У Х В А Л А  І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

23 липня 2008 року                                                                                             м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Луспеника Д.Д., Балюка М.І.,
Жайворонок Т.Є., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
державного професійно-технічного навчального закладу “Рокитнянський професійний
ліцей” про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 3 грудня
2007 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 7 лютого 2008 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2007 року ОСОБА_1. звернувся в суд із позовом до ДПТЗ “Рокитнянський професійний ліцей” про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Зазначав, що перебував з відповідачем у трудових відносинах
більше 27 років, обіймаючи посади майстра виробничого навчання, директора навчального
закладу, з грудня 2001 р. знову працював майстром виробничого навчання.

Наказом від 20 серпня 2007 року № 386 його було звільнено
з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням чисельності
працівників.

Посилаючись на незаконність його звільнення, просив поновити
на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу і відшкодувати
моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.

Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від
3 грудня 2007 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Київської області
від 7 лютого 2008 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1. просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, а справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування
судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати
питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують. Крім того, доводи скарги стосуються виключно неправильної оцінки
судами фактичних обставин справи, дослідження яких знаходиться поза межами
повноважень суду касаційної інстанції.

Судами встановлено, що при
звільненні позивача у зв'язку із скороченням чисельності працівників
відповідачем дотримані всі вимоги трудового законодавства, від запропонованої
вакантної посади він відмовився, інші посади, на які він претендував, не
відповідали його освітньо-кваліфікаційному рівню.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 332, 336, 337
ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у  х
в  а  л
и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рокитнянського районного суду
Київської області від 3 грудня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 7 лютого 2008 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Д.Д. Луспеник

М.І. Балюк    Т.Є. Жайворонок