справа № 2ц - 2350/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К
Р А Ї Н И

22
липня 2008 року   Антрацитівський
міськрайонний суд Луганської області в складі:

судді
Філіпенко
Л.П.
при секретарі                                                                                Щербак
А.М.

розглянувши
у  попередньому відкритому судовому
засіданні  цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Щотівської
селищної ради м.Антрацит про визнання права власності на  самочинно
збудовані господарські споруди

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на  те, що він є власником жилого будинку на
праві особистої власності за адресою: АДРЕСА_1.
Але він самочинно  збудував
господарські споруди - кухню літ.В з тамбуром літ.в, сараї літ. Г,Е; погріб
літ.Ж.  Згідно комісійного акта про
прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом господарських будівель  від 12 червня 2008 року всі самовільно
зведені будівлі прийняті в експлуатацію, оскільки не порушують діючі державні
санітарні, протипожежні і будівельні норми. Акт комісії затверджений рішенням
виконкому Щотівської   селищної ради №
47  від 20 червня 2008 року. Усе це і
спонукало  позивача  звернутися в суд з даним позовом, у якому
вона просить визнати за  ОСОБА_1 право
власності на  самочинно  збудовані господарські споруди.

У судовому засіданні позивачка підтримує заявлені вимоги,
відповідач - Щотівська   селищна рада
м.Антрацит не заперечує проти їхнього задоволення, просить розглянути справу
без їхнього представника (а.с.15).

Вислухавши
позивача, дослідивши  матеріали  справи, зокрема комісійний акт про прийняття
в експлуатацію закінчених будівництвом господарських будівель  від 12 червня 2008 (а.с.10), рішення
виконкому Щотівської   селищної ради №
47  від 20 червня 2008 року (а.с.11)  суд
вважає,  що позов ОСОБА_1 підлягає
задоволенню, тому  що сукупність добутих
у суді доказів вірогідно підтверджує його законність і обґрунтованість.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України: ”Право власностi
на новостворене нерухоме майно (житловi будинки, будiвлi, споруди тощо) виникає
з моменту завершення будiвництва (створення майна). Згідно приписів ст.392 ЦК
України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності,
якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати
ним документа, який засвідчує його право власності,. тобто позов позивача по справі є позадоговірною
вимогою власника майна про констатацію перед третіми особами факту
приналежності позивачу права власності на спірне майно,  не з'єднане з конкретними про повернення
майна чи усунення інших перешкод, не зв'язаних з позбавленням
володіння. Даний позов спрямовано на усунення перешкод  у здійсненні власником свого права і
виключення домагань на приналежне власнику майно за допомогою підтвердження в
судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності.
Підставою такого позову є обставини, що підтверджують право власності на майно
та ст. 16 Цивільного кодексу України, яка визначає визнання права, як способу
захисту цивільних прав та інтересів.

Згідно до ч.5 ст.376 ЦК України суд може визнати за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно, яке самочинне
збудоване, якщо це не порушує права інших особ.

Право
власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або
незаконність набуття права власності не встановлена судом. Правила щодо набуття
права власності на новостворене майно та перероблену річ встановлені статтями
331, 332 Цивільного кодексу України.

Відносини
пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм
власності та їх обмежень та правочинів щодо нерухомості регулюються нормами
Закону України „Про держану реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень”, що визначено ст.1 цього Закону.

Відповідно до п.1 ст.4 Закону, обов'язковій державній
реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на
території України, фізичних і юридичних осіб, держави, територіальних громад,
іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, зокрема, право
власності на нерухоме майно.

Згідно ст. 328 Цивільного
кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені
законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом.

Так, ч.1 ст. 383 Цивільного кодексу
України передбачено, що власник
житлового    будинку  має
право використовувати помешкання  для
власного  проживання,  проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для
промислового виробництва.

Відповідно  ч. 1 ст. 182
Цивільного кодексу України:" Право власності та
інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих
прав, їх виникнення,
перехід і припинення підлягають державній реєстрації".

Тому суд  уважає, що сукупність добутих у справі
доказів достовірно підтверджує законність і обґрунтованість позовних вимог про
визнання за ОСОБА_1 право власності на
самочинно  збудовані господарські
споруди, оскільки це  не порушує права
інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 10, 60 ЦПК
України, ст.15, ч. 3 ст.  376 ЦК України,

В И Р І  Ш И В:

Позов  ОСОБА_1
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на самочинно  збудувані господарські споруди,  які розташовані  за адресою АДРЕСА_1 - кухню літ.В з тамбуром
літ.в, сараї літ. Г,Е; погріб літ.Ж.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду  Луганської області
через Антрацитівський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження,  і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя

рішення віддруковано у дорадчій кімнаті