Справа №
Головуючий у 1-й інстанції Плотникова В.В.
Суддя-доповідач  Сибільова Л.О.
червня 2008 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного
суду Сумської області у складі:
головуючого  - Криворотенка В.І.,
суддів          -
Сибільової Л.О., Лузан Л.В.,
з участю секретаря судового засідання -
та осіб, які беруть участь у справі -
представника позивачки ОСОБА_3 ОСОБА_4, відповідачів ОСОБА_1 ОСОБА_2,
у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1
рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 квітня 2008
року

у справі
за позовом ОСОБА_3

до
ОСОБА_1, ОСОБА_2,

треті
особи: приватний нотаріус Охтирського міського нотаріального округу ОСОБА_5,
управління земельних ресурсів в м. Охтирка,

про
визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки,

в с т а н о в и л а:

Рішенням
Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 квітня 2008 року
позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені.

Визнаний
недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1,
укладений 06.03.2006 року ОСОБА_2, що діяв за дорученням від імені ОСОБА_3, та
ОСОБА_1 посвідчений приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального
округу  ОСОБА_5 і зареєстрований в
реєстрі за № 648-649.

Додатковим
рішенням суду від 10 квітня 2008 року стягнуто з ОСОБА_2 і ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_3 судові витрати в сумі 68,25 гр. з кожного.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та
процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для
справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким в позові
ОСОБА_3відмовити. Зазначає, що суд не вирішив питання  про повернення позивачкою отриманих  нею коштів та не виклав мотивів щодо
застосування або відмови в застосуванні двосторонньої реституції.

Вислухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення відповідачів, які підтримали апеляційну
скаргу, та заперечення проти скарги представника позивачки, дослідивши
матеріали справи та перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в
межах доводів  апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Уточнивши
позовні вимоги, ОСОБА_3 мотивувала їх тим, що вона мала будинок в АДРЕСА_1, і
відповідачка, її сестра ОСОБА_1  уклала з
нею 7 жовтня 2005 року договір купівлі - продажу будинку, хоча вона думала, що
укладає договір довічного утримання. Рішенням суду їй відмовлено в задоволенні
позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку. Крім того, їй належала
приватизована земельна ділянка по АДРЕСА_1. У вересні 2007 року, вирішуючи
питання про отримання дубліката Державного акту про право власності на земельну
ділянку, вона дізналась, що її ділянку 6 березня 2006 року продав її сестрі
ОСОБА_1 чоловік останньої ОСОБА_2 нібито на підставі виданої 7 жовтня 2005 року
нею, позивачкою, на ім'я ОСОБА_2 довіреності. Заперечувала, що вона видавала
зазначену довіреність, що отримала кошти за земельну  ділянку, зазначала, що  оцінка ділянки не відповідала ринковій ціні,
занижена в десятки разів. Посилаючись на те, що навіть за наявності її
волевиявлення на таке відчуження ділянки, ОСОБА_2, діючи на підставі її
довіреності, не мав права укладати таку угоду, оскільки, продавши ділянку своїй
дружині, він фактично уклав договір в своїх інтересах, так як ділянка стала
спільною сумісною власністю подружжя відповідачів, просила визнати зазначений
договір купівлі-продажу земельної ділянки недійсним на підставі ч.3 ст. 238 ЦК
України.

Вирішуючи
спір та задовольняючи позовні вимоги позивачки, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідач як представник позивачки вчинив правочин - договір
купівлі-продажу спірної земельної ділянки у своїх інтересах, що суперечить
вимогам ч.3 ст. 238 ЦК України.

Цей
висновок узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогам матеріального
права.

Відповідно
до ч. 3 ст. 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені
особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи,
представником якої від одночасно є, за винятком комерційного представництва, а
також щодо інших осіб, встановлених законом.

Судом
першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 і ОСОБА_1 є рідними сестрами, а
відповідач ОСОБА_2 - чоловіком ОСОБА_1

В
довіреності від 7 жовтня 2005 року,  яку
було посвідчено приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу
ОСОБА_5 та зареєстровано в реєстрі за № 4056, зазначено, що ОСОБА_3
уповноважила ОСОБА_2 продати належну їй земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 на
умовах, які будуть визначатися ОСОБА_2 самостійно.

6
березня 2006 року ОСОБА_2 дав письмову згоду на купівлю його дружиною ОСОБА_1
вказаної земельної ділянки та уклав в цей день від імені ОСОБА_3 з своєю
дружиною договір купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки, посвідчений
приватним нотаріусом ОСОБА_5 В договорі зазначено, що ділянка продана за 3200
гр.

Суд
першої інстанції  дійшов до вірного
висновку про визнання недійсним спірного договору купівлі-продажу земельної
ділянки.

В
результаті укладення зазначеного договору спірна земельна ділянка стала
спільною сумісною власністю подружжя Коваленків на підставі ст. ст.60, 65 СК
України.

З огляду
на вище викладене вбачається, що ОСОБА_2 вчинив даний правочин в своїх
інтересах, продавши  від імені ОСОБА_3 як
її представник  земельну ділянку своїй
дружині, чим порушив вимоги ч.3 ст. 238 ЦК України.

Доводи
апелянта про те, що суд повинен був застосувати до спірних правовідносин ст.
377 ЦК України,  яка передбачає перехід
права власності або користування земельною ділянкою до особи, яка придбала
житловий будинок, будівлю або споруду, розміщені на цій земельній ділянці, є
безпідставними, оскільки суд розглянув справу в межах позовних вимог, заявлених
позивачкою, а вимоги на підставі ст. 377 ЦК України  ніким не заявлялись.

Посилання
апелянта на те, що суд не застосував правила двосторонньої реституції, не
заслуговують на увагу, оскільки відповідачі не надали доказів тому, що
позивачка, яка не підписувала договір купівлі-продажу належної їй земельної
ділянки, отримала від ОСОБА_2, який підписав договір, кошти за ділянку,
отримані від ОСОБА_1

Інші
доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду, а тому підстав
для скасування або зміни рішення не вбачається.

Керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 02 квітня         2008 року в даній справі залишити без
змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді