Справа № 2-01/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18
червня    2008 року

Суворовський  районний суд міста
Одеси в складі:

головуючого    судді
-          Кисельова
В.К.

при секретарі                 -                 Голованець Н.Б.

за
участю позивачки - ОСОБА_1, адвоката - ОСОБА_2

відповідачів
- ОСОБА_3, ОСОБА_4.

представника
відповідача  - ОСОБА_5.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Одеси цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_3,  ОСОБА_4, , третя особа - особа 8-а Одеська
державна нотаріальна контора про встановлення факту прийняття спадщини, про
відшкодування витрат на утримання, догляд, лікування і поховання спадкодавця,
позбавлення права на спадщину та зміни черговості отримання права на
спадкоємство, визнання права власності на частину спадкового майна за законом
та за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

З
первісним позовом від 20.07.2000р. ОСОБА_1 звернулась  до ОСОБА_6, ОСОБА_3 про встановлення факту
прийняття спадщини та визнання права власності на частку спадкового майна.
Вищевказані позовні вимоги були обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1. помер її
батько ОСОБА_7. Батько спільно з її матір'ю ОСОБА_6 та її братом ОСОБА_8 були
співвласниками АДРЕСА_1 в м. Одесі, що підтверджується свідоцтвом про право
власності, яке було видане УЖКГ Одеської міської Ради за НОМЕР_1 Позивачка
ОСОБА_1 стверджувала, що вона фактично постійно проживала у спірній квартирі зі
своїми батьками, як до смерті її батька, так і по теперішній час. Вона є
спадкоємцем по закону та її мати - ОСОБА_6. визнає за нею право на спадщину.
Брат позивачки ОСОБА_8, помер ІНФОРМАЦІЯ_2, і він, як стверджує позивачка,
також визнав за нею право на спадкове майно. Після    смерті
брата,    його    дружина ОСОБА_3 звернулась до  нотаріальної контори із заявою про прийняття
спадщини. Однак позивачці нотаріальна контора свідоцтва на спадщину не видало,
та її запропоновано  звернутись до суду.
На підставі викладеного, позивачка просила встановити факт прийняття нею  спадщини після її батька ОСОБА_7. та
встановити її частку у спадщині. (Т.1., а.с. 2-3)

Після
того, ОСОБА_1  неодноразово змінювала та
доповнювала  позовні вимоги. Так, перша
уточнена позовна заява надійшла до суду у жовтні 2002р., яка фактично не
змінювала зміст позовних вимог.

В
2004р. ОСОБА_1 доповнила свої позовні вимоги та просила вже змінити черговість
в черзі спадкоємців та усунути від спадщини ОСОБА_3 із неповнолітньою  ОСОБА_4,
та визнати за нею право власності на
3/9 частин АДРЕСА_1  в м. Одесі.
Крім того, вона просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь 23588 гривень в
рахунок відшкодування витрат на утримання, догляд, лікування, поховання
спадкодавця - ОСОБА_8. Додаткові позовні вимоги були обґрунтовані тим, що в
останні п'ять років свого життя її брат ОСОБА_8. не підтримував подружні
відносини з відповідачкою ОСОБА_3 та проживав спільною з позивачкою. ОСОБА_1
стверджує, що вона  займалась доглядом за
братом та фактично утримувала  його. Так,
вона щомісячно  витрачала на брата коштів
біля 313 гривень у тому числі на харчування у розмірі 150 гривень, оплата
комунальних послуг 33 гривні, на лікування 75 гривень, на одяг та інші витрати
у розмірі 55 гривень. Загальна сума яка була витрачена позивачкою на померлого
склала 18780 гривень. Позивачка також стверджує, що 29.01.2000р. вона на
поховання свого брата витратила 2708 гривень, у тому числі на одяг - 300
гривень, на церковні заходи -130 гривень, послуги моргу - 200 гривень, місце на
цвинтарі - 200 гривень, автобус - 100 гривень, вінки - 200 гривень, послуги
похоронного бюро - 678 гривень, поминальна обідня - 800 гривень. Крім того, на
протязі року вона за свої кошти готувала поминальні обідні, на що  вона витратила 1900 гривень. Однак
відповідачка жодних коштів на поховання ОСОБА_9, а також на інші витрати,
пов'язані з цим,  не давала. На підставі
п. 2 ст. 1259 ЦК України в редакції 2003 року, вона вважає, що може війти в
коли спадкоємців першої черги щодо померлого брата ОСОБА_8., та спадкувати
спільно зі своєю матір'ю ОСОБА_6. Позивачка також вважає, що оскільки
відповідачка ОСОБА_3 не зверталась до суду з позовом про   визнання
права  власності на спадкове
майно, то вона, а   також її дочка
ОСОБА_4 втратила право на спадщину.

