Cправа № 2 - 228/ 2008
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К
Р А Ї Н И

25 червня 2008 року Роменський міськрайонний суд Сумської області
в складі:

головуючого судді:   Яковець О.Ф.,

при секретарі:
Твердохліб  І.Г.,

розглянувши у    відкритому судовому  засіданні в м. Ромни справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-тя особа без самостійних вимог ОСОБА_4 про
визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на
житловий будинок  та на земельну ділянку
,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом   до ОСОБА_2
та ОСОБА_3   про визнання
договору    купівлі - продажу   дійсним
та визнання права   власності   на житловий будинок   та земельну ділянку.

В обґрунтування
свого позову    позивач
посилається    на те, що    в листопаді   2006 року
в газеті  « Тандем»  він прочитав оголошення   про продаж домоволодіння   по АДРЕСА_1
. Після цього він зустрівся  з
ОСОБА_2    та чоловіком відповідачки   ОСОБА_3 ,
з яким домовились про продаж
домоволодіння   та земельної
ділянки   за ціною 13 тисяч доларів.

На підтвердження
договору  купівлі - продажу    ОСОБА_1
передав господарям

3 тисячі  доларів США ,
а решту  - 10 тисяч доларів   США,
обіцяв сплатити   після оформлення
документів  на право власності.  Це підтверджується розписками   від 30.11.2006 року.

Відповідачі передали
позивачу   ключі від будинку, куди
він вселився    з сім»єю, провів поточний
ремонт.

В даний час
відповідачі відмовляють йому   в
оформленні договору   купівлі -
продажу    , вимагають доплатити    або виселитися з будинку.

Тому позивач
просить   визнати  дійсним
договір купівлі - продажу
частини  домоволодіння   та визнати
за ним  право власності   на частину домоволодіння   та земельну ділянку.

В судовому засіданні
позивач   повністю підтримав   позов
, просив його задоволити  .

Представник
відповідачів   в судовому
засіданні позов не визнав.  При  цьому він посилався на те, що    ОСОБА_3
, як власник   , ніяких
домовленостей   з позивачем   на укладання   договору
купівлі - продажу    не мала.   Також ОСОБА_3   не давала довіреності   ОСОБА_5
на укладення такої
домовленості   з ОСОБА_1 .

Відповідачі посилаються
також на те, що    між
сторонами   не було домовленості    щодо усіх істотних умов   договору.

Зокрема,   не була
узгоджена вартість   земельної
ділянки  , не зазначений строк   , у який повинна бути повністю сплачена    вартість
будинку   після його передачі   Бережному, співвласники   будинку
не попереджалися   про намір
продати  частину будинку та земельної
ділянки.

Крім того, земельна ділянка   не могла бути предметом договору    купівлі - продажу   , оскільки
на той час відносно неї   був спір
між співвласниками   і до цього часу    державні акти   на землю
у власників відсутні.   Площа   земельної ділянки   , яка підлягає   продажу
, не була   визначена   . Окремо
вартість    будинку  та земельної ділянки   сторонами не обумовлена.  А тому
це свідчить   про те, що   сторони не досягли згоди    з усіх
істотних умов   договору.   Представник відповідачів    в суді також не підтвердив факт    отримання
відповідачами 3 тисячі доларів США.

Третя особа ОСОБА_4
не заперечував проти задоволення
позову.   В суді він пояснив    , що йому було    невідомо про продаж земельної ділянки, в
про продаж   частини будинку його
поставили до відому.

Заслухавши пояснення сторін  , свідків
, дослідивши письмові докази   по
справі    та оцінюючи   надані позивачем   та відповідачами   докази
у їх сукупності    , суд приходить
до висновку    , що позов задоволенню не
підлягає.

В суді встановлені
такі факти   та відповідні їм
правовідносини   .

