У х в а л а

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

30 липня 2008 року                                                                                      м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого             Гуменюка В.І.,

суддів:                       Барсукової
В.М.,                            Косенка
В.Й.,

Данчука
В.Г.,                                  Луспеника
Д.Д., -

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю “Науково-виробнича фірма
“Реле” (далі ТОВ “Науково-виробнича фірма “Реле”), треті особи: друга Київська
державна нотаріальна контора, головне управління юстиції в м. Києві, управління
житлового забезпечення Голосіївської районної в м. Києві державної
адміністрації, про зобов'язання надати квартиру, за касаційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 червня 2007 року та
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 26 жовтня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1. звернувся в суд із вищезазначеним позовом до ТОВ
“Науково-виробнича фірма “Реле” мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 13
вересня 1994 року він придбав у відповідача квартируАДРЕСА_1 в м. Києві на
підставі договору купівлі-продажу. Право власності було зареєстровано Київським
міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на нерухоме
майно 19 вересня 1994 року у реєстрову книгу під № 37488. У зв'язку з
проведенням ремонту будинку, йому було запропоновано провести ремонтні роботи в
придбаній квартирі. В кінці 2003 року він дізнався, що квартири, яка була
предметом договору купівлі-продажу не існує, вона реконструйована і відсутня
відповідна нумерація. Реконструкція була проведена відповідачем без його згоди.
Оскільки відповідач незаконно позбавив його права власності на квартиру, він
має право на передачу у власність іншого рівноцінного майна.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19
червня 2007 року,  залишеним без зміни
ухвалою апеляційного суду м. Києва від 26 жовтня 2007 року, за пропуском строку
позовної давності відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_1. подав до Верховного
Суду України касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування
судами норм матеріального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати
та передати справу на новий розгляд.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1, з чим
погодився й апеляційний суд, суд першої інстанції виходив із того, що, позивач
відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу є власником
квартири АДРЕСА_1 в м. Києві.

Розпорядженням Московської районної державної
адміністрації м. Києва № 792 від 10 липня 1997 року були внесені корективи до генерального
плану садиб житлових будинків, у тому числі будинку АДРЕСА_1 в м. Києві і надано
дозвіл ДКП по ремонту та утриманню житла Московського району провести реконструкцію
зазначеного будинку підвальних приміщень з надбудовою, одним поверхом.

13 жовтня 1997 року Московською районною
державною адміністрацією м. Києва видане розпорядження № 1182 про впорядкування
нумерації квартир у будинку АДРЕСА_1 в м. Києві.

ОСОБА_1. дізнався про порушення
свого права власності на квартиру № 23 у будинку АДРЕСА_1 в м. Києві у квітні
2000 року, строк позовної давності закінчився у квітні 2003 року, тому підлягає
застосуванню ЦК УРСР 1963 року.

З огляду на викладене апеляційний суд правомірно
погодився з рішенням суду першої інстанції та залишив його без зміни.

Установлено, і це вбачається з матеріалів справи, що
судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального
права.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не
спростовують.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального
права чи порушення норм процесуального права.

Оскільки доводи касаційної скарги та матеріали
справи не дають підстав для висновку про порушення судами норм матеріального або
процесуального права, а отже, відсутні підстави для скасування постановлених судових
рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Згідно зі ст. 337 ЦПК України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів
Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19
червня 2007 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 26 жовтня 2007 року
залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                 В.І. Гуменюк

Судді:                                                                       В.М.
Барсукова

В.Г. Данчук

В.Й.
Косенко

Д.Д. Луспеник