Уточнені
аналогічні позовні вимоги були заявлені 19.06.2006р. (Т.2., а.с. 68-70)

06.12.2000р.
ОСОБА_3 подала зустрічний позов до ОСОБА_6, ОСОБА_1 про розділ спадкового
майна. ОСОБА_3 просила встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_8 після смерті
ОСОБА_7, просила визнати договір дарування автомобіля „Жигулі”, державний
номер  НОМЕР_2 недійсним, розділити
спадкове майно, шляхом визнання за нею та її дочкою права власності  на 2/9 часток АДРЕСА_1 в м. Одесі, &frac14; частки автомобіля „Жигулі” державний знак НОМЕР_2, та &frac14; частку гаражу у кооперативі „Іскра-1” (Т.1, а.с. 23-24)

Ухвалою
суду від 10.10.2006р вищевказаний позов ОСОБА_3 був залишений без розгляду,
ухвала суду не оскаржена. (Т.2, а.с. 108-110)

В листопаді 2002р. ОСОБА_6 звернулась  з зустрічним позовом  до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про визнання права
власності на частку спадкового майна та його розділ. Вищевказані позовні вимоги
були обґрунтовані тим, що після смерті її чоловіка ОСОБА_7. відкрилась спадщина
на 1/3 (або 3/9 частки)  частку квартири.
Вищевказана частка квартира перейшла у її володіння , а також у володіння дітей
- ОСОБА_1 та ОСОБА_8.  Вони спільно
проживали в квартирі, а тому прийняли спадщину.ІНФОРМАЦІЯ_2. помер її син
ОСОБА_8., та після нього також відкрилась спадщина на 1/3  (або 3/9 частки)  частку квартири. Вона вважає, що має право на
2/3 частки квартири, тобто на спадщину після смерті чоловіка та сина. В
нотаріальній конторі їй свідоцтва про право на спадщину не видали, оскільки в
суді перебуває справа про розподіл спадкового майна. На підставі викладеного,
позивачка просила встановити факт, прийняття спадкового майна після смерті
ОСОБА_7. та ОСОБА_8., провести розділ квартири, визнав за нею право власності
на 2/9 частини квартири, за ОСОБА_1 на 1/9 частку квартири, відповідачці -
ОСОБА_3 та її доньці ОСОБА_4, виплати вартість 8/27 частин квартири (Т.1., а.с.
62)

Ухвалою суду від 31.01.2008р. по справі було допущено процесуальне
правонаступництво та замість померлої ОСОБА_6. в справу вступила
правонаступника ОСОБА_1 (Т.2., а.с. 235)

В
судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги та пояснила, що
відповідачі не мають право на спадщину, оскільки вони не цікавились долею
померлого ОСОБА_8., а всі витрати на його утримання та поховання понесла
ОСОБА_1

Відповідачі
позовні вимоги визнали частково та пояснили, що вони просять визнати за ними
також право власності на спадщину, що залишилася після померлого ОСОБА_8.

Представники
Восьмої Одеської державної нотаріальної контори просили справу розглянути за їх
відсутності.

Вивчивши
матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому
засіданні.

Так,
судом встановлено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3, її батьками були ОСОБА_7
та ОСОБА_6, актовий запис № 1463 від 19.12.1953р., зареєстрований Ленінський
райвідділом ЗАГС м. Одеси (Т.1., а.с. 8)

ОСОБА_1
28.01.1978р., уклала шлюб із ОСОБА_10, і після цього змінила прізвище
зІНФОРМАЦІЯ_4 на ІНФОРМАЦІЯ_5 (Т.1.,а.с. 7)

ОСОБА_7,
помер ІНФОРМАЦІЯ_1., актовий запис № 199
від 28.01.2000р., зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1., відділом РАГС
Суворовської районної адміністрації виконкому Одеської міської ради (Т.1.,
а.с.4)

ОСОБА_7
та ОСОБА_6 перебували у шлюбі, який був зареєстрований 23.12.1952р. Ленінським
райбюро  ЗАГС м. Одеси (Т.1., а.с
53)

ОСОБА_8
народився ІНФОРМАЦІЯ_6, його  батьками
були ОСОБА_7 та ОСОБА_6, актовий запис № 197 від 18.02.1965р., зареєстрований
Ленінський райвідділом ЗАГС м. Одеси (Т.1., а.с. 64)

ОСОБА_8,
померІНФОРМАЦІЯ_2., актовий запис № 1314
від 28.01.2000р., зареєстрований 28.01.2000р., відділом РАГС Жовтневої
районної адміністрації виконкому Одеської міської ради (Т.1., а.с.4).

ОСОБА_8
11.03.1989р., уклав шлюб з ОСОБА_3, актовий запис № 246 від 11.03.1989р.,
зареєстрований Суворовським відділом ЗАГС м. Одеси (Т.1., а.с. 21).

Від
сумісного життя ОСОБА_8 та ОСОБА_3, народилась неповнолітня ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_7, актовий запис № 19 від 20.04.1990 року, зареєстрований відділом
ЗАГС Суворовського РІК (Т.1., а.с. 21).

Судом
встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, яке було
видане 29.11.1995р., УЖГХ Одеської міської Ради, ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_8
належала АДРЕСА_1 в м. Одесі  у рівних
частках, тобто по 1/3 частки за кожним (Т.1., а.с. 57)

Після
смерті ОСОБА_7, відкрилась спадщина на 1/3 частки АДРЕСА_1 в м. Одесі.

Спадкоємцями
першої черги за законом після померлого ОСОБА_7., відповідно до ст. 529 ЦК
України в редакції 1963р.,  були його
дружина ОСОБА_6 та діти - дочка ОСОБА_1 та син ОСОБА_8.

Судом
встановлено, що фактично спадщину після померлого ОСОБА_7. прийняли - ОСОБА_6.,
ОСОБА_8. та ОСОБА_1, оскільки проживали з померлим на день відкриття спадщини
та фактично прийняли спадщину. При цьому ОСОБА_6. та ОСОБА_8. були
зареєстровані в квартирі. ОСОБА_1 не була зареєстрована в спірній квартирі,
однак постійно проживала з померлим батьком на час відкриття спадщини та
прийняла фактично спадщину.

В
Восьму Одеську державну нотаріальну контору тільки 14.04.2000 року звернулась
ОСОБА_6 із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_7.

Факт       прийняття спадщини    ОСОБА_1.
після    померлого  батька ОСОБА_7. підтверджується:

-     довідкою про
склад сім'ї від 17.11.2002р., із якої вбачається,   що ОСОБА_1 була зареєстрована у АДРЕСА_1 в
м. Одесі (Т.1., а.с. 100);

-     Заявою  мешканців будинку НОМЕР_3, із якого
вбачається, що ОСОБА_1. постійно проживала у АДРЕСА_1 в м. Одесі  (Т.1., а.с. 71)

-     листом
відділу соціального захисту Суворовської районної адміністрації м. Одеси, яким
підтверджується отримання коштів ОСОБА_1
за місцем проживання, тобто   АДРЕСА_1
в м. Одесі  (Т.1., а.с. 74)

-     Довідкою  середньої школи № 44, із якого вбачається, що
в особистих справах дітей - ОСОБА_1 - ОСОБА_10 та ОСОБА_11, вказана адреса
проживання м. Одеса, АДРЕСА_1 (Т.1., а.с. 75)

-     Копією
особової картки НОМЕР_4 (Т.1, а.с. 77)

Відповідно
до п. 1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963р., визнається, що спадкоємець
прийняв спадщину:     якщо він  фактично
вступив  в  управління
або  володіння спадковим майном.

Таким
чином, кожний із спадкоємців мав право отримати право власності у порядку
спадкування за законом після померлого ОСОБА_7. по 1/9 (або 3/27) частини
АДРЕСА_1 в м. Одесі.

