Справа № 22ц-1613/2008 р.
Головуючий у першій інстанції
Доповідач - Демченко Л.М.
У Х В А Л А

Іменем    України

03 жовтня 2008 року

м.
Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської
області у складі:

головуючого-судді

Хромець Н.С.,

суддів:

Демченко Л.М., Бобрової І.О.,

при
секретарі:

Рачовій І.І.

з
участю:

Позивача ОСОБА_1. прокурора Курило Я.М.  відповідача ОСОБА_2 третьої особи
ОСОБА_3

розглянувши  у  відкритому
судовому  засіданні  в  м.
Чернігові  апеляційну скаргу першого
заступника  прокурора м. Чернігова  на рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова  від 15 липня  2008 року по справі за позовом першого
заступника прокурора м. Чернігова в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2,  про усунення перешкод в користуванні житловим
приміщенням, вселення, встановлення порядку користування,

В С Т А Н О В И В

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора м. Чернігова
просить
скасувати рішення місцевого суду від  15 липня 2008 року, яким частково задоволено
позовні вимоги, встановлений порядок користуванняАДРЕСА_1, виділеноОСОБА_1. в
користування кімнату площею 17,6 кв.,м. кухню та коридор залишений в загальному
користуванні,  та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись  на неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам
справи, порушення норм матеріального права, зокрема ст. 47 Конституції України,
ст. 9 ЖК України, ст.48 Закону України „Про власність”. Апелянт вказує, що суд
не дав правової оцінки факту звернення позивача до органів внутрішніх справ з
приводу створення відповідачкою перешкод у користуванні квартирою. За заявою
ОСОБА_1. провести інвентаризацію спірного житла, яка викликана необхідністю
отримати витяг з реєстру права власності на квартиру,  неможливо було через відсутність у останньої
ключів від квартири. Також, апелянт вказує, що суд не повинен брати до уваги
факт наміру позивачки відчужувати належну їй на праві приватної власності
частину квартири, оскільки дана обставина не стосується  предмету даного спору. Наявність письмової
згоди відповідача на купівлі частини квартири ОСОБА_1. не може бути підставою
вважати про відсутність перешкод з боку відповідача у користуванні квартирою
позивачем. На думку апелянта, не вселивши позивача у спірну квартиру, суд
фактично унеможливив реальне виконання рішення суду, а добровільне вселення
позивача в квартиру не є можливим через тривалі неприязні стосунки між
сторонами по справі.

В запереченнях третя особа по справі
ОСОБА_3 вважає апеляційну скаргу безпідставною.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор та позивачка  просили рішення суду скасувати, та ухвалити
нове рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідач та третя особа просили апеляційну скаргу відхилити, рішення
залишити без змін.

Вислухавши доповідача, пояснення
учасників судового розгляду,
дослідивши матеріали справи  та
обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга  підлягає  відхиленню, а рішення суду залишенню без змін
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 303
ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні
позовних вимог першого заступника прокурора м. Чернігова про вселення та
зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні житловим приміщенням, суд
першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів того, що з боку
відповідачки чиняться перешкоди в користуванні квартирою чи вселення до
квартири.

Висновки суду відповідають встановленим по справі обставинам та вимогам
законів, які регулюють правовідносини між сторонами, а доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

Судом встановлено, що сторони по справі є співвласниками АДРЕСА_1 Позивачка
ОСОБА_1є власником 12 частини на підставі рішення Апеляційного суду
Чернігівської області від 27.04.2007р., відповідачка ОСОБА_2 - власником 12
частини квартири на підставі свідоцтва про права власності від 19.07.1995 р.

Суд першої інстанції у рішенні обґрунтовано зазначив, що доказів, які б
свідчили про створення відповідачкою перешкод у користуванні позивачкою
квартирою немає. Позивачка в спірному будинку не проживає, оскільки місцем
реєстрації її проживання є АДРЕСА_2

Посилання апелянта на те, що позивачка зверталась до органів внутрішніх
справ з приводу поведінки відповідачки,
що свідчить про існування перешкод з боку відповідачки у користуванні
квартирою, апеляційний суд не може взяти до уваги, оскільки з дня винесення
судового рішення про визнання за ОСОБА_1. права власності на частину квартири
по день розгляду справи в суді позивачка лише один раз звернулась до органів
міліції. Крім того, у відповіді на це звернення фактично не зазначено, що
відповідачка ОСОБА_2 дійсно чинить позивачці перешкоди у користуванні частиною
квартири.

Зі змісту позовних вимог та пояснень позивачки в засіданні апеляційного
суду вбачається, що єдиною підставою для звернення до суду з відповідним
позовом є неможливість проведення
поточної технічної інвентаризації об'єкта нерухомого майна.

Відповідач та третя особа в судовому засіданні зазначили, що перешкоди в
користуванні частиною квартири позивачці не чиняться, вона в любий час зможе
користуватися належним їй на праві власності майном, тому  погоджуються з рішенням суду про виділ
їй  в користування кімнати.

Отже,  апеляційний суд вважає, що
місцевий суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог про вселення та
усунення перешкод у користуванні квартирою.

Задовольняючи позовні вимоги про встановлення порядку користування
квартирою, суд першої інстанції виходив з того, що такі вимоги позивача
ґрунтуються на положеннях ст.ст. 183, 358 ЦК України ,  не порушують права відповідача та третьої
особи.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку з посиланням на відповідні
норми закону про задоволення позовних вимог саме в  цій частині.

Як вбачається з матеріалів справи позивачка має  на праві власності  Ѕ  частину  АДРЕСА_1 і
має право, як співвласник  на
виділення в користування частину квартири, оскільки квартира трикімнатна і
даний виділ не порушує права інших осіб, які проживають в спірній
квартирі.

Отже вирішуючи даний спір, суд  не
порушив права  співвласника   спірної квартири, виділивши їй  в користування кімнату площею 17,6 кв.м.,
кухню і коридор залишивши в загальному користуванні, відповідно до  заявлених позовних вимог, незважаючи на
відмову в частині усунення перешкод в користуванні квартирою та вселенні,
оскільки  факт перешкоджання відповідачки
та членів її сім'ї проживати в спірній квартирі ОСОБА_1. належними доказами не
підтверджений.

Доводи апеляційної скарги відносно невідповідності рішення суду чинному
законодавству  є безпідставними, оскільки
висновки суду відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на
досліджених в судовому засіданні належних і допустимих доказах.

Враховуючи викладене, апеляційний суд
вважає, що доводи апеляційної скарги  не спростовують правильність висновків суду,
судове рішення відповідає обставинам справи та постановлене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його
скасування.

Керуючись ст.ст. ч 3 ст. 209, ст.ст. 218, 303, 307, 308,  313-315,
317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу  першого
заступника  прокурора м. Чернігова  - відхилити.

Рішення Деснянського
районного суду м. Чернігова від 15 липня 2008 року - залишити без змін.

Ухвала набуває чинності з моменту проголошення  і  може  бути оскаржена в
касаційному  порядку  до  Верховного  Суду  України
впродовж двох  місяців з дня
набуття нею законної сили.

Головуючий:

Судді: