Справа № 2-486/2008
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

22
квітня 2008 року          Індустріальний
районний суд м. Дніпропетровська

у
складі:    головуючого - судді Мороз
В.П.,

при секретарі Рован Г.П.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну

справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди, -

В
С Т А Н О В И В:

У
січні 2008 року позивач звернувся з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди.

В
обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві та в ході судового

засідання
позивач, посилалася на те, що 24 травня 2003 року він уклав шлюб з

відповідачкою,
від спільного шлюбу дітей не мають. Рішення Індустріального

районного
суду м. Дніпропетровська від 31.07.2006 року шлюб між позивачем та

відповідачкою
розірвано. Більша частина майна належала позивачу на праві

приватної
власності, а саме двокімнатна квартира в кооперативному будинку.

Позивач
пропонував відповідачці відшкодувати йому збитки в добровільному

порядку,
але відповідачка відмовляється. Своїми протиправними діями

відповідачка
завдала позивачу моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 5000

грн.

Таким чином позивач просив стягнути з
відповідачки матеріальну шкоду у

розмірі
9 480 грн. та моральну шкоду у розмірі - 5000 грн.

В
судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги, просили суд їх задовольнити.

Відповідач
про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про

причину
неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при

заочному
розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Суд,
вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали цивільної

справи,
вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за

наступних
підстав.

Як встановлено в ході судового засідання,
24 травня 2003 року позивач

та
відповідачка уклали шлюб, про що відділом РАЦС Індустріального району м.

Дніпропетровська,
зроблено актовий запис № 214. Від спільного подружнього життя

дітей
не мають.

Рішення
Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31.07.2006

року
шлюб між сторонами було розірвано. Позивачем було отримано свідоцтво про

розірвання
шлюбу в органах РАЦС від 16.08.2006 року, актовий запис № 371.

Рішенням Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 10.01.2006

року
у задоволені позовних вимог ОСОБА_2. про встановлення факту

проживання
однією сім'єю без шлюбу, розподіл спільного майна та спільного майна

подружжя,
визнання права власності на частину квартири та вселення було

відмовлено
в повному обсязі.

Відповідачка
своїми протиправними діями завдала позивачу матеріальної шкоди, а

саме:
зламала грати на вікні, які коштують 970 грн., розбила скло у вікні, яке

коштує
134 грн., позривала зі стін шпалери та пошкодила стіни на суму 3873 грн.

з
ремонтом, побила кахлі на кухні вартістю 3349 грн. з ремонтом, пошкодила

елекстповодку
в квартирі на суму 1154 грн. з ремонтом.

Таким
чином з ОСОБА_2. на користь позивача підлягає стягненню сума

матеріальних
збитків в розмірі 9 480 грн.

На підставі ч.2 ст.16 ЦК України, захист
порушених прав громадян

здійснюється
окрім цього шляхом відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України  майнова шкода, завдана неправомірними

рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або

юридичної
особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у

повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.4 ст.23 ЦК України, моральна
шкода відшкодовується незалежно

від
майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром   і

не
пов'язаний з розміром цього відшкодування.

Відповідно
до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або

юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю,

відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків,

встановлених
ч. 2 цієї статті.

У судовому засіданні знайшло
підтвердження  спричинення позивачу з

вини
відповідача  моральної шкоди у зв'язку з
пошкодженням його майна, оскільки

позивач
не міг довгий час користуватися своєю квартирою, вимушений був

прикладати
додаткових зусиль для організації свого життя. Однак суд критично

відноситься
до суми моральної шкоди, яку просить стягнути позивач, і вважає

можливим
стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі

200
грн.

На
підставі викладеного, суд приходить до висновку про доведеність і

обґрунтованість
позивачкою своїх вимог і вважає, що з відповідача на користь

позивачки
необхідно стягнути  - у відшкодування
матеріальної шкоди - 9 480

грн.,
у відшкодування моральної шкоди - 200 грн., та витрати на інформаційно-

технічне
у розмірі 30 грн. а всього 9 710 грн.

Рішення
суд постановляє в рамках заявлених позовних вимог і на

підставі
наданих сторонами доказів.

У
відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути

на
користь держави державне мито в сумі 59 гривень 50 копійки.

На
підставі вищевикладеного, керуючись, ст. ст. 16, 23, 1166 ЦК України,

Ухвалою
пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних

справ
за позовами про відшкодування збитку» від 27.03.92, з подальшими змінами

і
Ухвалою пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про

відшкодування
морального (немайнового) збитку" від 31.03.95, з подальшими

змінами,
ч.1, п.п.4, 8, ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України № 7-93 від

21.01.93г.,
а також ст. ст.  3, 15, 27, 31, 38, 81,
88, 110, 118, 120, 212-215,

216,
224 ЦПК України, -

В
И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1  (АДРЕСА_1) -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) на користь
ОСОБА_1 суму матеріальної

шкоди
в розмірі 9 480 грн., моральної шкоди в розмірі 200 грн. та витрати на

інформаційно-технічне
у розмірі 30 грн, а всього 9 710 грн.

Стягнути
ОСОБА_2 державне мито на користь держави в розмірі

97
гривен.

В решті позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного суду

Дніпропетровської
області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний

строк
з дня проголошення рішення, заяви про апеляційне оскарження і поданням

після
цього протягом 20 днів  апеляційної
скарги, з подачею її копії до

апеляційної
інстанції або у порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя

В.П.
Мороз