Справа 22ц-1637/ 2008
р.                 Головуючий в 1-ій
інстанції Бечко Є.М.
Категорія цивільна.                         Доповідач Смаглюк Р.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 жовтня 2008 року.              Апеляційний
суд Чернігівської області

в складі: головуючого - судді Литвиненко І.В.,

суддів Смаглюк Р.І., Євстафієва О.К.,

при секретарі Марченко О.О.,

з участю позивача ОСОБА_1 його представника ОСОБА_2,
представників відповідача Федчун С.В., Корнієнко Г.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні
апеляційного суду Чернігівської області в м. Чернігові апеляційну скаргу
позивача ОСОБА_1 рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 1 серпня
2008 року справі за позовом ОСОБА_1  до
Деснянської районної ради м. Чернігова про визнання права на приватизацію
таким, що входить до складу спадщини, визнання майна таким, що входить до
складу спадщини, визнання права власності,
-

встановив:

В червні 2007 року позивач ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом про визнання права на приватизацію таким, що входить до складу
спадщини, і в зв”язку з цим АДРЕСА_1, в якій проживав його брат ОСОБА_1, також
входить до складу його спадкового майна, мотивуючи наступним.

Його брат ОСОБА_1, який був наймачем квартири
за вказаною адресою, 24 квітня 2007 року звернувся до відповідача Деснянської
районної ради м. Чернігова  з заявою про
приватизацію цієї квартири. 3-4 травня 2007 року він помер. Відповідно до ст.
1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов”язки, що належали
спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його
смерті. Статтею 1219 ЦК України встановлено перелік  прав та обов”язків, що не входять до складу
спадщини, право на приватизацію до них не віднесено, тому воно повинно входити
до спадкового майна.

11 грудня 2007 року вказані позовні вимоги
доповнені вимогою про визнання права власності на вказану квартиру за позивачем
на тій підставі, що він в установлений законом 6-місячний строк звернувся до
нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті брата, є його
спадкоємцем, а тому має право власності на квартиру.

Рішенням суду першої інстанції в позові
відмовлено. Суд прийшов до висновку, що відповідно до Закону України „Про
приватизацію державного житлового фонду”, Положення про передачу квартир у
власність громадян, затвердженого Державним комітетом України по
житлово-комунальному господарству від 15.09.1992 року № 56, роз”яснень робочої
комісії окремих положень закону щодо приватизації право власності на квартиру у
громадян настає з моменту підписання власником державного житла розпорядження
про передачу його у власність громадянину.

Якщо громадини помер до підписання
розпорядження і  місячний строк з дня
подання заяви не скінчився, то квартира залишається у власності держави. Право
на приватизацію квартири є нерозривно пов”язаним з особою ОСОБА_1, припиняється
внаслідок його смерті, відповідно до ст.ст. 25, 1218, 1219 ЦК України не
входить до складу спадщини, тому підстав для задоволення позову нема.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1. вказане
рішення суду просить скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних
вимог, мотивуючи тими обставинами, які викладені в позовній заяві з посиланням
на ст. ст. 1218, 1219 ЦК України, відповідно до яких право на приватизацію
вважає тим правом, що входить до складу спадкового майна. Крім того, посилання
суду на роз”яснення голови Державного комітету України по житлово-комунальному
господарству від 15.09.1992 року № 56 та роз”яснення робочою комісією окремих
положень закону щодо приватизації / протокол від 28 грудня 1994 року № 3/ є
незаконним, тому що вказані органи не мають права трактувати чи роз”яснювати
норми закону.

ОСОБА_1 за життя реалізував своє право на
приватизацію квартири і посилання суду на постанову Верховного Суду України
„Про судову практику в справах за позовами про захист приватної власності”
підтверджує той факт, що квартира входить до складу спадкового майна, тому що
орган приватизації повинен був оформити розпорядження про передачу квартири у
власність і направити в БТІ для виготовлення технічного паспорту, оскільки
заява була подана за 10 днів до смерті.

В запереченнях на апеляційну скаргу
Деснянська районна  у м. Чернігові рада
вважає рішення законним та обґрунтованим, мотивуючи тим, що право на
приватизацію є особистим правом, невід”ємно пов”язаним з фізичною особою, і
відповідно до ст. 25 ЦК України припиняється в момент її смерті. Висновок суду
про те, що померлий ОСОБА_1. не встиг реалізувати своє право на приватизацію, а
тільки виявив про це бажання, відповідає встановленим  обставинам. Вимоги щодо визнання права
власності за позивачем на спірну квартиру також не обґрунтовані. Судом вірно
встановлено, що розпорядження про передачу квартири у власність, яке повинно
бути прийняте протягом 1 місяця, а не 10 днів, не було прийнято, тому квартира
залишилася у комунальній власності, вона не входить до складу спадкового майна,
на яке має право позивач як спадкоємець померлого ОСОБА_1

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду,
пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної
скарги, суд вважає, що вона підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного
суду України в п. 13 постанови № 20 від 22 грудня 1995 року „Про судову
практику у справах за позовами про захист права приватної власності” спадкоємці
наймача вправі вимагати визнання за ними права власності на квартиру лише в
тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про приватизацію
до відповідного органу приватизації, однак вона не була розглянута в
установлений законом  строк.

Відповідно до Закону України „Про
приватизацію державного житлового фонду”, Положення про передачу квартир у
власність громадян, затвердженого Державним комітетом України по
житлово-комунальному господарству від 15.09.1992 року № 56, розпорядження про
приватизацію повинно бути прийнято в місячний строк.

Деснянською районною в м. Чернігові радою
вказаний термін не порушений, розпорядження про приватизацію квартири ОСОБА_1
могло бути прийнятим  до 24 травня 2007
року включно. Тому доводи апеляційної скарги щодо прийняття такого
розпорядження протягом 10 днів з дня подачі заяви до дня смерті заявника не
грунтуються на законі.

Відповідно до ст.25 ЦК України право на
приватизацію квартири припинилося з моменту смерті заявника ОСОБА_1

Оскільки відповідачем не було порушено вимог
Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду” та  Положення про передачу квартир у власність
громадян, затвердженого Державним комітетом України по житлово-комунальному
господарству від 15.09.1992 року № 56, суд вірно встановив, що позивач не має
права вимагати визнання за ним права власності на спірну квартиру/ л.с.6,7,
10-15/.

Висновки суду про те, що право на
приватизацію, яке мав померлий брат позивача, не входить до складу спадкового
майна і квартира  не стала об”єктом
спадкування, а тому позивач не має права власності в порядку спадкування на
неї, відповідають встановленим обставинам та вимогам ст.ст. 1218, 1219 ЦК
України.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої інстанції і не дають підстав для її
задоволення. Тому рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317,
319 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова
від 1 серпня 2008 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно і може бути
оскаржена до Верховного Суду України в касаційному порядку протягом двох
місяців з дня проголошення.

Головуючий:                                              Судді: