Справа № 2-1810/2008 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ      УКРАЇНИ

02 вересня 2008 року Вознесенський міськрайонний суд
Миколаївської області в складі:

головуючого судді - Вуїва О.В.

при секретарі
--    Літвінов С.С.,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в м. Вознесенську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки в
спільній сумісній власності,

ВСТАНОВИВ :

В серпні 2008 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом
до ОСОБА_2 про визначення частки в спільній сумісній власності в якому
вказувала, що з 20 липня 1985 року по ІНФОРМАЦІЯ_1вона перебувала в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3.

13 липня 1994 року органом приватизації Знам'янського
відділку Одеської залізниці подружжю було передано в спільну сумісну власність
квартиру АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді права
власності в спірній квартирі.

ОСОБА_1, як спадкоємець першої черги за законом, що
прийняла спадщину, звернулася до нотаріальної контори за місцем її відкриття з
метою оформлення спадкових прав, однак нотаріус відмовив позивачці у видачі
свідоцтва про право на спадщину щодо спірного майна. Відмову нотаріус
обґрунтував тим, що в свідоцтві про право власності на квартиру не визначені
частки кожного зі співвласників майна.

Невизначеність часток у праві власності щодо квартири
унеможливлює здійснення ОСОБА_1права на розпорядження своєю власністю, а також
права на спадщину.

Тому, враховуючи рівну участь співвласників у надбанні
майна, позивачка просила визначити частки подружжя в праві спільної сумісної
власності щодо квартири АДРЕСА_1, а саме по 1/2 частці за кожним.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала
в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні зазначеним в позові.

Відповідачка  в
судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, пояснивши що ОСОБА_1 є
спадкоємицею за законом після смерті чоловіка, водночас вона, як дочка
спадкодавця відмовилася від отримання спадкового майна. Тому, враховуючи
наявність у позивачки перешкод, пов'язаних з розпорядженням нерухомим майном, а
також здійснення права на спадщину, вважала вимоги останньої обґрунтованими.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на
підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.

Так, судом встановлено, що з 20 липня 1985 року по
ІНФОРМАЦІЯ_1позивачка  перебувала в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3.

Згідно свідоцтва про право власності на житло за №1478
від 13 липня 1994 року, виданого органом приватизації Знам'янського відділку
Одеської залізниці подружжю було передано в спільну сумісну власність квартиру
АДРЕСА_1 (а.с.7-8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (5).

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді права
власності в спірній квартирі.

Враховуючи ці обставини та особливий правовий режим
майна, що знаходиться в спільній сумісній власності, позивачка, як співвласник
квартири та спадкоємець першої черги за законом (а.с.6-10, 12), не може
використати своє право на отримання спадщини, а також в повному обсязі
розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох
або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є
спільною сумісною власністю.

Згідно ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній
власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної
власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або
законом.

За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з
урахуванням обставин, що  мають істотне
значення.

Відповідно до абз. 3 п. 5 Постанови Пленуму Верховного
суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права
приватної власності» за №20 від 22 грудня 1995 року частка учасника спільної
сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного
майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його
боргами, видкритті після нього спадщини. Оскільки праця є основою створення і
примноження власності громадян, розмір частки учасника спільної сумісної
власності визначається ступенем його трудової участі, якщо інше не випливає із
законодавства України. Розмір часток у спільній сумісній власності подружжя
визначається за нормами Кодекса про шлюб та сім'ю. При відсутності доказів про
те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної
власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки
визначаються рівними.

Оскільки судом не встановлено обставин, що впливають на зміну розміру
часток співвласників майна, тому відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України частки
співвласників майна вважаються рівними.

За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 130, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки в
спільній сумісній власності - задовольнити повністю.

Визначити частки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в праві спільної сумісної
власності на квартиру АДРЕСА_1, а саме по 1/2 частці за кожним.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області
через міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом
10 днів з моменту проголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом 20
днів після надання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя       /підпис/                      О.В. Вуїв

Згідно з оригіналом: суддя: