Справа № 2-2847
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05
серпня  2008 року Ялтинський міський суд
Автономної Республіки Крим у складі: головуючій судді Цалко А.А., при секретарі
Єршовій Я.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ялті
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2  про стягнення боргу за
договором позики,

в с т а н о в и
в:

Позивач
звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача   3500 гривень боргу та судові витрати на
інформаційне  технічне забезпечення по
справі у розмірі 30 гривень. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач взяв
у нього в борг 07 серпня  2007 року 3500
гривень для сплати заборгованості по аліментам на користь ОСОБА_3 і повинний був
повернути  йому гроші до 01 січня  2008 року.

Однак, добровільно він борг не повернув до теперішнього
часу.

Позивач
у судове засідання  не з'явився, надав
суду заяву, в якій просить  розглядати
справу в його відсутність,  позовні
вимоги задовольнити у повному обсязі .

Відповідач у судовому засіданні
позов визнав частково , пояснивши, що він дійсно позичив гроші у
позивача, але частково борг вже повернув. Так
24 лютого  2008 року він повернув
200 гривень,04 квітня  2008 року  - 100 гривень,10 квітня 2008 року -  500 гривень, 16 липня 2008 року - 1000
гривень, що підтверджується квитанціями про
здійснення  грошових переказів на
ім'я позивача. Борг він сплачував шляхом грошових переказів, оскільки  у нього з відповідачем склались погані
відносини.

Заслухавши
пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що
позов підлягає частковому  задоволенню по
наступних підставах:

Відповідно
до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, - зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У силу
ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України, - за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові
кошті або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Судом
встановлено, що 07 серпня  2007 року
сторони уклали договір позики, за умовами якого ОСОБА_1 передав  у борг ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 3500
гривень для сплати заборгованості   по
аліментам на користь  ОСОБА_3 (що
підтверджується матеріалами виконавчого провадження).

Договір позики
укладений у простій  письмовій формі.

За умовами
укладеного договору відповідач зобов'язався повернути позивачу борг до 01
січня  2008 року (а.с. 20).

Однак, до
теперішнього часу відповідач борг  у повному
обсязі не повернув.

Відповідачем
було надано суду квитанції, які підтверджують , що він  дійсно направляв на адресу позивача грошові
перекази, а саме 24 лютого  2008 року
- 200 гривень,04 квітня  2008
року  - 100 гривень,10 квітня 2008 року
-  500 гривень, 16 липня 2008 року - 1000
гривень, всього : 1 800 гривень.

Однак , судом
також встановлено, що рішенням Ялтинського міського  суду від
02 червня 2006 року ОСОБА_2  було
зобов'язано сплачувати аліменти на користь свого батька ОСОБА_1 у розмірі 200
гривен  щомісяця. Згідно матеріалів
виконавчого провадження суми, які були сплачені відповідачем 24 лютого 2008
року  - 200 гривень та  02 квітня
2008 року -  100 гривень, - це
оплата відповідачем аліментів  на користь
свого батька ОСОБА_1. Цей факт також підтверджується наданою позивачем
квитанцією про отримання ним  31 березня
2008 року грошового переказу  , як сплата
аліментів на виконання рішення суду, а також
матеріалами  виконавчого
провадження по сплаті  аліментів на
користь позивача.

Що стосується
переказів   в сумі  1500 гривень, то суд вважає, що це є
повернення боргу  з боку  відповідача
позивачу.

При
таких підставах, з'ясувавши всі факти та дослідивши надані докази, суд вважає,
що відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань в повному обсягу,
повернувши борг лише частково , а саме 1500 гривень, в зв'язку з чим, з нього
на користь позивача підлягає стягненню борг в сумі 2 000 гривень.

Крім
того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по
сплаті  витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи - 30 гривень , витрати на судовий збір у розмірі
51 гривня  підлягають сплати на користь
держави .

На
підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, ст. ст.
526, 1046, 1051 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов
ОСОБА_1  задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_2  на користь ОСОБА_1  борг у розмірі 2000 гривень, судові витрати у
розмірі 30 гривень, а усього - 2030 (дві тисячі тридцять  ) гривень.

Стягнути
з ОСОБА_2   на користь держави 51
(п'ятдесят одну) гривню.

Рішення
суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду АРК через
Ялтинський міський суд в порядку та строки, встановлені ст. ст. 294-296
Цивільного процесуального кодексу України.

СУДДЯ