Копія:                                                                                                                       Справа
№ 2-9/08
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2008 року                                                                        Олександрійський
міськрайонний суд

Кіровоградської
області

в складі: головуючого - судді Поповича С.М.

при секретарі - Карпушевій О.М.

з участю адвоката - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Олександрії справу за позовом ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 до ОСОБА_5про визнання
удаваним договору купівлі-продажу квартири та визнання його договором застави з
припиненням права застави за участю третьої особи - представника органу опіки і
піклування та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2., ОСОБА_3 ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 про визнання реєстрації в квартирі ОСОБА_5недійсною та виселення
відповідачів з квартири за участю третьої особи - ради опіки і піклування при
Олександрійській міській раді,

В С Т А Н О В И В:

З основного позову вбачається наступне.

У вересні 1999 року позивачі взяли в борг у ОСОБА_5 1400
доларів США, які останній надав їм під умовою застави своєї квартири АДРЕСА_1
Від розписки про отримання боргу відповідач відмовився. Строк повернення боргу
не обговорювався. Але згідно домовленості за пропозицією ОСОБА_5 зазначена
квартира була оформлена як договір купівлі-продажу, який був укладений 14.09.99
приватним нотаріусом ОСОБА_6

З ОСОБА_5. було також погоджено, що після повернення
боргу квартира знову буде переоформлена на позивачів.

На початку 2000 року ОСОБА_5 почав вимагати у позивачів
повернення боргу, який йому було повернуто у вигляді 1100 доларів США та гаража
вартістю 300 доларів США в гаражному кооперативі № 8. Але відповідач відмовився
переоформити квартиру на позивачів.

З наведених підстав просили суд визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири, так як він є удаваною угодою, який приховує договір
застави, а оскільки борг виплачено, просили суд визнати право власності на
квартиру. З цих же підстав просили визнати недійсним договір купівлі-продажу
гаража в гаражному кооперативі № 8 та просили стягнути з відповідача різницю
між сумою боргу і вартістю автомобіля «Опель-Кадет», переданого відповідачу в
заставу за борг в сумі 500 доларів США, які вони брали в квітні 2000 року і
який відповідач продав без їх згоди.

В подальшому позивачі змінили підстави позову, просили
визнати удаваним договір купівлі-продажу спірної квартири, визнавши його
договором застави, а договір позики грошових коштів під заставу квартири
припинити у зв'язку з поверненням грошових коштів відповідачу та визнати
припиненим договір застави спірної квартири, від інших позовних вимог
відмовились.

Відповідач ОСОБА_5, не визнаючи вимог позивачів,
звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому зазначив, що згідно укладеного
14.09.99 року договору купівлі-продажу спірної квартири він є її власником. З
часу придбання квартири відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3. та ОСОБА_4 втратили на
неї право, однак до теперішнього часу проживають в квартирі, в ній
зареєстровані і добровільно не звільняють. Крім того, без його згоди та відома
за цей час вселили і зареєстрували в квартирі свого зятя ОСОБА_5, що є
незаконним. Тому просить суд визнати реєстрацію ОСОБА_5 в квартирі недійсною та
виселити з вказаної квартири ОСОБА_2., ОСОБА_3ОСОБА_4 (дівоче прізвище ОСОБА_4,
ОСОБА_5з неповнолітнім         ОСОБА_6

