У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого                Гнатенка А.В.,

суддів:                             Григор'євої
Л.І.,      Барсукової В.М.,

Балюка
М.І.,             Косенка В.Й.,-

розглянувши
в судовому засіданні цивільну справу за позовом міського комунального
підприємства “Дніпропетровський електротранспорт” (далі - МКП
“Дніпропетровський електротранспорт”) до ОСОБА_1, третя особа -
комунально-виробниче підприємство Кіровського району м. Дніпропетровська, про
стягнення вартості безпідставно отриманої теплової енергії, за касаційною
скаргою  МКП “Дніпропетровський
електротранспорт” на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12
березня 2008 року,

встановила:

У жовтні 2006 року МКП
“Дніпропетровський електротранспорт” звернулося
з  позовом до ОСОБА_1про стягнення вартості спожитої
за період з жовтня 2003 року до березня 2005 року теплової енергії - 1 361 грн.
37 коп.

Позивач   зазначав,   що    рішенням    Кіровського    районного     суду
м. Дніпропетровська від 10 березня 2006 року йому відмолено в стягненні цієї
заборгованості з підстав відсутності між ними договірних відносин, які регулюються   ст. 714
ЦК  України  та   Законом
України від 24 червня 2004 року

№
1875-IV  “Про житлово-комунальні послуги”.

Оскільки
фактичне споживання відповідачем теплової енергії мало місце, позивач просив на
підставі ст. 469 ЦК Української РСР, ст. ст. 1212, 1213 ЦК України стягнути з відповідача
шкоду в розмірі 1 361 грн. 37 коп., завдану внаслідок отримання теплової енергії
без законних підстав за рахунок позивача.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дінпропетровська від
8 червня 2007 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від
12 березня 2008 року зазначене рішення районного суду скасовано, провадження у справі
закрито.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі МКП
“Дніпропетровський електротранспорт”  просить скасувати  ухвалу апеляційного суду, посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального
права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи МКП “Дніпропетровський електротранспорт” у задоволенні позову з
підстав, передбачених ст. 1212, 1213 ЦК України, суд першої інстанції виходив
із недоведеності ним факту споживання відповідачем теплової енергії за  рахунок
позивача  в  обсягах,
зазначених  ним, та   факту сплати ОСОБА_1  коштів за фактично отриману теплову енергію.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та закриваючи провадження у справі
на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України,
апеляційний суд виходив із того,
що  існує рішення Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2006 року, яке набрало
законної сили, ухвалене з приводу спору між тими самими особами, про той самий
предмет і з тих самих підстав.

Однак такий висновок зроблено апеляційним судом у зв'язку з неправильним
застосуванням процесуальних норм права.

Згідно з цивільно-процесуальним закону позов - є вимога до суду
заінтересованої особи про захист прав і інтересів, порушених чи оспорюваних іншою
особою.

Складовими частинами позову є предмет, підстава та зміст.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, яка
випливає з певних матеріально-правових відносин.

Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги
та докази, що стверджують позов.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням суду, що набрало законної сили,
вирішено спір сторін щодо сплати вартості теплової енергії, який заявлено з
підстав невиконання умов договору сторін про постачання теплової енергії
відповідно до ст. 714 ЦК України та Закону України “Про житлово-комунальні
послуги”.

Зазначеним рішенням встановлено факт відсутності у сторін договірних
відносин.

Заявляючи в жовтні 2006 року новий позов, МКП “Дніпропетровський
електротранспорт” посилалося на фактичне отримання відповідачем теплової
енергії за його рахунок без законних підстав, у зв'язку з чим просило
відшкодувати заподіяну йому шкоду на підставі ст. ст. 1212, 1213 ЦК України.

Виходячи з обставин справи, аналізу процесуального поняття “позову” та
змісту п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України не можна погодитись із висновком
апеляційного суду про заявлення позивачем позову з тих самих підстав і про той
самий предмет, наслідком якого є закриття провадження у справі, у зв'язку з чим
ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий
апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргу міського комунального підприємства
“Дніпропетровський електротранспорт” задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12
березня 2008 року скасувати, передати справу на новий розгляд до апеляційного
суду Дніпропетровської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                   А.В.
Гнатенко

Судді:
Л.І. Григор'єва

М.І. Балюк

В.М. Барсукова

В.Й. Косенко