок
спеціаліста - автотехніка № 2004-509 від 20.10.2004 року, оскільки
останній складений за клопотанням представника позивача ОСОБА_5 до
пред'явлення  позову до суду (а.с.58-63).
Відповідно до вимог ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій
підставі володіє транспортним засобом.
Як вбачається з постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня
1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про
відшкодування  шкоди»  п. 4, під володільцем джерела підвищеної
небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію
джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного
господарського відання, оперативного управління або з інших підстав( договору
оренди, довіреності, тощо).
Судом також встановлено, що відповідно до договору оперативного лізингу
автотранспортного засобу від 20.12.2002 року, ОСОБА_2 передав ПП «Меркурій» в
оперативний лізинг строком на три роки мікроавтобус марки «МЕРСЕДЕС  210» д. н. НОМЕР_1 (а.с.101).
07.11.2003 року між ПП «Меркурій» та ОСОБА_3було укладено контракт про
прийняття останнього на роботу на посаду водія мікроавтобуса, з терміном дії до
31.03.2005 року (а.с.100).
Оскільки в судовому засіданні встановлено, що володільцем мікроавтобусу
марки «МЕРСЕДЕС  210» д. н. НОМЕР_1 є ПП
«Меркурій», джерелом підвищеної небезпеки в даному випадку була діяльність з
експлуатації даного транспортного засобу, а тому суд вважає, що підстав для
покладення наОСОБА_2, ОСОБА_3. відповідальності за шкоду, завдану джерелом
підвищеної небезпеки, немає, а позовні вимоги ОСОБА_1 доОСОБА_2
таОСОБА_3задоволенню не підлягають.
З висновку спеціаліста -
автотоварознавця № 1005/1/10/04 вбачається, що сума матеріальної шкоди,
87 коп. (а. с. 18-36).
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов
ОСОБА_1  підлягає частковому задоволенню
із стягненням на його користь з відповідача ПП «Меркурій» матеріальної шкоди у
розмірі 6463 грн. 00 коп.
Судом також встановлено, що, відповідно до договору оренди легкового
автомобіля від 01.08.2004 року, ОСОБА_1 передав ОСОБА_4 в тимчасове володіння
(оренду) терміном на шість місяців автомобіль марки «МАЗДА 626» д.н.НОМЕР_2
Оскільки в судовому засіданні встановлено, що володільцем автомобіля марки
«МАЗДА 626» д.н.НОМЕР_2 є ОСОБА_4, джерелом підвищеної небезпеки в даному
випадку була діяльність з експлуатації даного транспортного засобу, а тому суд
вважає, що підстав для покладення на ОСОБА_1 відповідальності за шкоду, завдану
джерелом підвищеної небезпеки, немає, а позовні вимоги ОСОБА_3. до ОСОБА_1  задоволенню не підлягають.
З висновку спеціаліста -
автотоварознавця № 846 вбачається, що сума матеріальної шкоди, заподіяної
власнику мікроавтобусу марки «МЕРСЕДЕС
210» д. н. НОМЕР_1  від
виявлених  пошкоджень внаслідок ДТП
Як вбачається з довідки ПП «Меркурій» №20 від 04.07.2005 року, мікроавтобус
марки «МЕРСЕДЕС  210» д. н. НОМЕР_1 був
відремонтований за власні кошти ОСОБА_3., майнових претензій до нього немає
Згідно  ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана
фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за
Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року
№4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» п.9, розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та
обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з
урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються  стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених
змін у його стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.
Позивач по зустрічному позову
ОСОБА_3. просить стягнути з відповідачів в рахунок відшкодування моральної шкоди
1700 гривень, посилаючись на те, що він переніс психологічний стрес, хвилювався
за життя пасажирів, був тривалий строк позбавлений можливості працювати.
При вирішенні питання про розмір завданої моральної шкоди, суд враховує
характер та обсяг заподіяної матеріальної шкоди, майновий стан сторін, а тому
суд вважає, що сума морального позову не відповідає фактично понесеним
моральним втратам і позовні вимоги в цій частині слід задовольнити частково,
стягнувши з ОСОБА_4 на користь позивача 300 грн. 00 коп. моральної шкоди.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_3.
підлягає частковому задоволенню із стягненням на його користь з відповідача
ОСОБА_4 матеріальної шкоди у розмірі 5431 грн. 00 коп., а також 300 грн. 00
коп.  моральної шкоди.
Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України, якщо позов задоволено частково,
судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, що складає 57 грн. 30 коп.
Вимога позивача про відшкодування витрат, пов'язаних з експертним
дослідженням пошкоджень завданих автомобілю в розмірі 495 грн. 00 коп.
задоволенню не підлягає, оскільки вказані витрати не є судовими витратами,  так як експертне дослідження проводилось до
пред'явлення позову до суду.
Вимога позивача про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 500
грн. 00 коп. задоволенню не підлягає, оскільки суду не було надано відповідних
чеків та квитанцій на підтвердження понесених витрат.
Керуючись ст.ст. 1166, 1167, 1187 Цивільного кодексу України, постановою
Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову
практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст.ст. 8,
57-61, 64, 209, 212-215, 218, 367  ЦПК
України,  суд ,-
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ПП «Меркурій» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у
розмірі  6463 грн. 00 коп.
У позові ОСОБА_1  до ОСОБА_2  ОСОБА_3 - відмовити.
Зустрічний позов ОСОБА_3 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі  5431 грн. 00
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі  300 грн.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі  57
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
У позові ОСОБА_3  до ОСОБА_1  - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження або апеляційної скарги.

Заява про апеляційне оскарження або апеляційна скарга може бути подана
протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а апеляційна скарга протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до Апеляційного
суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці.

Головуючий - суддя:
___________________Вівдиченко
Т.Р.