Справа № 22-ц- 551 / 08
Головуючий у І інстанції - Бовчалюк З.А.
Категорія № 6                                               Доповідач - Мудренко
СУД  ВОЛИНСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

"9"  липня
2008 року                                                                      місто
Луцьк

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого  - судді
Мудренко Л.І. ,

суддів:            -
Киці С.І., Русинчука М.М.,

при секретарі -  Лінік Т.В.

з участю позивача ОСОБА_1.

представника позивача ОСОБА_2.

представника відповідача Гармай І.Т.

розглянувши  у відкритому судовому засіданні в місті
Луцьку цивільну справу  за  позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3до Луцької
міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво за
апеляційною скаргою  відповідача Луцької
міської ради  на рішення  Луцького міськрайонного суду від 5 травня
2008 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2008 року ОСОБА_2., ОСОБА_1., ОСОБА_3. звернулися з даним позовом
до Луцької міської ради. Вимоги обґрунтували тим, що з  метою поліпшення житлових умов  ними було проведено реконструкцію із
розширенням належної їм на праві спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_1.
Самочинно без належного дозволу органів Державного архітектурного-будівельного
контролю вони здійснили добудову веранди до вказаної квартири, площею 15,5 кв.
м. Згідно висновку МП «Локо» дана добудова відповідає дійсним державним будівельним,
санітарно-гігієнічним та протипожежним нормам. Просили визнати за ними право
власності на самочинну добудову веранди.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 5 травня 2008 року позов було
задоволено.

Постановлено визнати за ОСОБА_2, ОСОБА_1та ОСОБА_3 право власності на
самочинно добудовану веранду загальною площею 15,5 кв.м., що по АДРЕСА_1

В апеляційній скарзі відповідач, покликаючись на неправильне застосування
норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи,
просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника відповідача Гармай І.Т., яка апеляційну
скаргу підтримала з наведених у ній підстав, позивача ОСОБА_1. та його
представника ОСОБА_2., які апеляційну скаргу заперечили, колегія суддів прийшла
до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, рішення Луцького
міськрайонного суду від 5 травня 2008 року - скасуванню з ухваленням нового
рішення в зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Задовольняючи позов, з посиланням на ч.ч.1,3 ст. 376 ЦК України, суд першої
інстанції виходив з того, що самочинне будівництво добудови веранди до квартири
АДРЕСА_1, яка належить позивачам на праві спільної сумісної власності,
здійснене на підставі дозволу  Луцької
міської ради на проведення реконструкції з розширенням, відповідає державним
будівельним, санітарним та пожежним нормам.

Проте, з такими висновками суду погодитись не можна, оскільки вони
ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права.

Судом встановлено, що  на праві спільної сумісної власності
позивачам  належить  квартира АДРЕСА_1

На підставі рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 31
березня 2006 року №147 позивачам дано дозвіл на проведення реконструкції з
розширенням даної квартири, та зобов'язано останніх виготовити проект та
погодити його у встановленому порядку (а.с. 7).

Позивачами виготовлено робочий проект реконструкції з розширенням квартири
(а.с.49,50).

З технічного паспорта від 6 червня 2007 року вбачається, що позивачами
здійснено самочинну добудову веранди (а.с.11).

Встановлено, що добудова веранди проведена без отримання дозволу на
виконання будівельних робіт, який у відповідності до «Положення про порядок
надання дозволу на виконання будівельних робіт», затвердженого наказом
Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від
05.12.2000 р. № 273, видається органами Державного архітектурно-будівельного
контролю.

Відповідно ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, споруда, інше нерухоме
майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного
дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних
норм і правил. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути
за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на
земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання
земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме
майно.

Позивачі не надали суду будь-яких правовстановлюючих документів на земельну
ділянку, на якій здійснено добудову веранди до квартири і питання про
надання  земельної ділянки у
встановленому порядку не вирішувалось. Проект поділу прибудинкової території
групи будинків кадастрового кварталу №33016, на який є покликання в рішенні
суду, лише закріплює відповідну земельну ділянку необхідну для обслуговування
будинку АДРЕСА_1і не посвідчує права власності чи права користування земельною
ділянкою  позивачів.

Як вбачається з матеріалів справи Луцькою міською радою рішенням від
31.01.07 р №10/4  затверджено «Порядок
вирішення питань, пов'язаних із самочинним будівництвом» (а.с.30-35).

Позивачі не звертались, і це встановлено обставинами справи, із заявою про
усунення наслідків самочинного будівництва, відповідно до затвердженого
вказаним рішенням порядку, у виконавчий комітет Луцької міської ради.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивачів
ОСОБА_2., ОСОБА_1., ОСОБА_3 .  про
визнання права власності на самочинне будівництво до задоволення не підлягають.

Покликання позивачів в обгрунтування своїх вимог на норми ч.5 ст.376 ЦК
України, якими передбачено, що на вимогу
власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право
власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує
права інших осіб, не дають підстав для задоволення позову, оскільки, як
встановлено судом, позивачі не набули у встановленому законом порядку права
власності (користування) земельною ділянкою, на якій здійснили самочинне
будівництво.

Позивачі не позбавлені можливості легалізувати здійснене ними самочинне
будівництво шляхом подання відповідної заяви до виконкому Луцької міської ради.

Керуючись  ст. ст. 307, 308, 313,
315, 317, 319  ЦПК України, на підставі
ст.376 ЦК України, колегія суддів ,-

В И
Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу  відповідача
Луцької міської ради  задовольнити.

Рішення Луцького  міськрайонного суду
від 5 травня 2008 року в даній справі
скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3до Луцької міської ради про визнання
права власності на самочинне будівництво відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом  двох
місяців  з дня набрання рішенням законної
сили.

Головуючий

Судді: