УХВАЛА

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

10 вересня 2008  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Гнатенка А.В.,

суддів:

Барсукової В.М.,

Григор'євої Л.І.,

Перепічая В.С.,

Косенка В.Й., -

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі управління Пенсійного
фонду України в Нахімовському районі м. Севастополя, Головного управління Державного
казначейства України в    м. Севастополі про відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У серпні
2007 року позивач звернувся до суду з позовом до держави Україна в особі управління Пенсійного фонду України в Нахімовському районі м. Севастополя, Головного
управління Державного казначейства України в м. Севастополі про відшкодування майнової
та моральної шкоди, завданої дитині війни в 2007 році законом, що звужує його права,
який визнано неконституційним.

При цьому посилався
на те, що він відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»
має статус дитини війни та повинен отримувати підвищення пенсії в розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком.

Однак п. 12 ст. 71
Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» зупинено дію ст. 6 зазначеного Закону, чим звужено його права.

Рішенням
Конституційного суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 положення п. 12 ст.
71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» визнано неконституційними.

Посилаючись на викладене,
ОСОБА_1 просив відшкодувати 1 233 грн.  майнової шкоди та 500 грн. - моральної шкоди.

Рішенням
Нахімовського районного суду м. Севастополя від 29 жовтня 2007 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду м. Севастополя від 31 січня 2008 року, у задоволенні
позову відмовлено.

У поданій касаційній
скарзі ОСОБА_1 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС України) компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно з п. 2, п. 15 ч. 1 ст. 3 КАС України  адміністративний суд - це суд загальної
юрисдикції, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення
адміністративних спорів.

Відповідно до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень КАС
України цей Кодекс набирає чинності з 1 вересня 2005 року за винятком,
встановленим пунктом 2 цього розділу.

З матеріалів справи вбачається, що справа розглянута
судами після 1 вересня 2005 року за правилами, встановленими Цивільним
процесуальним кодексом України.

Таким чином, суд, вирішивши по суті справу, помилково
визнав, що виник цивільно-правовий спір і вимоги позивача повинні розглядатися
за правилами позовного провадження з посиланням на норми Цивільного
процесуального кодексу України.

Ураховуючи вищевикладене та суть спору, колегія суддів
вважає, що в цьому випадку виник публічно-правовий спір і вимоги позивача
повинні були розглядатися за правилами, встановленими КАС України.

За таких обставин ухвалені в справі судові рішення
підлягають скасуванню, а провадження в порядку цивільного судочинства -
закриттю.

Керуючись ст. 336 ЦПК України, колегія суддів Судової
палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Нахімовського
районного суду м. Севастополя від 29 жовтня 2007 року та ухвалу апеляційного
суду м. Севастополя від 31 січня 2008 року скасувати, а провадження в порядку цивільного судочинства закрити.

Ухвала оскарженню
не підлягає.

Головуючий

А.В. Гнатенко

Судді:

В.М. Барсукова

Л.І. Григор'єва

В.С. Перепічай    В.Й. Косенко