Р І Ш Е Н Н Я                        справа № 2-362/08 р.

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

19 червня 2008 року Самарський районний суд м.
Дніпропетровська  в складі :

Головуючого судді Федоровської О.П.

При секретарі Сороці Л.Д.

За участю представника
Терещенко Т.М. прокурора Кириліна Ю.А. , розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за
позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2,ОСОБА_3, третя
особа : Восьма  Дніпропетровська державна
нотаріальна контора , ОСОБА_4  про
визнання заповітів недійсними та визнання права власності на 63/100 часток
квартири,

Зустрічна позовна заява

ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Восьма Дніпропетровська
державна нотаріальна контора  про
стягнення компенсації в рахунок частини вартості квартири,

Третя
особа  з самостійними позовними вимогами
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, Державне підприємство «Придніпровська залізниця»,
треті особи: Восьма  дніпропетровська
державна нотаріальна контора, ОСОБА_4
про визнання угоди удаваною в частині особи покупця квартири, про
визнання позивача дійсним покупцем частини квартири, про визнання права
власності на 37/100 часток квартири, про визнання свідоцтва про право на
спадщину та заповітів частково недійсними, суд

В С Т А Н О В И В
:

13.09.1999 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з
позовною заявою про  розподіл спадкового
майна , визнання права власності на 1/3 частку квартири та стягнення витрат,
пов»язаних з похоронами спадкодавця, охорону та управління спадковим майном
звернулась  ОСОБА_1

Свої
вимоги вона обгрунтувала наступним.

Її
матері, ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу   від 3 квітня 1991 року  належалаАДРЕСА_1

Квартира
має  кімнату  площею 16.7 кв.м  кухню площею 5.9 кв.м. сумісного санвузла,
коридора.Квартира  знаходиться на першому
поверсі п»ятиповерхового будинку, вартість становить 4517 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 її мати померла. Все своє
майно вона заповіла  ОСОБА_6.

Після
звернення  ОСОБА_6 до нотаріальної
контори, їй стало відомо, що мати заповіла все своє майно 16.09.95 року  сторонній особі ОСОБА_7

Після
смерті матері стало відомо, що заповіт було складено в день похорон   її сина , в зв»язку з чим  у неї виникли сумніви в його  законності.В нотаріальній конторі їй
відмовили видати копію.

Оскільки після смерті матері вона є єдиною спадкоємицею першої черги , має
право на обов»язкову долю, як особа пенсійного віку , то вона має право на 2/3
частки квартири .

01.07.97 року їй було видано
свідоцтво  Восьмою державною
нотаріальною конторою і зареєстровано під № 1-1491.

Відповідачка звернулась з заявою
про прийняття спадщини в нотаріальну контору, але більше ніяких  дій не виконала.

Квартира знаходиться в поганому стані та потребує ремонту.Відповідачка
ніяких дій по ремонту квартири не проводить, мотивуючи тим, що немає грошей.

Вона  запропонувала
відповідачці  провести розподіл квартири
,виплатити їй вартість 1/3 її частки.Крім того вона понесла витрати на
охорону  та утримання квартири та
просить  зобов»язати відповідачку  сплатити їй витрати.

Вартість 1/3 частки квартири становить 1505грн66 коп. , 1/3 частина
витрат  на похорони спадкодавця  , оплата та ремонт спірної квартири в
межах  вартості її долі становить 1505
грн.66 коп.

Вказані суми позивач просить стягнути з
відповідача на свою користь та визнати за нею право власності на 1/3
частку квартири.

ОСОБА_1 уточнила свої вимоги в порядку ст..103 ЦПК України після
проведення судової будівельно-технічної експертизи.

Посилаючись на висновок експерта № 432
від 2 червня 2000 року  вона
вказала, що вартість  спірної квартири
становить 12125 грн., а вартість 1/3 частки становить 4042 грн. З урахуванням
вартості ремонту квартири понесені нею витрати становлять 6167 грн 86 коп. на
похорони вона витратила 1205грн.19 коп, оплата квартири та комунальних послуг
становить 898 грн, разом 8271 грн 05 коп, третя частина витрат становить
2757грн 01 коп.

Позивач просила суд провести розподіл спадкового майна АДРЕСА_1 ,
вартість якої становить 12126 грн, виділити їй в натурі  всю квартиру, а відповідачу ОСОБА_7- грошову
компенсацію в розмірі  1/3 частки
вартості квартири в сумі 4042 грн, в зв»язку з чим визнати за нею право
власності на 1/3 частку вказаної квартири та стягнути з неї на користь ОСОБА_7.
4042 грн.

Стягнути з ОСОБА_7. на її користь 1/3 частину понесених нею витрат на
похорони спадкодавця, оплату та ремонт спадкової квартири в сумі 2757 грн,
витрати по справі, в сумі 390грн90 коп., провести залік зустрічних вимог.

12.03.2001
року позивач знову уточнила  позовні
вимоги в порядку ст.103 ЦПК України.

В
заяві вона послалась на  вказівки  Постанови Президії обласного суду від
27.12.2000  року та виклала позовні
вимоги в такій редакції.

Згідно висновку  експертизи  № 432 від 02.06.2000 року вартість
однокімнатної квартири становить з урахуванням ремонту  12126 грн.

Вартість виконаного нею ремонту після смерті матері складає 6167грн.86
коп..

Оскільки  ОСОБА_7.
не приймала участі в ремонті, то розподілу підлягає вартість квартири без
ремонту, яка становить 5958 грн14 коп..Вартість 2/3 частки становить 3972 грн
09 коп., вартість 1/3 частки становить 1986.04 грн.

На
похорони спадкодавця нею витрачено 2103 грн, а 1/3 частка становить 701 грн.
витрати по справі становлять 390грн.90 коп.

Позивач просить суд провести розподіл спадкового майна  однокімнатної АДРЕСА_1 вартістю 5958 грн 14
коп, виділив їй в натурі всю квартиру, а відповідачці ОСОБА_7. грошову
компенсацію в розмірі 1/3 частки квартири в сумі 1986грн 04 коп, визнати за нею
право власності на 1/3 частину квартири, стягнути з неї на користь ОСОБА_7
1986грн04 коп.

Стягнути з ОСОБА_7. на її користь 1/3 частину понесених нею витрат на
похорони спадкодавця и утримання спадкової квартири в сумі 701 грн, витрати по
справі в сумі 390грн90 коп.

З
урахуванням заліку зустрічних вимог
стягнути з неї на користь ОСОБА_7. 894грн14 коп.

13.12.2004 року   позивач
ОСОБА_1уточнила вимоги в порядку ст..103 ЦПК України.

Свої
вимоги вона обгрунтувала наступним.Про
наявність заповіту на ім.»я ОСОБА_7. їй стало відомо після того , як
вона звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. У неї
виникли сумніви в  в законності вказаного
заповіту, оскільки мати ОСОБА_5  в день
похорон свого онука не могла поїхати в нотаріальну контору, щоб скласти заповіт
на сторонню особу,  позбавивши онуку
права власності на  квартиру, тим більше,
що вона самостійно не могла пересуватися.

Вона  підозрює, що
мати була  введена в оману
відповідачкою ОСОБА_7, яка возила її в нотаріальну контору.Оскільки заповіт їй
не був показаний нотаріусом, то їй  не
було відомо, що оформлення заповіту було виконано з порушенням закону, про що
вона взнала тільки зараз.

Мати була
неграмотною людиною, тому сама не могла ознайомитися з заповітом.Нотаріусом при
складанні заповіту були порушені вимоги
ч 3 ст.13 Інструкції про порядок проведення нотаріальних  дій нотаріусами України., яка діяла на момент
посвідчення заповіту, в якій вказано, що
якщо громадянин, який звернувся
за виконанням нотаріальних дій
неграмотний , нотаріус повинен прочитати текс документу, про що  на документі робиться відповідна відмітка.

На заповіті
такої відмітки не має  мати не була
ознайомлена з його змістом, внаслідок чого заповіт не відображає волю
заповідача та підлягає  визнанню
недійсним.

Крім того,
мати не знала про заповіт на ім.»я ОСОБА_7. оскільки при  укладенні договору купівлі-продажу спірної
квартири між матір»ю та ОСОБА_6 було усно укладено договір , що половину  вартості квартири  виплатить
дочка ОСОБА_6. з тими умовами, що після смерті бабусі вся квартира буде
належати їй.

Позивач
просить суд винести рішення, яким визнати
недійсним заповіт від 16.09.1995 року складений її матір»юОСОБА_5 на
користь ОСОБА_7. посвідчений Восьмою дніпропетровською державною нотаріальною
конторою та зареєстрований  в реєстрі за
№ №-2204.

01.02.2007
року до суду з  позовною заявою в порядку
ст.. 31 ЦПК України звернулась ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_7, ОСОБА_3 третя
особа : Восьма дніпропетровська державна нотаріальна контора  про визнання заповіту недійсним та визнання
права власності на 67/100 часток квартири. В позовній заяві позивач стверджує,
що її мати ОСОБА_5  не знала про
існування заповіту на користь ОСОБА_7. та була впевнена, що залишає квартиру
ОСОБА_6 ( нині ІНФОРМАЦІЯ_2 ) , про що неодноразово говорила їм та
знайомим.Мати також знала , що квартира в цілому їй не належала тому що при
викупі квартири у 1991 році частину вартості квартири виплатила ОСОБА_6

Позовні
вимоги ОСОБА_3 вона визнає повністю, та не заперечує, щоб за ОСОБА_3ОСОБА_6
було визнано право власності на АДРЕСА_1
на 37/100 частки , за нею щоб суд визнав право власноті на 63/100 частки
цієї ж квартири, та визнав недійсним заповіт , складений 16.09.1995 року на
ім.»я ОСОБА_7.

01.02.2007
року  ОСОБА_6, третя особа з самостійними
вимогами звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 ОСОБА_7. Дніпропетровського
будівельно-монтажного
поїздоексплуатаційного  управління
№ 1 , третя особа  Восьма
дніпропетровська державна нотаріальна контора з про визнання  угоди удаваною в частину особи покупця  квартири, про визнання позивача  дійсним покупцем  частини квартири , про визнання права
власності  на 37/100 часток квартири, про
визнання свідоцтва  про право на
спадщину  частково недійсним.

В зв»язку зі
смертю відповідача ОСОБА_7. ОСОБА_1 уточнила вимоги  пред»явивши їх ОСОБА_2, на яку було складено
заповіт  ОСОБА_7, де просила визнати  недійсним заповіт від 16.09.1995 року на  користь ОСОБА_7  та від 25.11.2006 року на користь  ОСОБА_2

05.12. 2007
року  ОСОБА_6 звернулась з  позовом до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, Дніпропетровське
будівельномонтажне поїздоексплуатаційне управління № 1 , треті
особи  Восьма дніпропетровська державна
нотаріальна контора , ОСОБА_4  про
визнання  угоди удаваною в частині особи
покупця квартири,  про визнання позивача
дійсним покупцем частини  квартири,  про визнання права власності  на 37/100 часток квартири , про визнання  свідоцтва
про право  на спадщину  та заповітів частково недійсними.

В зв»язку з
ліквідацією відповідача
Дніпропетровське
будівельно-монтажне поїздоексплуатаційне управління  №1
ОСОБА_6 уточнила назву відповідача та пред»явила позов до Державного
підприємства Придніпровська залізниця.

24.01.2008  року  третя особа з самостійними позовними вимогами
ОСОБА_6 звернулась   з позовом до
ОСОБА_1,ОСОБА_2, Державне підприємство  «
Придніпровська залізниця «, , треті особи
Восьма Дніпропетровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4  про визнання угоди  удаваною в частині особи покупця квартири,
про визнання позивача дійсним покупцем частини квартири, про визнання права
власності на 37/100 часток квартири, про визнання свідоцтва про право на
спадщину та заповітів частково недійсним.

ОСОБА_6вимоги обґрунтувала настпним.

10.01.2005 року вона вступила в процес в якості третьої особи, що
заявляє самостійні позовні вимоги на предмет спірної квартири та заявила
23.02.2005 року позов про  визнання за
нею права власності на 37/100 частки АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_3
ОСОБА_7. померла.В якості її представника згідно заповіту від 25.11.2006
року  в справу вступила ОСОБА_2, тому
позовні вимоги вона уточнює

та доповнює.

