Справа № 2-1227/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

22
липня 2008 року
м. Чернігів

НОВОЗАВОДСЬКИЙ
РАЙОННИЙ СУД М.ЧЕРНІГОВА

в складі :
головуючого  -  судді
Косач І.А.

при секретарі          Гордієнко М.М.

з участю позивачки                 ОСОБА_1

відповідачки - фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2

представників третьої особи  ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну  справу
за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємець
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості  по
заробітній платі та відшкодування моральної шкоди, -

В с т а н о в и в :

Позивачка
звернулась до суду з позовом  до фізичної
особи - підприємець ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги
тим, що 01 березня 2007 року вона прийнята кондуктором до відповідачки по
справі.  Між нею та відповідачкою  01 березня 2007 р. був укладений трудовий
договір, який є безстроковим ( п. 1 Трудового договору). За виконання трудових
обов'язків кондуктора  відповідачка
зобов'язана сплачувати заробітну плату. В порушення вимог чинного
законодавства  відповідачка не сплачує їй
заробітну плату з вересня 2007 року і до цього часу, у зв'язку з чим  заборгованість по заробітній платі складає 2
850, 00 грн. Відповідачка безпідставно з жовтня
2007 р. не надає їй роботи, рішення з цього  приводу
ніяк не пояснює. Тривала затримка відповідачкою  виплати заробітної плати поставили позивачку
у тяжке матеріальне становище, тому вона вимушена була звернутись до суду з
позовом. Просила  стягнути з відповідачки
- фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на її користь  заборгованість по заробітній платі в
сумі  2 850,00 грн. та спричинену винними
діями відповідача моральну шкоду в розмірі
4 000,00 грн., а разом  6 850,00
грн.

В
ході розгляду справи позивачкою була подана
заява про уточнення позовних вимог, згідно якої вона просила стягнути з відповідачки - фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 на її користь  заборгованість по
заробітній платі в сумі  4 025,00 грн. та
спричинену винними діями відповідача моральну шкоду в розмірі  4 000,00 грн., а разом  8 025,00 грн.

В судовому
засіданні позивачка уточнену позовну заяву підтримала, просила  задовольнити.

Відповідачка
в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнала повністю, просила в
задоволенні позову відмовити. Додатково пояснила, що позивачка працювала
кондуктором на маршрутних автобусах. При виконання обов'язків займалась
релігійною пропагандою між водіями автобусів та пасажирами, за що на неї
надходили скарги від водіїв. 24.09.2007 року ОСОБА_1 не вийшла на роботу, чим
зірвала пасажирські перевозки на маршруті 22а. По даному факту було проведено
службову перевірку.  Від дачі пояснень
ОСОБА_1 відмовилась. Спочатку в трудовій книжці ОСОБА_1 зробили запис про
розірвання трудового договору за угодою сторін за ст.. 36 ч. 1 КЗпП України,
але ОСОБА_1 відмовилась  у центрі
зайнятості розірвати трудовий договір, після чого запис про звільнення в
трудовій книжці було анульовано і ОСОБА_1 було повідомлено про звільнення з
роботи за прогул з 01.10.2007 року, в зв'язку з чим було складено акт, оскільки
вона відмовилась отримати копію наказу про звільнення та не надала трудову
книжку  для внесення відповідного запису
про звільнення. З 01.10.2007 року ОСОБА_1 на роботу не приходила, в центр
зайнятості для розірвання трудової угоди не з'являється.

Представники
третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні
відповідача Чернігівський міський центр зайнятості - ОСОБА_3, ОСОБА_4 вважають,
що позов не підлягає задоволенню. Роботодавець ОСОБА_2 звернулась до центру
зайнятості щодо розірвання трудового договору з працівником ОСОБА_1. Між
сторонами виникли суперечки щодо підстави звільнення.  Позивачка на неодноразові  запрошення не з'являлась до центру зайнятості
щодо розірвання трудової угоди.

Свідок
ОСОБА_5 суду пояснила, що вона працює бухгалтером у відповідача. Заробітна
плата позивачці виплачувалась згідно відомостей. З 01.10.2007 року позивачка
звільнена з роботи, про звільнення повідомлена, але не з'являється в центр
зайнятості для розірвання трудової угоди.

Свідки
ОСОБА_6, ОСОБА_7  суду пояснили, що
ОСОБА_2 доповіла про те, що 24.09.2007 року
ОСОБА_1 залишила своє робоче місце, чим допустила прогул.  В їх присутності 28.09.2007 року ОСОБА_1 було
повідомлено про її звільнення з 01.10.2007 року. Від дачі будь яких пояснень та
підпису ОСОБА_1 відмовилась. Обставини, викладені в акту від 28.09.2007 року
відповідають дійсності.

Вислухавши пояснення
сторін,  свідків, вивчивши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню повністю з
наступних підстав.

В ході розгляду справи було встановлено,
що  позивачка працювала у відповідачки з
01 березня 2007 р. згідно трудового договору між працівником і фізичною особою
( а.с. 2). Даний договір було зареєстровано 12.03.2007 року  за № 12058
у Державній службі зайнятості. Звільнена
відповідно до Наказу по особовому складу № 2 від 28.09.2007 р. за прогул
без поважних причин за п. 4 ст. 40 КЗпП України з 30.09.2007 року (а.с. 34).
Позивачка вважає, що її звільнення є
незаконним, їй безпідставно з жовтня 2007 року не надають роботи і
заборгованість по  заробітній платі
становить 4 025,00 грн.

Відповідно
до п. 4 ст. 40 КЗпП України можливе розірвання
трудового договору з ініціативи
власника  або уповноваженого ним
органу, у зв'язку з прогулом ( в тому числі
відсутності  на роботі більше
трьох годин протягом робочого дня ) без поважних причин.

Факт
вчинення прогулу підтверджується наявними
матеріалами справи, а саме  акт
від 24.09.2007 р., згідно якого кондуктор ОСОБА_1 24.09.2007 р. не вийшла на
роботу згідно графіка, здійснивши таким чином прогул(а.с. 29), наказу № 1  від 24.09.2007 року про призначення службової
перевірки по факту прогулу ОСОБА_1 ( а.с. 28),
письмових пояснень Пархомца Ю. про те, що позивачкою  було зірвано маршрут у зв'язку з
невиходом  24.09.2008 р. на роботу ( а.с.
32). Згідно акту  від 28.09.2007 року,
підписаного  відповідачкою та свідками
ОСОБА_7. та ОСОБА_6, позивачка
відмовилась дати пояснення  щодо
факту прогулу 24.09.2007 року, відмовилась отримати копію наказу про
звільнення, відмовилась від запису в трудової книжці. З 01.10.2007 року ОСОБА_1
Н.І. до роботи не приступала. Даний факт не заперечує і сама позивачка.

Заробітна
плата  позивачці за  вересень
2007 року  виплачена, що
підтверджується  копією відомості  на видачу заробітної плати за вересень 2007
року (а.с. 99).

Оскільки
трудовий договір з позивачем з ініціативи фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
розірваний,   позивачка була повідомлення
про її звільнення  з 30.09.2007 року, у
встановлений законом строк  наказ про
звільнення не оскаржила, з 01.10.2007 року до роботи не приступала, суд
приходить до висновку, що  підстав для
нарахування та виплати заробітної плати позивачці з 01.10.2007 року не має.

Відмовляючи
в задоволенні позовних вимог позивача, відсутні підстави щодо задоволення
позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст. 10, 11, 57-61, 209, 213, 215 ЦПК України, ст.
21,94,95,115,237-1 КЗпП України -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову  ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємець
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості  по
заробітній платі та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через
Новозаводський районний суд м. Чернігова шляхом подання заяви про апеляційне
оскарження рішення протягом десяти днів з дня проголошення рішення та подачі
апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження
не було подано.

Суддя :                                          І.А.Косач