ОСОБА_6   є власником
21/50 частини домоволодіння    по
АДРЕСА_2   на підставі свідоцтва   про право
на спадщину  , а ОСОБА_3   на підставі
свідоцтва   про право  на спадщину
також є власником   іншої 21/50
частини   цього домоволодіння   .
ОСОБА_4   в даному
домоволодінні   на праві   приватної власності    на підставі договору    купівлі - продажу    належить
4/25   частин   ( а. с. 10,11. )

Згідно
рішення  Роменського   міськвиконкому   №  513  від
31.12.1997 року    у приватну
власність   ОСОБА_4  було передано
земельну ділянку    площею   258 кв.м.
, а ОСОБА_7   - площею  1000 кв.м.
( а.с. 73 )  . Рішенням   Роменської
міської ради   від  30.11.2006 року    був наданий дозвіл   на складання державного акту    на право власності    на земельну ділянку    після смерті   ОСОБА_7
ОСОБА_3  та ОСОБА_2  з уточненням розміру   земельної ділянки ( а.с. 74 ).

Ухвалою
Роменського міськрайонного суду від 5.12.2007 року   була затверджена мирова угода    між ОСОБА_4   та ОСОБА_2
, ОСОБА_3   , згідно якої   в
фактичне користування
ОСОБА_4   було виділено   земельну ділянку площею  762 кв.м. , а ОСОБА_2  та ОСОБА_3
- площею  821 кв.м.  ( а.с. 7 )

На момент
винесення   рішення по справі   у співвласників   будинку
АДРЕСА_1   були відсутні державні
акти   на право   приватної власності на земельну ділянку.

30.11.2006
року   ОСОБА_1 дав    письмову
розписку   ОСОБА_5   та ОСОБА_2,
в якій вказав   , що завдаток    за покупку дома   в сумі
3000  доларів США   , а решту
суми в розмірі  10 000 доларів
США   зобов»язується сплатити   після оформлення   документів про передачу  будинку ( а. с. 8 ).

ОСОБА_2   та
ОСОБА_3   дали письмову розписку, що
зобов»язуються    після оформлення    документів
передати ОСОБА_1   право власності
на будинок   і земельну ділянку.   ( а. с. 9 ).

В даний час
відповідачі не бажають    укладати
договір   купівлі - продажу    частини
домоволодіння, у зв»язку з чим
позивач  подав    позов до суду    про визнання дійсним   договору купівлі - продажу   та визнання права власності    на частину
домоволодіння    та земельної
ділянки.

Встановлені судом
факти    свідчать про те, що    між сторонами   склалися
спірні правовідносини   з
приводу   укладання   договору
купівлі - продажу   домоволодіння    та
земельної ділянки  , визнання
договору купівлі - продажу    дійсним.

Дані правовідносини
регулюються    ст. ст.  220,657,358,638 ЦК України.

Згідно  ст.  657 ЦК України   договір купівлі - продажу    земельної ділянки  , єдиного майнового комплексу   , житлового будинку   ( квартири
) або іншого   нерухомого майна   укладається у письмовій формі    і підлягає нотаріальному  посвідченню
та державній реєстрації.

Відповідно до ст.
658 ЦК України   право
продажу   товару   , крім випадків примусового продажу    та інших випадків , встановлених
законом   , належить власникові   товару.
Якщо подавець товару   не є його
власником   , покупець набуває право   власності
лише у випадку   , якщо власник не
має право вимагати   його повернення.

В силу ст.  220 ч.2
ЦК України , якщо сторони
домовилися   щодо усіх
істотних   умов договору, що підтверджується    письмовими
доказами,    і відбулося    повне або часткове   виконання договору  , але одна із сторін    ухилилася від   його
нотаріального посвідчення , суд може визнати такий договір   дійсним.
У цьому разі   наступне  нотаріальне посвідчення  договору не вимагається   .

На підставі  ст.
638 ч.1 ЦК України   договір   є укладеним
, якщо сторони    в належній
формі    досягли згоди   з усіх істотних умов    договору.

Згідно ст. 10,60 ЦПК України   кожна сторона  зобов»язана довести ті обставин  на які вона посилається  як на підставу своїх вимог і заперечень крім
випадку встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Виходячи    із
наданих сторонами   доказів    суд приходить до висновку ,   що позивач в суді не довів, що 30.11.2006
року   між ним та відповідачами   була досягнута домовленість    щодо всіх
істотних умов    договору купівлі
- продажу    частини будинку    та земельної ділянки.

При цьому  суд   виходить
із слідуючого :

1.   Із пояснень позивача   та наданої ним розписки   видно , що
між позивачем   та відповідачкою
ОСОБА_3   , яка є співвласником   частин
домоволодіння   , взагалі не було
ніякої домовленості   про продаж частини
будинку   та земельної ділянки.

2.   ОСОБА_3 , який   вказаний в розписці  , не мав належним чином   оформлених повноважень   від ОСОБА_3
на продаж  належної   їй частини будинку  . Дане майно
є особистою   приватною власністю   ОСОБА_3
, а тому ОСОБА_3   не мав
законних    повноважень   без
належним чином    оформленого   доручення
вирішувати   питання    про продаж    належної
ОСОБА_3   майна.

3.   Позивач
вказує   , що між  ним  та
відповідачами  була домовленість   про продаж
будинку   та земельної
ділянки  . Але в наданій   ним розписці    мова
йде лише    про покупку   будинку. Із текста   розписки
не видно   , яка була ціна за
будинок   , а яка за земельну ділянку   .
Цього не міг   пояснити і позивач  . Крім того , в розписці   йде мова про купівлю будинку    , а відповідачі    є власниками   лише
21/25 частини будинку   . Яка
частина    будинку    продається,    в розписці
конкретно не вказано    , як не
вказаний і розмір   земельної ділянки   . Також
не вказано   конкретно дату    остаточної сплати    вартості.

Це свідчить   про
те,  що
в судовому засіданні    не
спростовані   доводи   відповідачів    про відсутність   домовленості   між позивачем    та відповідачами   щодо предмету договору    купівлі - продажу,    ціни та строків   проведення
розрахунку    .

При таких обставинах
в силу  ч.2 ст. 220 ЦК
України   це є підставою   для відмови    в
задоволенні   позову.

Крім того , станом
на 30.11.2006 року
відповідачі   не мали державних
актів   про право   приватної власності    на земельну ділянку.   Між
ними   та ОСОБА_4   був судовий спір   про розмір земельної ділянки   .

Згідно  ст.  125
Земельного Кодексу України право
власності   та право   постійного користування   на земельну ділянку   виникає
після одержання її власником   або
користувачем   документа   , що посвідчує право власності   чи право постійного користування земельною
ділянкою, та його державної реєстрації
.

Відповідно до ст.
126 Земельного Кодексу України право власності   на земельну ділянку   і право постійного користування земельною
ділянкою   посвідчується державними атами  .

Оскільки відповідачі
30.11.2006 року  не мали   державних актів   на право
приватної власності    на земельну
ділянку, а в суді  розглядався спір про
земельну ділянку між відповідачами та ОСОБА_4
, то це свідчить   про те, що    відповідачі    не були
власниками   земельної
ділянки   і такий    договір
між сторонами   30.11.2006
року  не міг бути  укладений , оскільки    земельна ділянка   на той час
не могла бути взагалі предметом
договору    купівлі  - продажу .

Надання позивачем
письмової   розписки   від
30.11.2006 року   не є  доказом
досягнення   сторонами    усіх
істотних умов   договору , оскільки
там  не визначений   конкретний предмет   договору
, ціна   земельної ділянки   та строк
проведення розрахунків.

Передача  позивачу
ключів, вселення його в будинок
не   спростовують заперечень   відповідачів   про відсутність   конкретних
домовленостей   щодо предмету   та ціни договору.

В судовому засіданні
позивач    не довів  факт порушення  своїх прав
, не довів обставини, на які він посилався , як на підставу    своїх вимог   , а
тому    в задоволенні позову   слід відмовити.

Керуючись
ст. ст. 220 ЦК України ,  ст. ст.
3,4,10,11,60,209,213-214,215  ЦПК України
суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 в позові  до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-тя особа без самостійних вимог ОСОБА_4 про визнання
договору купівлі-продажу 21/25 частини домоволодіння по АДРЕСА_1  дійсним та визнання права власності на 21/25
частини домоволодіння по АДРЕСА_1  та
право власності на земельну ділянку площею 821 кв. м.,  за цією ж адресою.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Сумської
області через Роменський міськрайонний суд шляхом подачі  протягом десяти днів з дня проголошення
рішення заяви про оскарження рішення суду і подання після цього протягом 20
днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

СУДДЯ     підпис…

КОПІЯ ВІРНА :

СУДДЯ           РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО       СУДУ                                                                              О.  Ф. ЯКОВЕЦЬ