Справа № 22ц- 733 /2008
Головуючий у першій інстанції - Харченко
Категорія - цивільна
Доповідач - Лакіза Г.П.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 липня  2008  року
м. Чернігів

А п е л я
ц і й н и й   с у д   Чернігівської   області

у складі:

головуючого -
судді:  Квача М.О.

суддів:                          Лакізи Г.П., Шемець
Н.В.

при
секретарі:              Вареник О.М.

з участю:                       позивача ОСОБА_1.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною
скаргою  ПП „Вадіс” м. Києва, яке на
даний час має назву ПП „Задоволений малюк”,
на рішення Ніжинського
міськрайонного суду від 06 травня 2006 року по справі за позовом  ОСОБА_1до приватного підприємства „ Вадіс” м.
Києва  про поновлення  на роботі та стягнення заробітної плати за
час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2006 року ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом до приватного
підприємства „Вадіс” м. Києва про поновлення його на роботі на посаді старшого
зміни об'єктів ЗАТ СОК „Монітор” та „Укрпромінвест групи” приватного
підприємства „Вадіс”, та про стягнення з ПП „Вадіс” на його користь середнього
заробітку за час вимушеного прогулу з 1 листопада 2005 року до дня поновлення
на роботі.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що в період з 15 вересня
по 1 листопада 2005 року він перебував у трудових відносинах з приватним
підприємством „Вадіс”, і працював на посаді старшого зміни по охороні об'єктів
ЗАТ СОК „Монітор” та „Укрпромінвест група”. Його заробітна плата складала 1680
грн. на місяць.  1 листопада 2005 року
засновник та директор ПП „Вадіс” ОСОБА_2безпідставно, з особистих мотивів,
грубо порушуючи законодавство про працю, звільнив його з роботи. Оскільки
ОСОБА_2 його офіційно на роботу не оформив, він не може надати наказів про
прийняття та звільнення з роботи та довідку про заробітну плату.

Рішенням Ніжинського
міськрайонного суду від 06 травня 2006 року  задоволено позовні вимоги ОСОБА_1. Останнього
поновлено на роботі на посаді старшого зміни охорони Приватного підприємства
„Вадіс” м. Києва, з ПП „Вадіс” на користь
ОСОБА_1. стягнуто заборгованість по заробітній платі за час  вимушеного прогулу за період з 1 листопада
2005року по 06 травня 2006року включно в розмірі 10 тисяч 469 гривень, та
104,69 грн. мита на користь держави.

В апеляційній скарзі відповідач ПП „Вадіс”  просить скасувати заочне рішення Ніжинського
міськрайонного суду Чернігівської області
від 06 травня 2008 року, та просив
ухвалити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову, посилаючись на недоведеність обставин,
що мають значення для справи, які суд вважав встановленими,  порушення норм матеріального та
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду постановлено
виключно на припущеннях, оскільки  суд
спирався на  покази свідків ОСОБА_3.,
ОСОБА_4., які  не можуть підтвердити
фактів  написання заяви позивачем про
прийняття на роботу, передачі трудової книжки та інших документів, на покази
інших свідків, які не були працівниками ПП „Вадіс”, та ОСОБА_6., який не може
своїми  показами підтвердити позовні
вимоги, оскільки він дає покази не про відомі йому особисто обставини, а про
обставини, про які  він чув від інших.
Апелянт зазначає, що не можуть бути доказом покази свідка, який не може назвати
джерела свої обізнаності щодо певної обставини. Також апелянт зазначає, що всі
документи, які надані позивачем на підтвердження його вимог, не затверджені
директором ПП „Вадіс”, не мають його підпису, і ніколи не складалися  працівниками
відповідача. Позивачем не надано жодного
доказу на підтвердження передання ним
заяви про прийняття на роботу до відповідача, трудової книжки та інших
документів, необхідних для працевлаштування. Вважає, що факт існування трудових
відносин може бути підтверджений виключно письмовими доказами, і не  може підтверджуватися іншими засобами
доказування. Стверджує, що між позивачем ОСОБА_1та відповідачем ПП „ Вадіс”
ніколи не існували  трудові відносини, а
тому рішення про задоволення позову підлягає скасуванню.

В засіданні апеляційного суду  позивач заперечував проти задоволення  апеляційної скарги, та вважав рішення суду
першої інстанції законним та обґрунтованим. Пояснив, що він спочатку працював у
ЗАТ СОК „Монітор”, але у вересні 2005 року працівники вказаного підприємства
повідомили його про те, що ЗАТ СОК „Монітор” уклав договір із ПП „Вадіс” про
здійснення охорони останнім, і що в зв'язку з цим всі працівники охорони
автоматично переходять працювати в ПП „Вадіс”.

Вислухавши доповідь судді, пояснення позивача, дослідивши
матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що
ОСОБА_1.  з відома та згоди засновника та
директора приватного підприємства „Вадіс” ОСОБА_2. з  15 вересня 2005 року був фактично допущений
до роботи на цьому підприємстві в якості старшого зміни по охороні об'єктів ЗАТ
спортивно-оздоровчого комплексу „Монітор”
та  „Укрпромінвест група”, які
розташовані по вул. Електриків, 29-а  м.
Києва, і в указаний період здійснював свої трудові обов'язки. Суд першої
інстанції також дійшов висновку, що позивач був незаконно звільнений з роботи з
1 листопада 2005 року.

Проте з такими висновками колегія суддів апеляційного
суду погодитись не може.

Відповідно до вимог ст.ст. 10 та 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень; сторони та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості; докази подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі; суд сприяє всебічному і повному з”ясуванню
обставин справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, відповідно до вимог ч.2  ст.303 ЦПК України, апеляційний суд досліджує
нові докази лише у випадках, коли неподання їх до суду першої інстанції було
зумовлено поважними причинами.

Свої висновки суд першої інстанції обґрунтував на
показаннях свідків ОСОБА_7., ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_6., ОСОБА_8., даних
табелю обліку робочого часу за жовтень 2005 року, Списку служби охорони
„Укрпромінвест” та СОК „Монітор”, посвідчення на ім'я позивача.

Надані позивачем письмові докази, а саме Список служби
охорони „Укрпромінвест” і СОК „Монітор”, табель обліку робочого часу за жовтень
2005 року, посвідчення на ім'я позивача (а.с.3-6), не мають будь-яких
реквізитів, що мають відношення до Приватного підприємства „Вадіс” (як,
наприклад, штампи, печатки, підписи керівника або посадових осіб цього
підприємства). Крім того, названий Список стосується працівників охорони не ПП
„Вадіс”, а інших підприємств - „Укрпромінвест” і СОК „Монітор”, а посвідчення
на ім ”я ОСОБА_1., старшого зміни охорони, містить позначки „Укрпромінвест
група”. Належність цих документів ПП „Вадіс” останнє категорично заперечує.
Надані відповідачем табелі обліку використання робочого часу за жовтень,
листопад та грудень 2005 року (а.с. 23-28) затверджені директором ПП „Вадіс”
ОСОБА_2. та містять його підписи; в цих табелях відсутні такі працівники, як
ОСОБА_1., а також ОСОБА_9., ОСОБА_7., ОСОБА_3. і ОСОБА_4., показання яких суд
взяв в основу висновків по справі.

Будь-які докази виплати ОСОБА_1. заробітної плати саме
приватним підприємством „Вадіс” відсутні (довідки ПП „Вадіс” про розмір
заробітної плати старшого зміни охорони також відсутні; в матеріалах справи
наявні лише власні розрахунки позивача про розмір його заробітної плати  -а.с.67-68).

Сам позивач в засіданні апеляційного суду пояснив, що
спочатку він працював у спортивно-оздоровчому комплексі ЗАТ СОК „Монітор”, але
в зв'язку з укладенням між цим підприємством та ПП „Вадіс” договору про надання
останнім послуг з охорони, всі працівники охорони автоматично перейшли у ПП
„Вадіс”. Після цього він охороняв ті самі об'єкти - ЗАТ СОК „Монітор” і
„Укрпромінвест група”. Аналогічні показання дав в суді першої інстанції
допитаний як свідок ОСОБА_9. брат позивача (а.с.71-72).

Свідки ОСОБА_7., ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_6. також
підтвердили, що позивач здійснював охорону об'єктів ЗАТ СОК „Монітор” і
„Укрпромінвест група” (а.с.63-65).

Як вбачається з матеріалів справи, між керівництвом ПП
„Вадіс” з одного боку, та ОСОБА_9. і ОСОБА_7. наявні спірні стосунки: ПП
„Вадіс” та його працівники неодноразово звертались до органів прокуратури та
суду із скаргами та заявами про неправомірні дії ОСОБА_8. і
ОСОБА_10.(а.с.32-42).

Аналізуючи наявні по справі докази в їх сукупності,
колегія суддів критично ставиться до показань свідків ОСОБА_8., ОСОБА_7.,
ОСОБА_3., ОСОБА_4. в тій частині, що ОСОБА_1. працював саме у приватному
підприємстві „Вадіс” (свідок ОСОБА_6. -
працівник ЗАТ СОК „Монітор”, підтвердив лише, що позивач здійснював
охорону об'єкту ЗАТ СОК „Монітор” -
а.с.65).

Виходячи з положень ст.ст.10 та 60 ЦПК України щодо
принципу змагальності сторін та покладення обов”язку доведення своїх тверджень
та заперечень сторонами по справі, а не судом, суд з власної ініціативи не має
права збирати докази.  Клопотання про
витребування інших доказів по справі як в суді першої інстанції, так і в суді
апеляційної інстанції позивачем не заявлялись.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду
вважає, що достовірних та переконливих доказів того, що позивач ОСОБА_9. був
прийнятий на роботу саме у приватному підприємстві „Вадіс”, або був допущений
до роботи саме на цьому підприємстві з відома власника або уповноваженого ним
органу, а в подальшому був незаконно звільнений, суду не надані. За таких
обставин посилання суду першої інстанції на положення  ч.4 ст.24 КЗпП України та роз'яснення, викладеного
в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду
судами трудових спорів”, не ґрунтуються на обставинах справи, підтверджених
переконливими доказами.

Таким чином, обставини, що мають значення для справи, які
суд першої інстанції вважав встановленими, є недоведеними, а тому згідно п.2
ч.1 ст.309 ЦПК України ухвалене судом першої інстанції рішення належить
скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319
Цивільного процесуального Кодексу, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу  приватного
підприємства „Вадіс”  - задовольнити.

Заочне рішення  Ніжинського
міськрайонного суду  від 06 травня 2008
року  скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1до приватного підприємства „Вадіс” м. Києва
(яке змінило назву на ПП „Задоволений малюк”) про поновлення на роботі та
стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту
його проголошення, але воно може бути оскаржене в касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:
Судді: