Справа № 2-61/2008
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2008 року
м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого
- судді Тимошенка А.О.,

при
секретарі Крушевській Н.М.,

з
участю:

позивача ОСОБА_1.,

представника позивача ОСОБА_2.,

відповідача ОСОБА_3.,

представника відповідача ОСОБА_4.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Малині цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_3про виключення запису про нього як батька з актового запису
про народження дитини ОСОБА_5та про виключення запису про те, що позивач
визнаний батьком ОСОБА_5 з актового запису про встановлення батьківства,-

встановив:

ОСОБА_1.
звернувся до суду з позовом про оспорювання батьківства шляхом виключення
запису про нього як батька з актового запису про народження ОСОБА_5. Пізніше доповнив свої позовні вимоги та
просив додатково виключити з актового запису в книзі реєстрації актів про
встановлення батьківства запис про те, що він визнаний батьком ОСОБА_5.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав та пояснив, що він був
записаний батьком дитини за таких обставин: ІНФОРМАЦІЯ_1народилася дитина. На
той момент ОСОБА_3. сказала йому, що він є батьком цієї дитини. Йому було тоді
23 роки і він не міг подумати, що людина може обманути іншу в такий спосіб,
тому ніяких питань стосовно батьківства у нього не виникало. Прийшовши до
Виборзького РАГСУ йому сказали, що для того щоб зареєструвати дитину, оскільки
у шлюбі з відповідачем не перебували, потрібно підписати документ про
визнання  батьківства.  Цей документ підписав, так як з          ОСОБА_3. мав стосунки до січня 1993
року (з лютого по травень 1993 року перебував у Малині) і був впевнений, що
дитина його. Так вважав до 2005 року  і
робив все для того щоб зробити цій дитині нормальне життя.

Підозра про те, що не є батьком дитини виникла при перегляді сторінок  Інтернету. На одній з них було зазначено, що
порівнюючи групи крові батька та матері можна з'ясувати групу крові дитини.
Коли ввів дані, то отримав відповідь, що у дитини такої групи крові бути не
може. З цим же питанням  звернувся до
ОСОБА_3., але вона не дала відповіді. Потім звернувся до неї з проханням
провести експертизу, але вона відмовилась.

Також пояснив, що на час вагітності ОСОБА_3. він був одружений з  ОСОБА_6. Шлюб з нею розірвав у вересні 1993
року, після того як відповідач повідомила, що вона вагітна. В той період з
відповідачем проживали в Ленінграді, але були зареєстровані та мешкали за
різними адресами. З ОСОБА_3. шлюб уклав тільки в 2000 році. До цього часу
спільного господарства з нею не вів, але робив все можливе для забезпечення
дитини. В 2006 році розлучились. Причиною розірвання шлюбу стала впевненість в
тому, що не є батьком дитини.

Відповідач позов не визнала та пояснила, що вона з ОСОБА_1. познайомились в
січні 1993 року в гостях у його одногрупника. Весь час, до того як він поїхав
до м. Малина на практику, проводили разом. Спільні відносини фактично почалися
з 7 січня 1993 року. Всі ночі проводили разом. Це була людина, близька їй
духовно, яку вона любила. Потім ОСОБА_1. після 23.02.1993 року поїхав на
практику до м. Малина. Той період часу
проживали разом, хоча була різна прописка. В березні 1993 року він знову
приїжджав до Ленінграду. Тоді сказала йому, що вагітна. При цьому ніяких вимог,
претензій до нього не було. Він відповів, що це назавжди. Потім поїхав до
Малина і повідомив про це своїх батьків. В березні-квітні ОСОБА_1. знову
приїхав в Ленінград і разом поїхали до Білорусії знайомитись з батьками
відповідача. Там відмітили заручини маленькою вечіркою, хоча він дійсно на той
час перебував у офіційному шлюбі з іншою жінкою. На початку травня потрапила до
лікарні на зберігання. Він провідував її. В серпні 1993 року відповідачу
виділили двохмісну кімнату в гуртожитку і в цій кімнаті стали проживати разом з
позивачем в громадянському шлюбу. Він звідти ходив на роботу. Безпосередньо
перед початком учбового року в серпні 1993 року він відвіз ОСОБА_3. до батьків
в Білорусію. Туди ж приїжджали і його батьки знайомитись з її батьками. В кінці
серпня 1993 року він розвівся зі своєю першою дружиною ОСОБА_6. Потім до кінця
всього навчання проживав з відповідачем в її гуртожитку.  Після того як ОСОБА_3. закінчила інтернатуру,
позивачу запропонували роботу ліспромхозі в Ленінградській області. З сім'єю
туди і переїхали. Прописка була різна, але проживали разом. Відповідач
працювала спочатку лікарем амбулаторії, потім лікарем на швидкій допомозі, а
позивач працював головним економістом Ліспромхозу. Там була зібрана основна
сума на купівлю житла в м. Малині. Після того проживали ще рік в Ленінграді. В
квітні 1997 року переїхали до м. Малина. Спочатку проживали у його бабусі, а
потім купили квартиру по АДРЕСА_1. В цій квартирі проживали до березня 2005
року. Останні роки спільного життя з позивачем не склались, але ніяких заяв,
претензій про його батьківство у нього не виникало. В березні 2005 року він
просто пішов.

Що стосується експертизи по групам крові, та позивач дійсно приїжджав та
запитував групу крові дитини. На експертизи призначені судом не з'являлась у
зв'язку з тим, що це психологічна травма для дитини.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані
сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 20 липня 1991 року ОСОБА_1. зареєстрував шлюб з
ОСОБА_6 (а.с. 41). 07 вересня 1993 року шлюб між ними був розірваний (а.с. 42).
ІНФОРМАЦІЯ_1у відповідача народилась дочка ОСОБА_5. ОСОБА_1. визнав себе її
батьком (а.с. 8) і у свідоцтві про народження (а.с. 22) ОСОБА_5 було присвоєне
прізвище ОСОБА_5, а ОСОБА_1. записаний її батьком. На той час позивач та
відповідач проживали в м. Ленінграді, але за різними адресами (а.с. 62-67).
Позивач з 1988 року по 1998 рік навчався та працював в Російській Федерації
(а.с. 69-75, 82), а з 1998 року працював в Україні в     м. Малині (а.с. 76-77).

23 березня 2000 року між ОСОБА_1. та ОСОБА_3. в відділі реєстрації актів
громадянського стану Малинського району за актовим записом № 34 (а.с. 21) був
зареєстрований шлюб. У 2006 році шлюб між ними був розірваний (а.с. 19-20) і
позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_7(а.с. 84).

Позивач пояснив, що причиною розірвання шлюбу між ним та відповідачем
явилась обґрунтована підозра про те, що він не є батьком ОСОБА_5. Це він
з'ясував при огляді сторінок Інтернету (а.с. 5). У зв'язку з цим звернувся з
позовом до суду.

Відповідно до статті 136 Сімейного кодексу України особа, яка записана
батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має
право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про
нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між
особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення
відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.
Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення
нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має
права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент
реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа,
яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно
до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення
запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна
давність не застосовується.

Позивач був записаний батьком ОСОБА_5за спільною заявою з відповідачем, поданою до органу реєстрації
актів цивільного стану. Жодних доказів про те, що він в момент реєстрації себе батьком дитини знав, що не є її батьком суду не
надано. Отже, ОСОБА_1. мав право оспорити своє батьківство.

Первинна судово-медична експертиза (а.с. 99-102) не дала
конкретних висновків і згідно з нею батьківство ОСОБА_1. відносно дитини
ОСОБА_5. не виключалось. Наступна генетична експертиза дала конкретний
висновок. Відповідно до цього висновку (а.с. 122-126) батьківство
ОСОБА_1відносно дитини ОСОБА_5, народженої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 виключається за
всіма локусами геному людини, оскільки в крові дитини виявлені алелі, які не
належать позивачу та відповідачу. Сумнівів у достовірності експертного висновку
у суду не виникає, тому він приймається як достовірний.

Суд вважає, що відсутність кровного споріднення між
позивачем та  ОСОБА_5 доведена, а тому
позов ОСОБА_1. задовольняє в частині виключення запису про нього як батька з актового запису про народження ОСОБА_5,
проведеного Виборзьким ЗАГСом   м.
Санкт-Петербурга 02 грудня 1993 року за № 2246.

Суд відмовляє в задоволенні позову в частині виключення з актового запису в книзі реєстрації актів про встановлення
батьківства запису про те, що ОСОБА_1. визнаний батьком ОСОБА_5у зв'язку з тим, що позивач сам же визнав, що він добровільно
подав заяву про визнання ним батьківства. Крім того такий спосіб оспорювання
батьківства законодавством не передбачений.

Відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача
підлягають стягненню витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи та на користь держави судовий збір. Позивач від сплати судового збору
звільнений як потерпілий внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії.

Керуючись ст. ст. 3, 11, 60, 88,
179, 185, 192, 193, 196, 197, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу
України, на підставі ст. ст. 136 Сімейного кодексу України,-

вирішив:

Позов
ОСОБА_1задовольнити частково.

Виключити
запис про ОСОБА_1як батька з актового запису про народження
ОСОБА_5ІНФОРМАЦІЯ_1народження, проведеного Виборзьким ЗАГСом м.
Санкт-Петербурга 02 грудня 1993 року за № 2246.

В
решті позову відмовити за безпідставністю.

Стягнути
з  ОСОБА_3на користь ОСОБА_1понесені ним
витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 7 гривень
50 копійок та на проведення експертизи у розмірі 3050 гривень.

Стягнути
з ОСОБА_3на користь держави судовий збір у розмірі 8 гривень 50 копійок.

Від
сплати судового збору ОСОБА_1 звільнений як потерпілий внаслідок Чорнобильської
катастрофи 4 категорії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Рішення
може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі заяви про
апеляційне оскарження до Малинського районного суду  протягом десяти днів з дня проголошення
рішення. Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий                                                                      А.О. Тимошенко