Справа №2-264
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2008
року
м.Гайворон

Гайворонський
районний суд Кіровоградської області в складі: головуючої судді Задорожної
Л.І., при секретарі Корж П.Б.,

з участю сторін,
представника позивача за первісним позовом Римара П.Д., представника
відповідача за первісним позовом - адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2доОСОБА_3 про
визнання права власності, усунення перешкод в користуванні майном, скасування
реєстрації й виселення з будинку,

та зустрічним
позовом  ОСОБА_3. до ОСОБА_2 про визнання
права власності на 1/3 спільного майна чоловіка та жінки, як сім'ї,  -

В С Т А
Н О В И В :

ОСОБА_2
звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3. про визнання втратившим право на
користування житлом, анулювання реєстрації проживання в буд.АДРЕСА_1 та
виселення з вказаного будинку.

Позов мотивовано
тим, що позивач в 1986 році відповідно до договору купівлі-продажу придбала спірний
будинок.  З відповідачем проживали в
незареєстрованому шлюбі близько 20 років. Останнім часом відносини між ними
погіршились, через сварки та бійки позивач змушена була піти з дому. В даний
час відповідач не допускає її до хати, вона позбавлена можливості користуватись
належним їх майном. Просить суд
визнати  ОСОБА_2 втратившим право
на користування житлом, анулювати реєстрацію проживання та виселити з вказаного
будинку. В додатковій позовній заяві також просить стягнути з відповідача 20
тис.грн. моральної шкоди.

Не погоджуючись
з пред'явленим позовом, ОСОБА_3. подав зустрічний позов до ОСОБА_2 про визнання
права власності на 1/3 спільного майна чоловіка та жінки.

Позов мотивовано
тим, що з 1983 року він позивачкою проживали однією сім'єю без шлюбу. В 1986
році вони за спільні кошти придбали спірний житловий будинок. Договір
купівлі-продажу був оформлений в 1986 році на позивачку. В будинок вселились в
1983 році і постійно проживали до теперішнього часу, вели спільне господарство.
За час спільного проживання сторін ними було збудовано ряд надвірних будівель,
будинок був реконструйований та істотно збільшився у своїй вартості внаслідок
спільних трудових та грошових витрат сторін. Просить суд визнати за ним право
власності на 1/3 частину домоволодіння, як спільного майна чоловіка та жінки,
які не перебувають у шлюбі. Додатковою підставою своїх вимог позивач вважає те,
що він являвся членом колгоспного двору і має право на 1/3 частину, виходячи із
рівності часток усіх його членів, якими були позивач (як голова двору), її син
та відповідач (як члени двору).

Позивач у
судовому засіданні позов підтримала та просить його задовольнити, зустрічний
позов не визнала.

Відповідач у
судовому засіданні позов не визнав, свій зустрічний підтримав та просить його
задовольнити, від вимоги розподілу будинку в натурі відмовився.

Даючи оцінку
обставинам по справі, суд вважає, що позовні вимоги відповідача ОСОБА_3.
доведені, підлягають задоволенню та виключають можливість задоволення позову
позивача ОСОБА_2

Житловий будинок
АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 згідно свідоцтва про право особистої власності на
житловий будинок АДРЕСА_1від 14.06.2007 року, виданого взамін договору
купівлі-продажу від 20.05.1986 року.

Дійсність
перебування сторін у фактичних шлюбних стосунках на час придбання будинку
підтверджується дозволом №2 1983 р. голови Кіровоградського обласного суду на
побачення ОСОБА_2, як дружини,  з
засудженим ОСОБА_3, який перебував в СІЗО м.Кіровограда.

Згідно трудової
книжки ОСОБА_3. з 1982 року по 2001 рік був членом КСП «Україна» (с.Берестяги
Гайворонського району Кіровоградської області), працював на різних посадах.

Відповідно до
п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за
позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 року зі
змінами, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15
квітня 1991 року, вирішуються за правилами, що регулювали власність цього
двору, а саме :

право власності
на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його
існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права
на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з
рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Суд, керуючись ст.ст.70, 71, 74 СК України,
ст.ст.10, 12, 88, 209, 212, 213-215 ЦПК України,-

В И Р І
Ш И В :

Відмовити в
задоволенні позову ОСОБА_2доОСОБА_3 про визнання права власності, усунення
перешкод в користуванні майном, скасування реєстрації й виселення з будинку,
стягнення моральної шкоди.

Задовольнити
позовОСОБА_3 до ОСОБА_2про визнання права власності на 1/3 спільного майна
чоловіка та жінки.

Визнати право
власностіОСОБА_3 на 1/3 частину домоволодіння АДРЕСА_1

Стягнути з
ОСОБА_2на користьОСОБА_3 281 грн. на відшкодування судових витрат по справі.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через
Гайворонський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня  проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в
порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя
Л.Задорожна