Справа
№ 2-557/2008
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

3 липня
2008 р.      Роменський
міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючої судді - Глущенко Є.Д.,

при секретарі - Салій О.І.

з
участю адвокатів - ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засідання
в залі суду в місті Ромни справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3про
стягнення боргу та процентів від суми позики і
відшкодування моральної шкоди

в с т а н о в и в:

11 вересня 2007р. позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою. Вимоги
мотивував тим, що 10 грудня 2003р. відповідачка позичила у нього 2500 доларів
США для лікування сина, і зобов'язалася повернути їх не пізніше 10 грудня
2004р. та сплатити 3% від суми позики щомісячно. До 26 березня 2007р. син
відповідачки повернув лише 269 доларів США та сплатив відсотки. З того часу
відповідачка ухиляється від виконання свого зобов'язання. З огляду на зазначене
просив стягнути з відповідачки еквівалент 2173 доларів США, 3% від суми позики
в розмірі еквівалентному 426 доларів США, та моральну шкоду в сумі 3000 грн.

19 жовтня 2007р. позивач
уточнив свої позовні вимоги та просив стягнути з ОСОБА_3  2333 грн заборгованості по процентах суми
позики, оскільки останній прийняв на себе зобов'язання сплачувати проценти
по боргу його матері ОСОБА_2, про що позивачеві надав розписку, а з
відповідачки ОСОБА_2 - борг по договору позики в сумі еквівалентній 2200
доларів США - 11110 грн.

В зв'язку з неявкою відповідачів 17 грудня
2007р. було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги позивача задоволені
частково і з відповідачки  ОСОБА_2 було стягнуто  11110  грн за договором позики, а з відповідача
ОСОБА_3 - 2333грн заборгованості по відсотках.

Ухвалою суду від 26 березня
2008р. вказане заочне рішення було скасоване.

Позивач в судовому засіданні
позов підтримав, суду пояснив обставини, викладені в ньому.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове
засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена
належним
чином через відповідача ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав , заперечення мотивував тим, що
позивачеві  борг повернуто повністю в
сумі 3300 доларів США, з яких 2500 доларів США
- сума основного боргу, решта - проценти. Його мати ОСОБА_2 в кінці
2004р.  виїхала на постійне місце
проживання в Італію, в зв'язку з чим борг матері перед позивачем повністю  було переведено на нього. Розписку він писав
під диктовку позивача, тому і не придав значення змісту розписки, де зазначено
сплату ним процентів. Просив в позові відмовити.

11 червня 2008р. позивач збільшив позовні вимоги і просив стягнути з
відповідача ОСОБА_3 заборгованість по процентах не 2333грн, а 5029 грн.

Суд,
вислухавши сторони, їх представників, дослідивши подані ними докази,
дійшов такого висновку.

Судом
встановлено, що 10 грудня 2003 року позивач та відповідачка
ОСОБА_2 уклали договір позики, відповідно до якого остання взяла в борг в
сумі  2500 доларів США   строком на 1 рік. Викладена обставина
підтверджується розпискою, в якій зазначено: “беру в борг 2500 доларів США на 1
рік до 10 грудня 2004р. у ОСОБА_1 під проценти 3% з виплатою кожен місяць
(а.с.5)

Починаючи з січня 2004р.
відповідачка ОСОБА_2 сплачувала
позивачеві щомісячно по 75 доларів США та повернула позивачеві 900
доларів США ( 75 х 12), що підтверджується розпискою з її підписами (а.с. 100).
Цю обставину позивач визнав в судовому засіданні.

В зв'язку з виїздом
відповідачки в Італію, де вона і проживає дотепер , її борг за згодою позивача
переведено на сина ОСОБА_3., що підтверджується розпискою , в якій зазначено,
що останній приймає на себе зобов'язання сплачувати проценти  по боргу матері по 10 число кожного місяця.75
доларів. (а.с. 4).

Починаючи з січня 2005 р.
відповідач ОСОБА_3 продовжив сплачувати позивачеві  по 75 доларів США щомісячно, що
підтверджується графіком розрахунку за підписом відповідача ОСОБА_3 Всього за
цим документом повернуто позивачеві 1000 доларів США (75х12+100) (а.с. 101). Цю
обставину позивач визнав в судовому засіданні.

Відповідно до розписки
позивача від 20 лютого 2006р. відповідачка ОСОБА_2 виплатила йому 500 доларів
США (а.с.96).

Відповідно до розписки
позивача від 26 березня 2007р.  він
отримав від відповідача ОСОБА_3 500 доларів США, і залишок боргу становить 2516
доларів США (а.с.97).

На зазначених двох останніх
розписках  позивача підписів відповідачів
немає, а відповідач ОСОБА_3 такий залишок боргу не визнає.

Інших доказів, які б
підтвердили виконання відповідачами зобов'язання по договору позики сторони
суду не подали.

Розрахунки позивача, на які
він посилається, як на підставу своїх вимог, і які не визнає відповідач суд
відхиляє, оскільки  відповідно до вимог
ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути
підтверджені  певними засобами доказування
, не можуть  підтверджуватись іншими
засобами доказування, зокрема невизнаними відповідачем розрахунками позивача
(а.с. 6, 29,106).

В судовому засіданні  позивач визнав, що всього відповідачі
повернули йому 3300 доларів США, тому, як це і записано в ч. 1 ст. 61 ЦПК
України, ця обставина не підлягає доказуванню

Наведені факти свідчать, що між сторонами склалися цивільні правовідносини
з приводу укладення та виконання договору позики та відповідальності за
невиконання зобов'язання.  Ці правовідносини
регулюються ст.ст. 161-177, 374-379 ЦК України (в ред.
1963 р.), 522 ЦК України.

Як записано в ст. 170 ЦК України  (в
ред 1963р.) проценти по грошових  та
інших зобов'язаннях не допускаються, за винятком операцій кредитних установ,
зобов'язань по зовнішній торгівлі та інших випадків, передбачених у законі.

За змістом ст. 374-379 ЦК України (в ред 1963р.) при укладенні договору
позики сплата процентів  не передбачена.

Проте при укладенні
договору  позики між позивачем та
відповідачкою ОСОБА_2 було обумовлено, що гроші позичаються під 3%. При цьому
позивач вважає,  що по даному договору
передбачена сплата 3% місячних, або 36%
річних, а відповідач  ОСОБА_3,
який на підставі ст. 522 ЦК України, як новий боржник вправі  висувати проти  вимоги кредитора всі заперечення , основані
на відносинах між кредитором і первісним боржником, вважає, що спірним
договором передбачено сплату процентів в розмірі 3% річних з виплатою боргу
щомісячно, а не 3% місячних.

Викладене свідчить, що
сторони зміст цього договору тлумачать по різному і жоден з них не побажав
звернутися до суду з заявою про тлумачення змісту правочину, як це і записано в
ст. 213 ЦК України.

З огляду на зазначене
суд  вважає, що вимоги позивача
задовільнити підстав немає через недоказаність ним тих обставин, на які він
посилається, а такий обов'язок покладається на нього ст. 60 ЦПК України.

Присудити позивачеві
розмір  процентів  на рівні облікової ставки Національного банку
України  (9%, а з 30 квітня 2008р. - 12
%) як це і записано в ч. 1 ст. 1048 ЦК України, суд не має правових підстав
через те, що сторони уклали договір позики до 1 січня 2004р. (п. 10 Прикінцевих
і перехідних положень до ЦК України).

Вимоги позивача про стягнення
моральної шкоди, за переконанням суду задоволенню не підлягають, оскільки право
на її відшкодування в даному випадку законом не передбачено.

Керуючись ст. ст. 11, 59, 60,
88, 212-214, 218  ЦПК України ст.ст. 161-177, 374-379 ЦК України (в ред. 1963 р.), 522 ЦК України, суд -

в и р і ш и в:

В зодоволенні позовних вимог ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3про стягнення боргу та
процентів від суми позики і  відшкодування
моральної шкоди відмовити.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційний суд Сумської області через Роменський
міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження в 10-денний
строк з дня проголошення рішення і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, або без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо скарга подається у 10-денний строк.

Рішення
суду набирає законної сили після закінчення строків на апеляційне оскарження.

ГОЛОВУЮЧА - підпис-

КОПІЯ ВІРНА:

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ                                              Є.Д.ГЛУЩЕНКО