У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 серпня 2008 року
м.
Київ

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного
Суду України в складі:

суддів:                             Григор'євої Л.І.,

Жайворонок Т.Є.,           Данчука В.Г., -

розглянувши
у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
виконавчого комітету Чернівецької міської ради, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, виконавчий комітет Шевченківської районної ради м. Чернівців - про
визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, за касаційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців
від 25 грудня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 14
лютого 2008 року,

встановила:

У грудні 2005 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним позовом,  мотивуючи  його тим, що згідно з договором
купівлі-продажу від 23   травня  1996
року  ОСОБА_5,   з
яким    вона   перебувала
у  шлюбі  з  18
березня  1994  року,
придбав   однокімнатну   квартиру
за   адресою:  АДРЕСА_1
Рішенням  виконкому Ленінської
районної ради м. Чернівців від 28 травня 1997 року № 78/5 ОСОБА_5 було
дозволено зробити двоповерхову добудову до квартири. ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік
ОСОБА_5 помер. Після його смерті, згідно свідоцтва про право на спадщину від 23
квітня 2001 року вона та її  донька  успадкували
квартиру АДРЕСА_1. Вказувала, що добудову до квартири було виконано з
відхиленням від проектно-кошторисної документації. Посилаючись на те, що спірне
приміщення відповідає вимогам будівельних норм і правил, не порушує прав
співвласників будинку АДРЕСА_1,  просила
суд визнати право власності на переобладнану квартиру АДРЕСА_1 загальною площею
156, 9 кв. м, в тому числі житловою площею 77 кв. м.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 25 грудня 2006
року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 14
лютого 2008 року, позов задоволено.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_4
просять скасувати зазначені судові рішення та передати справу на новий
розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм
матеріального права й порушення норм процесуального права.

Згідно з
ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення є
неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і
не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги та матеріали
справи не дають підстав для висновку про порушення судами норм матеріального
або процесуального права, а отже, відсутні передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК
України підстави для скасування вказаних судових рішень, колегія суддів вважає
за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 331, 332, 337 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргуОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 25 грудня 2006 року
та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 14 лютого 2008 року  залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Л.І. Григор'єва

Т.Є. Жайворонок

В.Г. Данчук