Справа № 2-100
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 вересня 2008р. Печерський районний
суд м. Києва

в складі : головуючого - судді Рейнарт
І.М.

при секретарі -
Танцюрі Ю.Б.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2, ОСОБА_3

-    про
усунення перешкод в землекористуванні, повернення частини самовільно захваченої
земельної ділянки та зобов'язання
установити огорожу -

встановив:

позивачка
звернулася до суду з позовом, який уточнювала під час судового розгляду, та
остаточно просить зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усунути перешкоди в
користуванні земельною ділянкою АДРЕСА_1 вздовж межі від літери Б до літери В
площею 12,61кв.м., привести вказану частину земельної ділянки у попередній
стан, прибрати бетонні блоки з цієї площі та відновити межову лінію,
зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 установити огорожу за свої кошти та
відшко-дувати всі витрати пов'язані з розглядом справи, а саме: судовий збір,
вит-рати на інформаційно-технічне забезпечення, правову допомогу та витрати
пов'язані з проведенням експертизи.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка посилається на
те, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка № АДРЕСА_1,
площею 0,0592га, яка була нею придбана 30 червня 2005р. на умовах договору
купівлі-продажу для подальшого будівництва та обслуговування житлового будинку.
Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0592 га, вона
отримала 08 листопада 2005р.

Позивачка зазначає, що 21 червня 2006р.
топографо-геодезичним відді-лом № 1 комунального підприємства "Київський
міський центр земельного кадастру та приватизації землі" виконані
геодезичні роботи по відновленню в натурі меж зазначеної земельної ділянки та
складено Абрис земельної ділянки, з якого вбачається, що на її земельній
ділянці розташовані бетонні блоки, які належать власникам земельної ділянки 28
по вул. Панфіловців ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які захопили частину її ділянки у
розмірі 10,3кв.м. та порушили межу.

Позивачка стверджує, що ОСОБА_2 самовільно, без
оформлення належних дозволів та погоджень, збудував так звану підпірну стінку,
а саме склав один на один бетонні блоки, насипавши грунт вздовж межі від літери
Б до літери В зі своєї сторони ділянки на висоту 1,5 м, що загрожує спорудам на
її земельній ділянці та життю її сім'ї.

Позивачка вважає, що вказаними діями відповідачів були
порушені її права як власника земельної ділянки, що ОСОБА_2 не мав права
буду-вати підпірну стінку на частині її земельної ділянки, на її звернення
прибрати

- 2 -

бетонні
блоки відповідачі відмовили, тому вона звернулася за захистом своїх інтересів
до суду.

Також позивачка стверджує, що нею не були пропущені
строки звер-нення до суду, так як про порушення свого права вона дізналася
після отри-мання Абрису земельної ділянки у червні 2006р., а попередній власник
земе-льної ділянки не повідомила їй, що бетонні блоки розташовані на її земельній
ділянці, так як у будинку фактично не проживала і земельною ділянкою не
користувалася.

Позивачка та її представник у судовому засіданні позов та
його підстави підтримали.

Представники відповідача ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 у
судовому засіданні позов не визнали, зазначивши, що у їх спільному
корис-туванні перебуває земельна ділянка 28 по вул. Панфіловців у м. Києві,
пло-щею 0, 1302 га, а саме: відповідно до Державних актів про право власності
на земельну ділянку, площа 0,1002 га, та відповідно до Державних актів на
пра-во постійного користування на земельну ділянку, площа 0,0264 га, які
межу-ють із земельною ділянкою, яка належить позивачці.

Також відповідачі стверджують, що при виготовленні
документації про передачу їм у приватну власність земельної ділянки, помилково
не була вра-хована частина земельної ділянки, площею 36кв.м., яка перебуває у
їх корис-туванні відповідно до рішення № 957 виконавчого комітету Київської
міської ради депутатів трудящих від 26 червня 1956р. та погодження меж земельних
ділянок, яке відбулося у березні 1994р., про що складений відповідний акт.