У 1991 році
керівництво Дистанції цивільних споруд Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської
залізниці запропонувало ОСОБА_5. викупити АДРЕСА_1 , в якій вона мешкала .
Квартира була оцінена в 2701 крб 71 коп цю суму необхідно було виплатити

.       Такої суми
ОСОБА_5 не мала, та запропонувала їй виплатити частину суми, решту вона була
готова виплатити сама, з тим щоб квартира належала їм обом , а після смерті
ОСОБА_5 квартира  цілком перейшла в її
власність.Для цьогоОСОБА_5 15.03.1991 року склала заповіт на її ім.»я, який був
посвідчений Восьмою дніпропетровською державною нотаріальною конторою.

В рахунок
оплати за квартиру , вона перерахувала належні їй заощадження в сумі 1011 крб
70 коп з ощадного рахункуНОМЕР_1 відкритого на її ім.»я в Самарському районному
відділенню № 0130 державного спеціалізованого ощадного банку в
м.Дніпропетровську на розрахунковий рахунок Дистанції цивільних споруд
Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці.

Вартість
квартири, що залишилася в сумі 1690 крб 01 коп
була  сплачена з заощаджень
ОСОБА_5.

15.03.1991
року ОСОБА_5 видала їй доручення для оформлення документів, пов»язаних з
придбанням квартири, а 03.04.1991 року вона від іменіОСОБА_5 уклала договір
купівлі-продажу спірної квартири з Дистанцією цивільних споруд
Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці.Договір був посвідчений
восьмою дніпропетровською державною нотаріальною конторою  та зареєстрований у реєстрі під № 3-470.

Сплачена нею
сума в розмірі 1011крб 71 коп. складає 37/100 часток спірної квартири, тому їй
як члену сім»ї, що мала домовленість з ОСОБА_5 на створення спільної часткової
власності на квартиру належить  37/100
частки спірної квартири.За спільною згодою договір був оформлений на ім.»я
ОСОБА_5, оскільки вона залишила на її ім.»я заповіт.

В зв»язку з
тим, що вона є фактично також покупцем квартири, вклавши в її придбання свої
особисті кошти, то  договір
купівлі-продажу від 03.04.1991 року в частині того, що покупцем квартири є одна
ОСОБА_5 є удаваною угодою, укладеною з метою приховання особи справжніх
покупців з визнанням дійсними покупцями
квартири ОСОБА_5 на 63100 частки квартири та її на 37/100 частки
спірної квартири.

Вона визнає
право ОСОБА_1як за спадкоємицею першої черги, за законом, на 2/3 частки  спірної квартири.Оскільки їй , як
співвласнику квартири належить 37/100 частки квартири, то спадковим  майном не є вся квартира , а тільки 63/100 її
частки, що належали бабусі.

Отже її
матері ОСОБА_1нотаріальна контора повинна була видати свідоцтво про право на
спадщину на 2/3 частини від  спадкових
63/100 часток квартири, що складає 42/100 частки, а не 2/3  частини від всієї квартири., як їй фактично
видано тому свідоцтво  про право
власності на спадщину є частково недійсним видане ОСОБА_1 з визнанням за нею
права власності на 42/100 частини квартири як на обов»язкову частку .З цієї
підстави є частково недійсним і заповіт складений 16.09.1995 року складений
ОСОБА_5, оскільки їй належало лише 63/100 частки квартири..

В зв»язку з
цим ОСОБА_7. може належати  не 1/3 частка
всієї квартири, а з урахуванням обов»язкової частини в спадщині, на яку має
право ОСОБА_1 -1/3 частка від 63/100 часток квартири, тобто 21/100 частка
квартири.

Заповіт від
25.11.2006 року посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4. та зареєстрований в
реєстрі за № 1951 за яким ОСОБА_7. заповідала 1/3 частку спірної квартири
відповідачці ОСОБА_2 на що вона не мала права, так як їй може належати лише
21/100 частка квартири, також частково недійсним.

До лютого 2005  року вона до суду не зверталась, тому що
хотіла вирішити питанні про право власності на спірну квартиру в добровільному
порядку.Її мати знала, що вона сплатила 37/100 частки спірної квартири,
визнавала  за нею право власності на цю частину
квартири, про що видала їй відповідну розписку.

Строк
позовної давності нею не порушений.

Вимоги
ОСОБА_1вона повністю визнає і  вважає, що
повинні бути задоволені .

30.03.2005 року з зустрічною позовною заявою звернулась ОСОБА_7 до
ОСОБА_1про стягнення компенсації

Вона
посилається на те, що  разом з
ОСОБА_1вони  є  власниками АДРЕСА_1.Їй в спірній квартирі
належить  1/3 частка , а ОСОБА_1належить
2/3 частки спірної квартири.З моменту смерті ОСОБА_5, померлої в жовтні 1996
року, спірна квартира знаходиться в користуванні ОСОБА_1 Квартира однокімнатна
розподілу не підлягає. За таких обставин, ОСОБА_1повинна сплатити їй
компенсацію 1/3 частки квартири що згідно висновку судової будівельно-технічної
експертизи за № 930 від 11 грудня 2003 року становить  7055грн 67 коп.

Вона
просить стягнути з ОСОБА_1на її користь 7055грн67 коп. визнати за ОСОБА_1право
власності на 1/3 частку АДРЕСА_1

02.11.2007 року ОСОБА_2,
звернулась до суду з позовною заявою в порядку ст..31 ЦПК України .

В
уточненій позовній заяві вона посилається на ті обставини, що ОСОБА_7. померла
ІНФОРМАЦІЯ_3.25 листопада 2006 року вона залишила заповіт на 1/3 частину
АДРЕСА_1 на її ім.»я.Цей заповіт був посвідчений приватним нотаріусом ДМНО
ОСОБА_4..Вона прийняла спадщину 13.06.2007 року.Таким чином спадкове майно 1/3
частка  АДРЕСА_1 належить їй з моменту
відкриття спадщини, а саме з ІНФОРМАЦІЯ_3..

Спірна
квартира є однокімнатною, тому її неможливо розділити або визначити порядок
користування нею..З 1997 року спірною квартирою користується відповідач ОСОБА_1
Тому вона вважає, що право власності на 1/3 частку спірної квартири, яка
належить їй, повинно бути визнано за ОСОБА_1, а на її користь з неї стягнена
компенсація вартості  цієї частки, яка
згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 22.11.2006 року
складає ( 156101 :3) 52034 грн. .

Вона
просить суд ухвалити таке рішення.

В
судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої вимоги підтримала , просила
задовольнити в повному обсязі.

Вимоги
ОСОБА_3визнала також просили задовольнити.

Вимоги
ОСОБА_2 не визнала, пояснила, що не ОСОБА_7 , не ОСОБА_5 не мають право на  частку спірної квартири, оскільки заповіт,
складенийОСОБА_5. з порушенням  ч 3 п
13  Інструкції про порядок  учинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженої наказом
Міністерства  юстиції  України від 18.06.1994 року № 18/5, що діяла
на момент посвідчення заповіту. ОСОБА_5 була не грамотна не вміла писати та
читати, що підтверджено в судовому засіданні свідками.Крім того,  заповіт складено в день похорон її
онука.ОСОБА_5 була хворою людиною , самостійно не могла пересуватися , ОСОБА_7
возила її до нотаріальної контори.ОСОБА_6 ( зараз ОСОБА_6) проживала разом з
ОСОБА_5. , доглядала її, вела з нею спільне господарство. У 1991 році вона
разом з ОСОБА_5  оформила договір
купівлі-продажу спірної квартири, внесла частину грошей її вартості , при цьому
між ними була домовленість, що після смерті ОСОБА_5 спірна квартира буде
залишена ОСОБА_3, що підтверджується заповітом , складеним ОСОБА_5 на ім.»я
ОСОБА_6.В задоволенні вимог ОСОБА_2 просила відмовити в повному обсязі.

ОСОБА_6свої
вимоги підтримала в повному обсязі. Вимоги ОСОБА_1 визнала частково, вимоги
ОСОБА_2  визнала  частково.

Суду
пояснила, що  право власності на 2/3
частки квартири за ОСОБА_1не може бути визнано, оскільки вона  при укладенні договору купівлі продажу
спірної квартири  мала домовленість з
ОСОБА_5. що квартира буде оформлена на ОСОБА_5, але частину вартості квартири
вона сплатить за свій кошт і після смерті ОСОБА_5  вона буде власником всієї квартири. В
підтвердження цього ОСОБА_5 склала заповіт на її ім.»я . Про те, що ОСОБА_5
склала новий заповіт на ім. «я  ОСОБА_7.
їй стало відомо після звернення до нотаріальної контори після смерті ОСОБА_5.
Весь цей час вона намагалася  домовитися
з ОСОБА_7 про виплату їй компенсації вартості 1/3 частки квартири, але ОСОБА_7.
відмовлялася домовитися. Тому вона звернулась до суду. Її мати ОСОБА_1визнавала
за нею право на спірну квартиру, про що написала розписку, яка приєднана до
матеріалів справи..Тому частка її в спірній квартирі , з урахуванням виплати її
вартості 1011.70 крб становить 37/100 від всієї вартості квартири, в зв»язку з
чим  частка , що належить матері не буде
мати 2/3, а буде становити  42/100 від
63/100  часток Свідоцтво про право
власності  на спадщину видане ОСОБА_1є
частково недійсним.Обов»язкова частка матері в спірній квартирі повинна бути
визначена я к 42/100 частки.

Вимоги  ОСОБА_2 вона  визнає
частково . ОСОБА_7. може належати не 1/3 частка квартири, а 21/100
частка квартири з урахуванням обов»язкової частки  в спадщині на яку має право ОСОБА_1.

Заповіт  від 25.11.2006 року  посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4 та
зареєстрований в реєстрі  за яким
ОСОБА_7. заповідала ОСОБА_8. 1/3 частку спірної квартири також частково
недійсний.

Представник відповідача Державного підприємства  « Придніпровська залізниця « пояснила , що в
зв»язку зі спливом часу , терміни зберігання
документів про купівлю -продаж спірної квартири знищені, просили
звільнити їх від участі у с праві.

Представники третіх осіб: Восьмої Дніпропетровської державної
нотаріальної контори, приватний нотаріус
ОСОБА_4. звернулись до суду письмово , просили розглянути справу в їх
відсутності.

Вислухавши сторони, третіх осіб, свідків, вивчивши надані письмові
докази, суд приходе висновку, що позовні вимоги
ОСОБА_1підлягають задоволенню частково.

Позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Позовні
вимоги третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_3  задоволенню не підлягають з наступних
підстав.

Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Цивільним кодексом
України 1963 року та 2004 року.

Судом
встановлено, що  спірна АДРЕСА_1  належала на праві власності ОСОБА_5 на
підставі договору  купівлі-продажу  від третього квітня 1991 року , укладеного
Дистанцією гражданських споруд  Нижньодніпровськ-Вузол
Придніпровської залізниці та ОСОБА_5. Арк..с 194 том 2

Право
власності на спірну квартиру зареєстровано в ДМБТІ 8 травня 1997 року  арк..с. 193.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1
арк..спр. 13.

Після
її смерті відкрилась спадщина на спірну квартиру.

ОСОБА_1,яка  є дочкою ОСОБА_5
звернулась в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини 01.11.1996
року арк..спр.207 том 2

В своїй
заяві просила , як пенсіонерка за віком
та має право на обов»язкову частку в спадщині  видати їй свідоцтво  про право на спадщину  за законом.

2 серпня
1997 року вона отримала  свідоцтво про
право на спадщину за законом  на 2/3
частки спірної квартири . арк. Спр 215 том 2

ОСОБА_7.
після смерті ОСОБА_5  звернулась з заявою
до восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори , де вказала. Що на
її ім.»я є заповіт складений  померлою та
просила видати  свідоцтво про право
власності  згідно заповіту.

Згідно
ст.549 ЦК України ( в редакції 1963 року ) спадкоємець визнається прийнявши
спадщину, якщо він  фактично вступив  в управління
та володіння спадковим майном, якщо він
подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини
заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_1та ОСОБА_7. прийняли спадщину.

ОСОБА_1, оскільки на момент смерті матері була  непрацездатна, перебувала на пенсії, мала
право  на обов»язкову долю в спадщині в
розмірі 2/3 частки спадкового майна.

16
вересня  1995 року  ОСОБА_5.
склала заповіт на належну їй квартиру 62 буд 30 а по вул Семафорній м.
Дніпропетровська на ОСОБА_7. арк..спр. 204 том 2 Заповіт посвідчено восьмою
державною нотаріальною конторою та зареєстровано в реєстрі  за № 3-2204.

В спадковій
справі  відсутня заява ОСОБА_3 (
ОСОБА_6)  про  прийняття спадщини після померлоїОСОБА_5
арк..спр.203-216 том 2.

Позивач
ОСОБА_1та ОСОБА_6 посилаються на  те , що
ОСОБА_5 була не грамотна та не
розуміла  які документи вона
підписує.

Судом
проведена судова почеркознавча експертиза від
31 серпня 2005 року за № 749 згідно якої
підписи від імені ОСОБА_5в заповіті
від 16.09.1995 року  на користь
ОСОБА_7 посвідченому восьмою дніпропетровською державною нотаріальною конторою та
зареєстрованому в реєстрі  під № 3-2204,
що знаходяться на звороті документу  в
строчці підпис  та підпис в реєстрі  № 3-2
нотаріальних дій  восьмої
дніпропетровської державної нотаріальної контори за 1995  рік що знаходиться в графі розписка про одержання  оформленого документа строчка 3-2204 ОСОБА_5
- виконані ОСОБА_5. Арк. Спр. 135-139 том 2

Допитані в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що  працював разом з ОСОБА_5 до 40 років .
Розписуватися вона не могла , ставила хрестики .

Свідок ОСОБА_9  пояснила. що писати ОСОБА_5 не вміла.

Свідок ОСОБА_10 пояснила. що ОСОБА_5 писати не вміла.

Покази  свідків спростовуються
висновком криміналістичної почеркознавчої експертизи .

Таким
чином , визнавати недійсним заповітОСОБА_5 складений на ім.»я ОСОБА_7. підстав
не має.

25
листопада  2006 року ОСОБА_7.заповіла
належну їй 1/3 частку АДРЕСА_1 ОСОБА_8. Заповіт
посвідчений  приватним нотаріусом
ОСОБА_4 та зареєстровано в  реєстрі  за № 1951
арк.спр. 2 том 3

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7. по мерла . Після її смерті відкрилась спадщина на
1/3 частку квартири ,, яку вона заповіла ОСОБА_2 ОСОБА_2 звернулась  до нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини 13 червня 2007 року .

Згідно
ст..ст. 1268, 1269, 1270  ЦК України (
2004 р )  спадщину приймає особа, яка
постійно проживає  зі спадкодавцем та не
відмовилась від спадщини а також особа яка
на протязі 6 місяців звернулась із заявою до нотаріальної контори про
прийняття спадщини.

Оскільки ОСОБА_2 своєчасно звернулась до нотаріальної контори про
прийняття спадщини, вона вважається такою, що прийняла спадщину.

Судом
встановлено, та підтверджено письмовими доказами, поясненнями сторін, що  фактично проживають та користуються  однокімнатною спірною квартирою позивач та її
дочкаОСОБА_3 на протязі  всього часу
після смерті  ОСОБА_5 Цей висновок
підтверджено  квитанціями про сплату
комунальних послуг та користування житлом позивачами починаючи з 1997 року.

За таких
обставин, з урахуванням  того, що спірна
квартира є однокімнатною та згідно
неодноразового висновку судової будівельно-технічної експертизи не
підлягає розподілу, суд приходе висновку, про необхідність стягнення компенсації
з  ОСОБА_1на користь ОСОБА_2

Остання
судово будівельно-технічна експертиза від 20.11.2006 року за № 567 встановила
ринковау вартість АДРЕСА_1  в сумі 156101
грн.

Вартість спірної квартири на
жовтень- листопад 1996 року
визначити не має можливості , оскільки
відсутні дані  ринку за цей
період.

Експертиза проведена станом на 2006 рік. Сторони в судовому засіданні не
заявляли клопотання про визначення вартості спірної квартири на день розгляду в
суді, як на це вказує законодавство.