В судовому засіданні позивачі по первісному позову
підтримали свої вимоги з наведених підстав. ОСОБА_3. пояснила суду, що на
початку 1999 року вона вступила у фірму «Скайлайн», для участі в якій по
навчальній програмі «Шлях до успіху» необхідно було заплатити 1400 доларів США,
при цьому фірмою обіцялося швидке повернення коштів з прибутком. Таких коштів у
них в сім'ї не було і за порадою знайомих вона звернулася до ОСОБА_5, який
давав людям гроші в борг. Після зустрічі з ним ОСОБА_5 пообіцяв надати їм
необхідну суму, але не розпискою, а на умовах застави квартири. Це її та членів
сім'ї влаштовувало, оскільки вона розраховувала на швидкий прибуток на фірмі та
повернення боргу. Однак в подальшому ОСОБА_5 переконав їх оформити забезпечення
боргу не заставою, а договором купівлі-продажу квартири, пообіцявши після
повернення боргу відразу переоформити квартиру на їх сім'ю. Вона разом з
чоловіком і дочкою погодились на такі умови, оскільки в дійсності ніякого
наміру продавати квартиру не мали і переїжджати кудись в інше місце не
збиралися, повністю довірилися ОСОБА_5, були впевнені в його порядності та
можливості швидко повернути йому гроші. Про фактичну передачу квартириОСОБА_5.
ніяких домовленостей не було і їхня сім'я ніколи б на це не погодилась. Після
цього ОСОБА_5 взяв на себе турботи по швидкому збиранню та оформленню
необхідних документів для оформлення купівлі-продажу квартири. він особисто
отримав необхідну довідку з інвентаризаційного бюро, де відсутній її підпис,
ходив домовлятися в орган опіки і піклування про дачу згоди на продаж квартири,
оскількиОСОБА_4 на той час була неповнолітньою. Виявилося, що для цього
необхідно було написати заяви, в яких вказати, куди вони переїжджають жити
після продажу квартири. Вона з чоловіком вказала в заяві вигадану адресу та
написали, що нібито мають у власності будинок вАДРЕСА_1 де фактично проживала її
мати. при оформленні документів у нотаріуса 14.09.1999 року перед кабінетом у
черзі було багато людей, проте ОСОБА_5 з паспортами зайшов без черги, чим
викликав обурення присутніх, був відсутній 15-20 хв., після чого запросив їх до
кабінету нотаріуса ОСОБА_6., де вони підписали договір купівлі-продажу
квартири. На їх запитання нотаріус їх запевнила, що після повернення
боргуОСОБА_5. квартиру знову можливо переоформити на них. Про реальні наслідки
цього договору нотаріус їм нічого не розповіла. В договорі записано, що гроші
7000 грн. вони отримали повністю до підписання цього договору. Це не відповідає
дійсності. Фактично після підписання договору вони відразу на вулиці біля
нотаріальної контори без будь-якої розписки, на чому наполягав ОСОБА_5,
отримали від нього 1400 доларів США. Строк повернення боргу не обговорювався.

На початку 2000 року ОСОБА_5 почав вимагати повернення
боргу, але відразу в них таких коштів не було. Фірма виявилася звичайною
«пірамідою» і зникла, вкладені гроші 1400 доларів США пропали. З труднощами
вони зібрали 1100 доларів США, які разом з документами на свій гараж, який за
згодою з відповідачем оцінили в 300 доларів США, в присутності свідка ОСОБА_7,
яка на той час мала прізвище ОСОБА_7, в березні 2000 року без розписки, як того
вимагав відповідач, віддалиОСОБА_5.

На їх звернення до ОСОБА_5 після повернення боргу про
переоформлення квартири на них, ОСОБА_5 деякий час обіцяв, а потім раптово
заявив, що квартиру він купив і є її власником, почав вимагати виселення з
квартири їх сім'ї. Вся сім'я пережила сильний стрес, чоловік захворів. Тільки
тоді вони зрозуміли, що ОСОБА_5 їх обманув. Як потім виявилося, від подібних
дій ОСОБА_5, який давав людям гроші в борг за квартиру, постраждали не тільки
вони.

До теперішнього часу, як пояснила ОСОБА_3вона з сім'єю
проживає в квартирі, з якої ніхто не виписувався, за минулий період її дочка
ОСОБА_4 вийшла заміж, змінивши прізвище на ОСОБА_5, в квартирі тепер проживає
її зять ОСОБА_5. та неповнолітній внукОСОБА_6 Своєчасно платять за комунальні
послуги і наміру продавати квартиру не мають.

Відповідач ОСОБА_5, заперечуючи проти позовних вимог
сім'ї ОСОБА_2, пояснив, що позивачі звернулися до нього з проханням отримати в
борг 1000 доларів США. Віддати борг пообіцяли продажем йому своєї квартири, що
і було зроблено згідно угоди від 14.09.99. Ніякої домовленості про надання
позивачам 1400 доларів США під заставу квартири не було. З самого початку
позивачі розуміли наслідки продажу своєї квартири, вони збиралися переїжджати
на іншу квартиру, про що зазначили в своїх заявах на виконком Олександрійської
міської Ради. Нотаріус ОСОБА_6при оформленні угоди роз'яснювала правові
наслідки угоди. Позивачі попросили пожити до червня 2000 року - до того часу,
коли його дочка після закінчення навчання буде потребувати житла. він
категорично заперечує про повернення йому боргу в сумі 1100 доларів США та
гаража в рахунок боргу вартістю 300 доларів США. Він дійсно є власником гаража
в гаражному кооперативі № 8, але він його купив окремо по газетній об'яві у
ОСОБА_2. за 150 доларів США. Наполягає на своїх вимогах у зустрічному позові.

Представник третьої особи - ради опіки і піклування при
Олександрійській міській раді - в суд не з'явився, в своїй заяві просив суд
слухати справу у його відсутність.

Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків,
дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню на підставі наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивачам ОСОБА_2,
ОСОБА_3. та ОСОБА_4 згідно свідоцтва на право власності від 15.12.97 за № 11788
належить квартира АДРЕСА_1 (а.с. 21).

Із договору від 05.02.1999 року між фірмою «Скайлайн» і
ОСОБА_2 укладена угода про участь останньої у навчанні за програмою «Шлях до
успіху» з оплатою 1400 доларів США (а.с. 12).

На підставі замовлення в Олександрійському міжміському
бюро технічної інвентаризації за № 2900 від 30.08.1999 року про інвентаризацію
житла в зв'язку з продажем квартири та підписаного прізвищем «ОСОБА_2» тим же
почерком, яким оформлено замовлення, і в той же день замовлення було виконано,
на ім'я позивачів надана довідка-характеристика на квартиру для пред'явлення
нотаріусу (а.с. 139, 138).

Із заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3. на ім'я заступника міського
голови ОСОБА_8. від 01.09.1999 року убачається, що вони просили дати дозвіл на
продаж від імені неповнолітньої ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1 в зв'язку з купівлею
нового житла по АДРЕСА_2 В заявах також зазначено про наявність у власності
подружжя будинку вАДРЕСА_2(а.с. 135, 136).

В своїй заяві від 01.09.99 року неповнолітня ОСОБА_4 також
не заперечує проти продажу батьками спірної квартири (а.с. 134).

В той же день рішенням виконавчого комітету
Олександрійської міської ради № 568/1 від 01.09.99 року «Про дозвіл на продаж
приватизованої квартири» дозволено ОСОБА_3. дати згоду неповнолітній ОСОБА_4
підписати договір купівлі-продажу квартириАДРЕСА_2(а.с. 133).

Згідно договору купівлі-продажу від 14.09.99,
зареєстрованого приватним нотаріусом ОСОБА_6 за НОМЕР_2 ОСОБА_5 купив у
позивачів спірну квартиру за 7000 грн. (а.с. 6, 80), що в подальшому
підтверджено довідкою Олександрійського міжміського бюро технічної
інвентаризації (а.с. 5).

Довідкою ЖЕКу № 5 м. Олександрії на ім'я ОСОБА_5 від
06.09.2000 року зазначено, що він зареєстрований як мешканець квартириАДРЕСА_2
але не прописаний. За вказаною адресою прописані позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3. та
ОСОБА_4 (а.с. 83).

Згідно довідки гаражного кооперативу № 8, виданої
ОСОБА_2, він на підставі поданої ним заяви (а.с. 132) вийшов із членів
кооперативу і 25.03.2000 року переоформив свій гараж інв. № 300 на ОСОБА_5
(а.с. 7).

Свідок ОСОБА_7. пояснила суду, що їй відомо зі слів
подружжя ОСОБА_2 про обставини взяття в борг у ОСОБА_5 1400 доларів США під
заставу квартири. В подальшому на прохання ОСОБА_3. вона була свідком при
передачі весною 2000 рокуОСОБА_5. 1100 доларів США і документів на гараж
позивачами ОСОБА_3. і ОСОБА_2 Після цього на запитання позивачки, коли ОСОБА_5
переоформить на них квартиру, він пообіцяв. що пізніше зателефонує.

СвідокОСОБА_9 пояснила, що в 1999 році працювала на фірмі
«Скайлайн» по програмі «Шлях до успіху». Для вступу у фірму необхідно було
внести 1400 доларів США. Їй відомо, що у позивачів таких грошей не було і, щоб
ОСОБА_3. стала учасником фірми, ОСОБА_5 дав їм необхідну суму під заставу
квартири. Таким чином, він давав гроші і іншим людям, зокрема ОСОБА_10та
ОСОБА_11

Із довідки Олександрійського міжміського бюро технічної
інвентаризації убачається, що ОСОБА_10та ОСОБА_11дійсно 04.02.1999 року продали
свої квартириОСОБА_5. (а.с. 13).

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що в 1999 році чекала своєї
черги до приватного нотаріуса ОСОБА_6 В цей час підійшла позивачка з ОСОБА_5.,
якого вона знає. ОСОБА_5 без черги пішов в кабінет до нотаріуса, що викликало
обурення всіх присутніх. Позивачі залишилися чекати в коридорі і розповіли їм,
хочуть позичити у ОСОБА_5 гроші під заставу квартири. Через деякий час позивачі
також зайшли до нотаріуса. В жовтні 2000 року вона зустрілася з ОСОБА_3яка
розповіла їй, що «попалась», що   ОСОБА_5
забрав у них квартиру і попросила бути свідком.

Свідок ОСОБА_6суду пояснила, що в 1999 році працювала
приватним нотаріусом в м. Олександрії, посвідчувала 14.09.99 спірний договір
купівлі-продажу квартири, але обставин укладення цієї угоди не пам'ятає за
сплином часу. При укладанні угод нотаріус роз'яснює сторонам суть договору та
правові наслідки.