На
підставі викладеного, суд вважає, що необхідно задовольнити позовні вимоги
ОСОБА_1 про встановлення факту прийняття нею, ОСОБА_1, після померлого
ОСОБА_7., а також про визнання права власності на 3/27 частини спірної
квартири, яка залишилась після померлого ОСОБА_7.

Одночасно,
суд вважає, що фактично прийняли спадщину після померлого ОСОБА_7, його дружина
ОСОБА_6, а також син ОСОБА_8. Вищевказані факти сторони не оспорювали в
судовому засіданні.

Після
смерті ОСОБА_8, відкрилась спадщина на 1/3 (або 9/27) частки АДРЕСА_1 в м.
Одесі, як на частку , яка  належала
йому  на підставі свідоцтва про право
власності на квартиру, яке було видане 29.11.1995р. УЖГХ Одеської міської Ради,
а також на 1/9 (3/27) частки квартири, як на частку у спадкуванні після
померлого ОСОБА_7., тобто спадщина відкрилась на 12/27 частин АДРЕСА_1 в м.
Одесі.

Спадкоємцями
першої черги, відповідно до ст. 529 ЦК України в редакції 1963р.,   після померлого ОСОБА_8.  є його мати ОСОБА_6., дружина ОСОБА_3, а
також дочка  ОСОБА_4

Згідно
спадкової  справи  ОСОБА_8, із заявами про прийняття спадщини
звернулись ОСОБА_3, в інтересах себе та неповнолітньої ОСОБА_4, яка була
прийнята 31.03.2000р., та  14.04.2000
року  ОСОБА_6,  тобто у встановлений шестимісячний
строк.  (Т.1., а.с. 81-83, Т.2. а.с.
247).

Таким
чином, право на спадщину після померлого ОСОБА_8. мали ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_6., тобто за кожним по 3/27 частини
спірної квартири, як на частку,
яка  належала померлому   на підставі свідоцтва про право власності на
квартиру, яке було видане 29.11.1995р. УЖГХ Одеської міської Ради, а також по
1/27 частини, як на частку у спадкуванні після померлого ОСОБА_7.

Суд
вважає, що не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 про зміну
черговості у черзі спадкоємців у порядку спадкування за законом. По-перше, суд
вважає, що позивачка невірно посилається на ЦК України в редакції 2003р., тобто
на 2 ст. 1259 ЦК України. Так, з 1 січня 2004 року набрав чинності Цивільний
Кодекс України, проте згідно прикінцевих і перехідних  ЦК, у зв'язку з тим, що правовідносини між
сторонами виникли до вказаної дати, до них
застосовуються правила Цивільного Кодексу УРСР в редакції 1963 року,
відповідно до статей 524-526 якого спадкоємство здійснюється згідно із законом,
якщо воно не змінене заповітом. Час відкриття спадку - день смерті спадкодавця,
по останньому відомому постійному місцю його проживання.

Правовідносини,
щодо спадкування за законом, виникли між сторонами до набуття чинного нового ЦК
України, оскільки ОСОБА_7. помер ІНФОРМАЦІЯ_1., а     ОСОБА_8.ІНФОРМАЦІЯ_2., тобто спадкоємці
мали можливість  отримати свідоцтва про
право на спадщину, або набути право власності на спадкове майно  за рішенням суду ще до 01.01.2004р.

ОСОБА_1
є спадкоємцем другої черги, і вона не знаходилась на утримання спадкодавця,
відповідно до ст. 531 ЦК України в редакції 1963р., а також не має право на
обов'язкову в спадщині, відповідно  ст.
535 ЦК України в редакції 1963р..

Необхідно
відзначити, що ЦК України в редакції 1963р., не передбачав можливості одержання
фізичною  особою  право на спадкування разом із спадкоємцями
тієї черги,  яка має право на
спадкування,  за умови, що  вона
протягом   тривалого   часу
опікувалася,   матеріально
забезпечувала,  надавала  іншу допомогу спадкодавцеві,  який через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані, що передбачено ч. 2 ст. 1259 ЦК України в
редакції 2003 року.

Єдиною
умовою усунення від спадщини, згідно ЦК України в редакції 1963р., була норма
встановлена статтею 528, тобто у разі навмисного позбавлення спадкоємцями життя
спадкодавця, замаху та їх життя, батьки у разі позбавлення їх батьківських
праві, а також  батьки і  повнолітні
діти,  що  злісно
ухилялися  від  виконання покладених  на  них  в
силу  закону  обов'язків
по    утриманню спадкодавця, якщо
ці обставини підтверджені в судовому порядку.

В
судовому засіданні не встановлено, жодного факту, передбаченого ст. 528  ЦК України в редакції 1963р., на підставі
якого можливо усунути від спадщини ОСОБА_3, а також ОСОБА_4.

Таким
чином,  необхідно визнати за ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 право власності у порядку спадкування за законом на 4/27 частки
АДРЕСА_1 в м. Одесі за кожним, які залишилась після померлого  ОСОБА_8.

В свою
чергу, право на визнання права власності у порядку спадкування на 4/27 частки
АДРЕСА_1 в м. Одесі, яка залишилась після померлого  ОСОБА_8 мала право ОСОБА_6.

ОСОБА_6
померла ІНФОРМАЦІЯ_8, актовий запис № 210, зареєстрований Першим відділом РАЦС
Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, ІНФОРМАЦІЯ_8 (Т.2, а.с.
210).

Після
її смерті відкрилась спадщина на 3/27
частки АДРЕСА_1 в м. Одесі, що залишалась після смерті ОСОБА_7., а також
на 4/27 частки спірної квартири, залишилась після смерті ОСОБА_9

За
час життя ОСОБА_6. заповіла все своє майно ОСОБА_1. Заповіт посвідчений
21.12.2000р., приватний нотаріусом Одеського міського нотаріального округу
ОСОБА_12. (Т.2, а.с. 211)

ОСОБА_1
04.09.2007р. подала до Восьмої Одеської державної нотаріальної контори заяву
про прийняття спадщини (Т.2., а.с. 225)

В
даному випадку, виникли правовідносини щодо спадкоємства майна, яка залишилось
після померлої ОСОБА_6., які  регулюються
чинним ЦК України в редакції 2003р.

Відповідно
до п.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у
заповіті.

Спадкування
за заповітом регулюються Главою 85 ЦК України. Відповідно до ст. 1248 ЦК
України, заповіт посвідчений нотаріально.

ОСОБА_1,
у відповідності до вимоги ст. 1268, 1269,1270 ЦК України прийняла спадщину за
заповітом після померлої ОСОБА_6. шляхом подання відповідно заяви до
Восьмої  Одеської державної нотаріальної
контори у шестимісячний строк.

Таким
чином, ОСОБА_1 має право на спадщину, що залишилась після померлої ОСОБА_6., а
саме на 7/27 частки АДРЕСА_1 в м. Одесі.

Позивачкою
також заявлені позовні вимоги про відшкодування витрат на утримання, догляд,
лікування і поховання спадкодавця.

В
якості доказів витрат на утримання, лікування, харчування, а також  витрат пов'язаних з похованням померлого,
ОСОБА_1 надала розрахунок (Т.1., а.с. 132);
рахунок похоронного бюро «Декор»
на суму 678 гривень, рахунок № 023174 на суму 115 гривень 20 копійок
(Т.1., а.с. 134); договір позики від 22.01.200р., згідно якого ОСОБА_13 запозичив
у ОСОБА_14 суму у розмірі 616 гривень (Т.1,а.с. 135);  копії квитанції до прибуткового ордеру № 37
від 28.01.2000 року на суму 100 гривень. (Т.1., а.с. 242);  копію довідки із церкви  Володимирської ікони Божої Матері № 10 від
09.10.2005 року, згідно якої ритуальні церковні послуги склали суму у розмірі
130 гривень (Т.1, а.с. 243), рахунок на табличку у розмірі 38 гривень 57
копійок (Т.2, а.с. 15), рахунок у розмірі 12 гривень 05 копійок (Т.2., а.с.
16), рахунок за катафалку у розмірі 44 гривні (Т.2., а.с. 17) та інші рахунки.

Відповідно
до ст. 556 ЦК України в редакції 1963р.,
спадкоємці, які  прийняли  спадщину,
відшкодовують  у  межах дійсної вартості спадкового майна
необхідні витрати, яких  зазнали треті
особи по догляду за спадкодавцем під час
його  хвороби,  на похорони спадкодавця, а також по
охороні  спадкового  майна
і  по управлінню ним.
Відшкодування зазначених витрат (якщо його не було проведено раніше відповідно
до частини  другої  статті
552  цього Кодексу)  провадиться
поряд  з  задоволенням
вимог    кредиторів спадкодавця.

Статтею
557 ЦК України в редакції 1963р. встановлений порядок пред'явлення претензій
кредиторами спадкодавця. Так, кредитори спадкодавця вправі протягом  шести
місяців  з  дня відкриття спадщини  пред'явити
свої  претензії  спадкоємцям,
які прийняли спадщину, або виконавцеві заповіту  за
місцем  відкриття спадщини. При
відсутності зазначених осіб претензія
може  бути  в той же строк пред'явлена в державну
нотаріальну контору за  місцем відкриття
спадщини. Претензії пред'являються незалежно від строку настання  права вимоги. Недодержання правил,  передбачених
цією  статтею,  тягне
за собою втрату кредиторами належних їм прав на вимоги.

Судом
встановлено, що позовні вимоги про відшкодування коштів догляду за спадкодавцем
під час  його  хвороби,
на похорони спадкодавця подані лише в червні 2004р., тобто в впливом
строку позовної давності, встановленого ст. 71 ЦК України в редакції 1963р., та
строку передбаченого ст. 557 ЦК України в редакції 1963р..  Відповідно до ст. 75 ЦК України в редакції
1963р. позовна  давність  застосовується  судом,
арбітражем    або третейським
судом незалежно від заяви сторін. В суд позивачкою не заявлене клопотання про
відновлення строку позовної давності.

Таким чином, позивні вимоги ОСОБА_1. про відшкодування
витрат по догляду за спадкодавцем, на похорони спадкодавця не підлягають
задоволенню.

Суд
також вважає, що витрати на правову допомоги підлягають частковому стягненню,
оскільки як за позивачкою так і за відповідачкою визнається право власності на
спадкове майно, то витрати повинні бути розподілені у рівних частках.

Керуючись ст. ст. 71, 75, 529, 549, 528, 531, 535, 556, 557 ЦК України в
редакції, 1963р., ст.ст. 12231259, 1248, , 1268, 1269, 1270 ЦК України в
редакції 2003р.,  ст.ст.  10, 11, 209, 212-215  ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

1.   Позов ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

2.         Встановити факт прийняття спадщини
ОСОБА_1 після померлого ОСОБА_7.

3.         Визнати за ОСОБА_1 у порядку
спадкування за законом  право  власності на
3/27 частин квартири АДРЕСА_1 в м. Одесі, що залишилась після померлого
ОСОБА_7, а також у порядку спадкування за заповітом визнати право власності на
7/27 частин квартири АДРЕСА_1 в м. Одесі, що залишилась після померлої ОСОБА_6,
а всього визнати за  ОСОБА_1 право
власності на 10/27 частин квартири АДРЕСА_1 в м. Одесі.

4.         Визнати за ОСОБА_3 у порядку
спадкування за законом право власності на 4/27 частин квартири АДРЕСА_1 в м.
Одесі, що залишилась після померлого ОСОБА_8.

5.         Визнати за ОСОБА_4 у порядку
спадкування за законом право власності на 4/27 частин квартири АДРЕСА_1 в м.
Одесі, що залишилась після померлого ОСОБА_8.

6.         У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_4, ОСОБА_3 про  відшкодування
витрат на утримання, догляд, лікування і поховання спадкодавця, позбавлення
права на спадщину  та зміни черговості
отримання права на спадкоємство - відмовити.

7.         Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_3
на користь ОСОБА_1 державне мито у розмір 51 гривня та витрати за
інформаційне-технічне забезпечення позову у розмірі 17 гривень 50 копійок,
витрати на правову допомогу у розмірі 650 гривень, а всього стягнути суму у
розмірі 718 (сімсот вісімнадцять) гривень 50 (п'ятдесят) копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку
через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі в 10-ти денний строк з
дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження рішення суду і
поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, або в порядку
п. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя