ТАТАРБУНАРСЬКИЙ  РАЙОННИЙ СУД    ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №2-261/08р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

07 жовтня 2008
року  Татарбунарський районний суд
Одеської області в складі:

головуючого- судді
Сивоконь Т.І.

при секретарі                               Коваленко І.М.

за участю
прокурора

адвоката(тів)

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2до ОСОБА_3 - третя особа приватний нотаріус
Татарбунарського районного нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання недійсним
договору дарування житлового будинку,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовною заявою в інтересах ОСОБА_2 до відповідачки ОСОБА_3 про визнання
недійсним договору дарування житлового будинку, посилаючись на наступні
обставини.

23.02.2008
р. мати позивача ОСОБА_2 уклала договір дарування житлового будинку з
відповідачкою, яка є її дочкою та сестрою позивача. За вказаним договором мати
подарувала відповідачці житловий будинок по АДРЕСА_1, в якому вона на даний час
мешкає та зареєстрована. До моменту укладення цього договору матір'ю був
складений заповіт, згідно якого, позивач ОСОБА_1 та його сестра відповідачка
ОСОБА_3 після смерті матері успадковували даний будинок в рівних частках. В
кінці квітня 2008 року позивач повернувся до матері після тривалого відрядження
і з її слів йому стало відомо, що мати змінила заповіт та цілком заповіла
будинок на користь дочки, відповідачки по справі, а причиною цього, зі слів
матері, стало те, що в січні 2008 року вона отримала важку травму у вигляді
закритого перелому шийки лівого стегна, внаслідок чого втратила можливість
самостійного догляду за собою, догляд за матір'ю здійснювала відповідачка, тому
побоюючись залишитися без відповідного догляду, мати погодилася змінити свій
попередній заповіт на користь дочки та підписала відповідний документ в
присутності нотаріуса, який посвідчив його в неї дома. Даний документ мати не
перечитувала, другого екземпляру такого документу їй не залишили. Пізніше з
розмови з сестрою позивач довідався, що насправді нотаріусом було посвідчено
договір дарування житлового будинку матір'ю на користь відповідачки, а не новий
заповіт, як те зрозуміла мати. Але мати наполягала на тому, що її волевиявлення
було направлене тільки на зміну заповіту, оскільки вона бажає залишатися
власницею будинку до своєї смерті. Ознайомившись з дублікатом договору,
отриманим у нотаріуса, мати зажадала його скасування та повернення їй будинку у
власність, однак відповідачка відмовилася від цього. Таким чином, відповідачка,
ввела матір в оману, скориставшись тяжкою для неї обставиною, а саме її
хворобою, в зв'язку з чим, мати, вчинила оспорюваний договір дарування, хоча її
волевиявлення не було вільним і не відповідало її внутрішній волі, тому
вона бажає визнати даний договір дарування будинку недійсним.

Представник позивача в судовому засіданні
позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідачка та її представник позовні
вимоги не визнали та пояснили, що дійсно мати відповідачки ОСОБА_2 в січні 2008
року отримала важку травму, в зв'язку з чим потребувала постійного стороннього
нагляду, який здійснювала відповідачка, постійно відвідуючи матір в її домі. В
лютому місяці мати запропонувала відповідачці укласти договір дарування, згідно
якого вона бажала передати дочці свій будинок з надією на те, що дочка буде
постійно здійснювати за нею належний нагляд та не залишить її у скрутному
становищі. В зв'язку з цими обставинами, відповідачка запросила до матері
додому приватного нотаріуса, який після попередньої бесіди з матір'ю, з її
згоди склав два примірники договору дарування вищезазначеного будинку, які були
зачитані та підписані з одного боку матір'ю ОСОБА_2, яка подарувала будинок, та
з іншого боку самою відповідачкою, яка прийняла будинок в дарунок. Договір
обома сторонами був підписаний добровільно. Відповідачка також пояснила, що у
неї не було наміру за життя матері розпоряджатися будинком на свій розсуд,
другу частку будинку вона вважала за необхідне в майбутньому передати своєму
братові, позивачу ОСОБА_1, так як вважає, що він  також не може бути позбавлений права на спадкове
майно.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_4
позов не визнав та пояснив, що ним було повністю дотримано вимоги законодавства
під час затвердження договору дарування, який був укладений між відповідачкою
та її матір'ю. Так як мати відповідачки ОСОБА_2 була хвора, не могла самостійно
рухатися, тому він був запрошений відповідачкою додому до ОСОБА_2, в зв'язку з
її наміром розпорядитися належним їй будинком. Перед тим, як засвідчувати
будь-який договір, він під час бесіди з'ясував чи розуміє ОСОБА_2 свої дії та
чи є її волевиявлення вільним. Під час бесіди ОСОБА_2 пояснила йому, що бажає
за життя розпорядитися належним їй будинком, а саме учинити договір дарування
на користь своєї дочки, передавши їй у дарунок будинок, в якому вона постійно
проживає. З'ясувавши всі обставини, нотаріус оформив договір дарування, який
сторони добровільно підписали, він був прочитаний сторонами, про що зроблено
відповідна відмітка в самому тексті договору.

Заслухавши пояснення та доводи сторін,
вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.233, 236 ЦК України, ст.ст. 60,213,214,215 ЦПК
України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2до ОСОБА_3 про
визнання недійсним договору дарування житлового будинку задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування житлового будинку,
розташованого по АДРЕСА_1, укладений 23.02.2008 року між ОСОБА_2,1920 року
народження та ОСОБА_3, 1950 року народження та зареєстрований в реєстрі
нотаріальних дій під №981.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через
Татарбунарський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя          Сивоконь