Поясненнями сторін та матеріалами справи встановлено, що
на день розгляду справи в суді позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3. та ОСОБА_4 (ОСОБА_5)
проживають і прописані в квартирі №АДРЕСА_1 та сплачують комунальні послуги.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що при
укладанні сторонами договору купівлі-продажу спірної квартири між ними існувала
домовленість про відсутність наміру створити юридичні наслідки. Фактично, що
підтверджується сукупністю наведених доказів по первісному позову, сторони мали
на меті приховати договір застави, а після виконання боргового зобов'язання
припинити права застави, повернувши квартиру у власність позивачів сім'ї -
ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 58 ЦК України (в редакції 1963 року)
недійсною є угода, укладена лише про людське око, без наміру створити юридичні
наслідки (мнима угода). Якщо угода укладена з метою приховати іншу угоду
(удавана угода), то застосовуються правила, що регулюють ту угоду, яку сторони
дійсно мали на увазі.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що
оспорюваний договір купівлі-продажу спірної квартири є мнимою угодою з метою
приховати іншу угоду - договір застави квартири, що дає підстави визнати
договір купівлі-продажу від 14.09.99 недійсним. Проте прихована угода застави суперечить
закону, оскільки укладена з порушенням вимог про обов'язковість її письмової та
нотаріальної форми. Однак вимоги позивачами ОСОБА_2 про її недійсність перед
судом не ставляться.

В своїх висновках суд враховує роз'яснення Пленуму
Верховного Суду України від 28.04.78 № 3 «Про судову практику в справах про
визнання угод недійсними (з подальшими змінами), дані в п.п. 14, 16, згідно
яких встановивши, що угода укладена з метою приховати іншу угоду, суд
відповідно до ч. 2 ст. 58 ЦК визнає, що сторонами укладена та угода, яку вони
дійсно мали на увазі. Суд також враховує, що  недійсність угоди може бути підтверджена
будь-якими з передбачених ст. 27 ЦПК засобами доказування, якщо інше не
передбачено законом (наприклад, ст. 376 ЦК). Однак ціна та інші істотні умови
угоди, укладеної в простій письмовій чи нотаріальній формі, не можуть бути
встановленими на підставі показань свідків, крім випадків кримінальнокараних
діянь.

На підставі наведеного суд визнає недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 14.09.1999 року між ОСОБА_2,
ОСОБА_3ОСОБА_4 таОСОБА_5 і вважає його удаваною угодою - договором застави по
забезпеченню боргових зобов'язань позивачів.

В зв'язку з поверненням боргуОСОБА_5., що суд визнає
доведеним фактом, забезпечені заставою боргові зобов'язання позивачів необхідно
визнати припиненими та припинити право застави. Спірна квартира підлягає
поверненню ОСОБА_5. у власність позивачів.

Зустрічний позов ОСОБА_5 про визнання реєстрації в
квартирі ОСОБА_5недійсною та виселення відповідачів з квартири задоволенню не
підлягає.

З ОСОБА_5 на користь позивачів підлягають стягненню
понесені ними витрати по сплаті судового збору в сумі 70 грн. та на користь
держави 30 грн. на оплату витрат з інформаційно-технічного забезпечення
розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 44, 45, 46, 58, 181, 224 ЦК України (в
редакції 1963 року), Законом України «Про заставу», ст.ст. 150, 155, 156, 169
ЖК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 28.04.78 № 3 «Про
судову практику в справах про визнання угод недійсними (з подальшими змінами),
ст.ст. 208 - 209, 213 - 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2ОСОБА_3ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу
квартириАДРЕСА_1 який був укладений 14 вересня 1999 року між ОСОБА_2, ОСОБА_3та
ОСОБА_4вважаючи його удаваною угодою - договором застави спірної квартири.

Визнати припиненим забезпечення заставою зобов'язання
передОСОБА_5 в зв'язку з поверненням йому боргу.

Право застави на квартиру АДРЕСА_1припинити.

ОСОБА_2повернути у власність ОСОБА_2., ОСОБА_3 ОСОБА_4
квартиру АДРЕСА_1

В задоволенні позовних вимог по зустрічному позову
ОСОБА_5 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2., ОСОБА_3    ОСОБА_4 судові витрати по сплаті судового
збору в сумі 70 грн. та на користь держави 30 грн. на оплату витрат з
інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд
Кіровоградської області шляхом подачі на протязі 10 днів після проголошення
заяви про апеляційне оскарження та подачею після цього на протязі 20 днів
апеляційної скарги.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно.

Суддя Олександрійського

міськрайонного
суду                                                             С.М.
Попович