15 жовтня    2008 року                                                                   м.
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:
суддів:
розглянувши в судовому засіданні справу
за позовом ОСОБА_1 до  відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді  про стягнення недоплаченої  одноразової допомоги за касаційною
скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в  м. Павлограді на рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської області від 1 лютого   2007 року й ухвалу Апеляційного суду
Дніпропетровської  області від 4
в с т а н о в и л а:
У грудні 2006 року ОСОБА_1.
звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що тривалий час
знаходився в трудових відносинах із державним відкритим акціонерним товариством
"Шахта імені Героїв космосу", правонаступником якого є відкрите
акціонерне товариство "Павлоградвугілля".
Під час виконання трудових
обов'язків 10 січня 1995 року він одержав травму, про що складений акт про нещасний
випадок на виробництві від   12 січня
1995 року.  Висновком медико-соціальної
експертної комісії (далі - МСЕК)  від 23
вересня 1996 року йому було встановлено 10 % втрати професійної працездатності.
Крім того, у нього було виявлено
професійне захворювання.
При повторному огляді висновком
МСЕК від 13 червня 2006 року йому вперше встановлено 60 % втрати професійної
працездатності у зв'язку з профзахворюванням,
а за травму відсоток втрати працездатності було знято.
Постановою відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в м. Павлограді
(далі - ВВД ФССНВ в                               м. Павлограді)
від 20 червня 2006 року йому була нарахована
одноразова допомога в розмірі 178 037 грн. 40 коп. Проте її розмір
обмежено сумою  19 840 грн., тобто
чотирикратним розміром заробітної плати, з якої справляються внески до Фонду. Вважаючи таке обмеження незаконним, позивач просив  стягнути з відповідача на його користь 158 197
Рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської області від 1 лютого   2007 року, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 4 липня   2007 року,
позов задоволено, ухвалено стягнути з відповідача на користь позивача                      158 197 грн. 40 коп. у
рахунок недоплаченої страхової виплати одноразової допомоги.

В обгрунтування касаційної скарги
ВВД ФССНВ в м. Павлограді посилається на порушення судами норм процесуального права та
неправильне застосування норм матеріального права та ставить питання про
скасування судових рішень і ухвалення нового рішення про відмову  в задоволенні позову.

Касаційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що абз.
2 ч. 2 ст. 34 Закону України від                     23 вересня 1999 року №
1105-ХІV “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (далі - Закон) не передбачає обмеження суми одноразової
допомоги чотирикратним розміром граничної суми заробітної плати.

Проте цей висновок
зроблено з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Так, ст. 34 Закону
регламентує нарахування щомісячних страхових виплат та інших виплат на
відшкодування шкоди.

Частина 2 ст. 34 цього
ж Закону встановлює порядок
нарахування  одноразової страхової
виплати потерпілому у разі стійкої втрати працездатності, установленої МСЕК.

Абзац 2 ч. 2 цієї
статті Закону визначає порядок перерахування суми  одноразової страхової допомоги потерпілому
при встановленні іншого, вищого ступеня стійкої втрати працездатності з
урахуванням іншої професійної хвороби або іншого каліцтва, пов'язаного з
виконанням трудових обов'язків, установленого повторним  обстеженням МСЕК.

При цьому в абз. 1 ч. 2
указаної статті встановлено загальне правило про те, що розмір одноразової
виплати не може перевищувати чотирикратного розміру страхової суми заробітної
плати (доходу), з якої справляються внески до Фонду соціального страхування від
нещасного випадку на виробництві. Зазначене обмеження граничного розміру
одноразової страхової виплати, установлене абз. 1 ч. 2 ст. 34 Закону,
застосовується й при перерахунку розміру допомоги при повторному встановленні
вищого ступеня втрати стійкої працездатності.

За таких обставин у суду першої
інстанції не було передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог,
а в апеляційного суду - для висновку про законність рішення суду першої
інстанції.

Ураховуючи, що суди при вирішенні
спору неправильно застосували норми матеріального права, судові рішення
підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні
позову.

Керуючись ст. ст. 336, 341 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верхового Суду України

в и р і ш и л а:

Касаційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних захворювань України в  м. Павлограді задовольнити.

Рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської області від 1 лютого   2007 року й ухвалу Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 4 липня
2007 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1до  відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних
захворювань України в
м. Павлограді  про стягнення
недоплаченої одноразової допомоги відмовити.

Рішення
оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г.  Ярема

Судді Верховного Суду України:

Є.Ф. Левченко

Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк   Ю.Л. Сенін