Позивач  ОСОБА_2 послалась на те,
що  ті ремонтні роботи на які вказує  ОСОБА_1проводились без згоди  ОСОБА_7 та відремонтованою квартирою весь час
користувались ОСОБА_1 та її сім»я. Тому вона згодна з оцінкою  квартири станом на 2006 рік.

Таким
чином 1/3 частка спірної квартири становить
52034 грн.

Оскільки  спірна квартира є
неподільною ( ст..183ч2 ЦК України в редакції 2004 року ),  і її неможливо поділити без втрати її цільового
призначення, то згідно ст..364 ЦК України в тій же редакції ,  співвласник , який бажає виділу, має право на
одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації
вартості його частки. Компенсація
співвласникові може бути
надана  лише за його згодою.

Таку згоду виявила ОСОБА_2

Що
стосується вимог третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_3 то ці вимоги не
підлягають задоволенню з тих підстав, що
ОСОБА_3 пропущені строки позовної давності , які передбачені   главою 5
ЦК України  в редакції 1963 року ,
де загальний строк  для захисту свого
права  за позовом особи , право якого
порушено встановлений в три роки. ( ст..71 ЦК України)

ОСОБА_6 в своїх вимогах вказує , що 13.03.1991 року від імені ОСОБА_5
уклала договір купівлі продажу спірної квартири , та з цього часу не зверталась
до суду з позовом про визнання  угоди
удаваною в частині особи покупця та в судовому засіданні пояснила, що до лютого
2005 року намагалася  вирішити
питання  про право власності на квартиру
в добровільному порядку.

Про
наявність іншого заповіту на іншу особу , ОСОБА_7.  їй стало відомо, після того як вона
звернулась до нотаріальної контори після смерті ОСОБА_5.

Її
мати ОСОБА_1 отримала  свідоцтво про
право власності в порядку спадкування за законом  у 1997 році та з того часу  вона мала можливість звернутися до суду  з позовом про визнання  права власності  на 37/100 часток  квартири та про визнання  свідоцтва
про право  на спадщину  частково недійсним.

Такі позовні вимоги відносно
спірної квартири до суду  до лютого 2005
рокувід ОСОБА_3  не надходили.

Питання про поновлення строків позовної давності були предметом
обговорення в суді, запропоновано
ОСОБА_1та ОСОБА_3 поставити питання перед судом про поновлення строків
позовної давності, але  позивач ОСОБА_1та
третя особа ОСОБА_6відмовились це зробити , посилаючись на ч 2 ст.79 ЦК України
в редакції 1963 року.що ОСОБА_1 вчинила дії, які свідчать про визнання боргу .,
тобто написала розписку  10.09.1999 року
, в якій вказала,  що їй відомо про
виплату ОСОБА_31011 крб 71 коп.  по
договору купівлі-продажу квартири укладеному між ОСОБА_5 та  Придніпровською залізницею та вона згодна
виплатити  ОСОБА_3  вартість її частки.

Право власності на 2/3 частки спірної
квартири було визнано за ОСОБА_1 не в судовому порядку  у 1997 році , зареєстровано по ДМБТІ до цього
часу.  Можливість виплати  вказаної суми   ОСОБА_1 мала можливість. Така розписка  була пред»явлена в судовому засіданні після
звернення  ОСОБА_3з позовом до суду.

На
підставі викладеного, підстав для задоволення вимог ОСОБА_3 суд не вбачає.

Керуючись ст..10, 11, 27, 31, 56-60
ЦПК України, ст..ст 71, 548, 549, 535
ЦК України в редакції ЦК України 1963 року , ст..183ч2, 364, 1268, 1269,
1270 ЦК України в редакції ЦК України в редакції 1963  року, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні
вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за
ОСОБА_1 право власності  на  2/3 частки
АДРЕСА_1 , як за спадкоємицею першої черги після смерті ОСОБА_5

В
задоволенні остальної частини вимог відмовити.

Позовні
вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок компенсації  вартості 1/3 частини  АДРЕСА_1 52034 грн.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину
АДРЕСА_1

В
задоволенні позовних вимог третьої особо з самостійними вимогамиОСОБА_3
-відмовити.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі  406 грн.95 коп.

Заява
про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подана до
суду на протязі 10 днів  з дня його
проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду на протязі 20 днів
після подачі заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий суддя
О.П.Федоровська