Справа № 2-270
Р І Ш Е Н Н Я

І  М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

4 червня
2008 року
Маневицький районний суд Волинської області

в складі:
головуючого - судді
Невара О.В.,

при секретарі                                  Ткачук Н.В.,

з участю      позивача
ОСОБА_1,

відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.
Маневичі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И
В:

21 квітня 2008
рокуОСОБА_1 звернулася в суд з позовом доОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
посилаючись на те, що 29.10.2004 року Прилісненською сільською радою
Маневицького району Волинської області було зареєстровано шлюб з відповідачем,
актовий запис № 23. Від даного шлюбу вони мають двоє неповнолітніх дітей: сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Спільне життя з
відповідачем не склалося. Між ними часто почали виникати сварки та
непорозуміння. Відповідач став зловживати спиртними напоями, проявляти неповагу
до позивача.ОСОБА_1 намагалася зберегти сім'ю, але її намагання виявилися
марними. З вини відповідача подальше спільне життя та збереження сім'ї стали
неможливими. На даний час вони проживають окремо, не підтримують
шлюбно-сімейних відносин, спільного господарства не ведуть. Між ними відсутнє
взаєморозуміння, вони втратили повагу одне до одного. Фактично їх сім′я
розпалася, шлюб збережений бути не може. Вважаючи, що їх сім'я розпалась з вини
відповідача,ОСОБА_1 просила шлюб між ними розірвати, неповнолітніх дітей
залишити у неї на проживанні.

В
судовому засіданніОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримала з підстав,
викладених у поданій до суду заяві, вважає, що їх шлюб носить лише формальний
характер, а тому настоює на його розірванні та просила неповнолітніх дітей
залишити у неї на проживанні.

Відповідач
ОСОБА_2 позовні вимоги визнав у повному обсязі, пояснивши, що спільне життя з
позивачем у них не склалося, вони втратили взаєморозуміння та повагу одне до
одного. З  квітня 2008 року вони спільно
не проживають, не підтримують шлюбно-сімейних відносин. Спільного господарства
не ведуть. ОСОБА_2 переконаний, що їх сім'я розпалася повністю, а тому проти
розірвання шлюбу не заперечує. Спору про їх місце проживання та місце
проживання неповнолітніх дітей між ними немає.

Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний
і підлягає до повного задоволення.

Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу
України суд постановляє рішення
про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя
і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей,
що мають істотне значення.

В
судовому засіданні встановлено, що сім'я між подружжям розпалася повністю. Про
це свідчить небажання подружжя спільно проживати, їх наполягання на розірванні
шлюбу, а також те, що вони проживають окремо, не підтримують шлюбно-сімейних
відносин, спільного господарства не ведуть. Спору про місце проживання і
виховання неповнолітніх дітей між ними немає.

Наведені
обставини дають суду підстави вважати, що сім'я між даним подружжям розпалась і
збережена бути не може, а тому шлюб між ним слід розірвати. Подальше збереження подружжям шлюбу є недоцільним,
оскільки стосунки між ними істотно суперечать їх інтересам та інтересам
неповнолітніх дітей.

Виходячи із
інтересів неповнолітніх дітей і враховуючи бажання батьків, суд вважає за
доцільне залишити дітей після розірвання шлюбу на проживанні у позивача ОСОБА_1

Сторони є потерпілими
внаслідок Чорнобильської катастрофи, а тому при реєстрації в органах РАЦСу
розірвання шлюбу вони згідно
п. 18 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито” від 21 січня
1993 року підлягають звільненню від сплати державного мита, а ОСОБА_2 також
підлягає звільненню від сплати судового збору в доход держави.

Відповідно до
ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню на користьОСОБА_1 7
грн. 50 копійок витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи,
сплачених позивачем при поданні позову.

Керуючись
ст.ст. 4, 10, 60, 88, 212 ЦПК України та ст.ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного
кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов
задовольнити повністю.

Шлюб,
зареєстрований 29 жовтня 2004 року Прилісненською сільською радою Маневицького
району Волинської області, актовий запис № 23, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1(дівоче
прізвище ОСОБА_5), від якого є двоє неповнолітніх дітей, розірвати.

Дітей: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, залишити на проживанні у ОСОБА_1.

При отриманні
свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦСу сторін від сплати державного
мита, а ОСОБА_2 також від сплати судового збору в доход держави, звільнити
згідно п. 18 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито” від
21 січня 1993 року, як потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7 (сім) гривень 50 копійок судових витрат.

Рішення може
бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Маневицький
районний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів
з дня проголошення рішення і поданням після
цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до
апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Рішення набирає
законної сили протягом десяти днів з дня його проголошення, якщо не буде подана
заява про апеляційне оскарження. Якщо подається заява про апеляційне
оскарження, рішення набирає законної сили протягом двадцяти днів, якщо не буде
подана апеляційна скарга. У випадку подачі апеляційної скарги, рішення набирає
законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя                                О.В. Невар