Представники відповідача ОСОБА_2 вважають, що визначений
у 1994р. порядок користування земельними ділянками АДРЕСА_1, є обов'язковим для
позивачки, бетонні блоки були встановлені саме у 1994р. по межі земельних
ділянок, служили парканом між земельними ділянками, а в даний час зруйновані з
вини позивачки, яка почала будівниц-тво будинку без відповідної документації,
вирила котлован глибиною 3 метра та довжиною 15 метрів безпосередньо біля
огорожі житлового будинку по вул. Панфіловців, 28 без належного кріплення
укосів, без встановлення під-пірної стінки, тобто котлован був виритий з
порушенням вимог Державних будівельних норм та правил.

Також відповідачі вважають, що не повинні встановлювати
огорожу між земельними ділянками, оскільки паркан, який вони встановили у
1994р., позивачка зламала з власної вини.

Вислухавши сторони, експерта, вивчивши надані докази,
судом вста-новлено, що 30 червня 2005р. ОСОБА_1, позивачка по справі, купила у ОСОБА_4
земельну ділянку площею 0,0592 га, кадастровий номер 8229611, розташовану по
АДРЕСА_1, що підтверджу-ється відповідним договором купівлі-продажу (с.с.11,
т.1).

08 листопада 2005р. Головним управлінням земельних
ресурсів вико-навчого органу Київради ОСОБА_1 був виданий державний акт на
право власності на вказану земельну ділянку, згідно якого цільовим призна-чення
даної ділянки є обслуговування жилого будинку і господарських будівель (с.с.86,
т.1).

Відповідно до Державних актів на право приватної власності
на землю,

-
3 -

виданих
25 червня 1998р. Київським міським управлінням земельних ресур-сів, земельна
ділянка площею 0,1002га, що розташована по АДРЕСА_1 була передана для
обслуговування жилого будинку і господар-ських будівель ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у
спільну приватну власність (с.с.220,221, т.2).

Згідно Державних актів на право постійного користування
землею, виданих 25 червня 1998р. Київським міським управлінням земельних
ресур-сів, земельна ділянка площею 0,0264га, що розташована по АДРЕСА_1 була
надана ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спільне постійне користування для ведення
особистого підсобного господарства (с.с.222,223, т.2).

21 червня 2006р. топографо-геодезичним відділом № 1
комунального підприємства "Київський міський центр земельного кадастру та
приватизації землі" виконані геодезичні роботи по відновленню меж
земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1, про що складено акт здачі-прийомки
відновлених в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки по АДРЕСА_1 та
виготовлено Абрис земельної ділянки (с.с.16, 17, т.1).

З вказаного Абрису вбачається, що фактично площа
земельної ділянки АДРЕСА_1 складає 591,9кв.м., а по лінії між літерами Б та В
встановлено огорожу, яка розташована на земельній ділянці 26-а.

З наданих суду документів та пояснень сторін у судовому
засіданні встановлено, що земельні ділянки позивачки та відповідачів межують по
лінії Б-В, і зображена огорожа є парканом між земельними ділянками сторін, яка
збудована з бетонних блоків відповідачами.

Представники відповідача ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 у
судовому засіданні не заперечували, що паркан з бетонних блоків був побудований
ними.

Твердження відповідачів про те, що Абрис земельної
ділянки позивач-ки, складений 21 червня 2006р., не відповідає дійсності, не
знайшло свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки належних доказів
суду надано не було.

Крім того, відповідачами у підтвердження своєї позиції
суду був нада-ний Абрис виносу в натурі
спірної межі на вул. Панфіловців, 28, з якого вба-чається, що підпірна
стана з блоків ФББ не знаходиться на межі земельних ділянок, а стоїть на
земельній ділянці, яка належить ОСОБА_1 (с.с.76 т.2).

Згідно висновку № 13454 судової будівельно-технічної
експертизи від 14 березня 2008р. бетонні блоки цілком встановлені на площі
земельної ді-лянки № 26-а по місце розташуванню наближені до межі суміжної
ділянки АДРЕСА_1 та з відступом від неї з 0,00м. до 0,60м. від-повідно до акту
приватної власності на землю (с.с.181-185 т.1).

Твердження відповідачів про те, що бетонні блоки
встановлені на земе-льній ділянці, якою вони користуються відповідно до
погодження меж земе-льних ділянок у 1994р. та рішення № 957 виконавчого
комітету Київської міської ради депутатів трудящих від 26 червня 1956р., а
ОСОБА_1, а перед нею ОСОБА_4, помилково були видані Державні акти на право

- 4 -

власності
на земельну ділянкою площею 0, 0592га, суд вважає безпідстав-ними, виходячи з
наступного.

Відповідно до рішення № 957 виконавчого комітету
Київської міської ради депутатів трудящих від 26 червня 1956р. за
землекористувачами по АДРЕСА_1 було зареєстровано земельну ділянку 1250кв.м. та
залишено у тимчасове користування земельна ділянка, площею 52кв.м. Цим же
рішенням за землекористувачами по АДРЕСА_1 була реєстрована земельна ділянка,
площею 560кв.м. та залишено у тимчасове користування 37кв.м. (с.с.121-124 т.2).

З наданих суду актів установлення і погодження меж
землекористу-вання від 11 березня 1994р., вбачається, що акт погодження меж
землекорис-тування садиби АДРЕСА_1 не був підписаний власником сади-би №28
Болтуновою К.К. (с.с.158 т.2), а акт погодження меж землекористу-вання садиби
№28 не був підписаний власником садиби №26-а ОСОБА_4 (с.с.152 т.2), яка була
власником будинку АДРЕСА_1 згід-но свідоцтва про право на спадщину за заповітом
від 6 грудня 1990р. (с.с.214 т.2).

Враховуючи викладене, суд вважає, що у 1994р. не було
здійснено на-лежне погодження меж користування земельними ділянками між
власниками будинків АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_2 є власником Ѕ
частини будинку 28 по вул. Панфіловців згідно договору дарування від 25 січня
1997р., а відповідач ОСОБА_3 є власником Ѕ частини цього ж будинку згідно
договорів дарування від 26 травня 1995р. та від 25 січня 1997р., де також
зазначено, що будинок розташований на земельній ділянці, площею 1250кв.м.
(с.с.137-139 т.2).

12 червня 1997р. ОСОБА_4 звернулася до
Київської міської дер-жавної адміністрації із заявою про передачу їй у приватну
власність земе-льної ділянки, площею 560кв.м. по АДРЕСА_1 (с.с.195 т.2). Згідно
технічного паспорту на жилий будинок загальна площа даної зе-мельної ділянки по
фактичному користуванню становила 597кв.м. (с.с.197 т.2).

Розпорядженням Київської міської
державної адміністрації № 1203 від 8 серпня 1997р. у власність ОСОБА_4 була
передана земельна ділян-ка, площею 0,06га. У п. 3.2. Розпорядження зазначено,
що площі земельних ділянок будуть уточнені в межах, визначених цим
розпорядженням, після перенесення їх меж в натуру (на місцевість) (с.с.193
т.2).

З пояснювальної записки, складеної
працівником геодезичного відділу Регіонального центру земельного кадастру та
приватизації землі Київського міського управління земельних ресурсів
вбачається, що у вересні 1997р. були виконані геодезичні роботи для
виготовлення державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_4,
визначені межі земельної ділянки на місцевості, уточнена площа земельної
ділянки, яка становить 592 кв.м., погоджений план земельної ділянки з головним
землевпорядником Печерського району (с.с.183-184 т.2). При цьому до
пояснювальної записки приєднаний акт здачі-прийомки закріплення зовнішніх меж
земельної ділянки ОСОБА_4 від 30 вересня 1997р., Абрис земельної ділянки та

- 5 -

акт
встановлення  та погодження зовнішніх меж
земельної ділянки від 6 жов-тня 1997р., в якому зазначено, що суміжними
землекористувачами ніяких претензій при встановленні меж землекористування не
заявлено. Вказаний акт підписано ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (с.с.189-191 т.2)

Таким чином, межі земельної ділянки
АДРЕСА_1 були погоджені з відповідачами 6 жовтня 1997р. і заперечень не
викли-кали.

При цьому, з зазначеної вище
пояснювальної записки вбачається, що межа земельних ділянок 26-а та 28
проходить по металевих штирях, що та-кож відображено і в акті від 6 жовтня
1997р. з уточненням - дерев'яній огоро-жі та осі ФБС, та підтверджено Абрисом,
на якому не зображено бетонні бло-ки протягом всієї межі земельних ділянок
(с.с.184, 189, 191 т.2).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
встановленим, що на момент передачі земельної ділянки АДРЕСА_1 у власність
ОСОБА_4 бетонні блоки на межі із земельною ділянкою 28 по вул. Панфіловців
повністю встановлені не були.

30 січня 1998р. ОСОБА_4 був виданий
державний акт на право власності на земельну ділянку АДРЕСА_1, площею 592кв.м.
(с.с.174 т. 2), який відповідачами у встановленому законом порядку оскаржений
не був.

11 вересня 1997р. ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звернулися до Київ-ської міської державної адміністрації із заявою про передачу
їм у приватну власність земельної ділянки по вул. Панфіловців, 28, площею
0,13га (с.с.243 т.2).

Розпорядженням Київської міської
державної адміністрації № 1190 від 6 серпня 1997р. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спільне
користування пере-дана земельна ділянка, площею 0,13га по АДРЕСА_1, при цьому,
0,10га у постійне користування, а 0,03га в тимчасове довгострокове користування
на умовах оренди строком на 10 років (с.с.244 т.2).

Розпорядженням Київської міської
державної адміністрації № 221 від 6 лютого 1998р. у приватну власність ОСОБА_2
та ОСОБА_3 передано земельну ділянку за вказаною адресою, площею 0,1га, та у
постійне користування, 0,03га. При цьому у п.3.2 Розпорядження зазначено, що
площі земельних ділянок будуть уточнені в межах, визначених даним
розпоряд-женням, після перенесення їх меж в натуру (на місцевість) (с.с.232
т.2).

Зовнішні межі земельної ділянки були
встановлені згідно акту встанов-лення та погодження зовнішніх меж в натурі від
6 жовтня 1997р., який підписаний відповідачами та довіреною особою ОСОБА_4,
виготов-лений відповідний Абрис (с.с.239, 240 т.2), з якого вбачається, що межа
між земельними ділянками 28 та 26-а має рівну лінію, а огорожа, частина якої є
дерев'яна, не розташована на ділянці 26-а.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
межі земельних ділянок АДРЕСА_1 та їх площі були погоджені 6 жовтня 1997р. між
їх власниками і заперечень у них не викликали.

Відповідно акту здачі-прийомки
встановлених зовнішніх меж земель-ної ділянки від 23 березня 1998р., ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 передано

межі
встановленої земельної ділянки, розміри якої показані на плані (с.с.238

- 6 -

т.2).

25 червня 1998р. ОСОБА_2 та ОСОБА_3
були видані Державні акти на право власності на земельну ділянку 28 по вул.
Панфіловців, площею  0,1002га та Державні
акти на право постійного користування земельною ділянкою за цією ж адресою,
площею 0,0264га (с.с.220-223 т.2).

Вказані акти та додані до них плани
земельних ділянок відповідачами у встановленому законом порядку оскаржені не
були, що свідчить про їх згоду з площами, зазначеними у вказаних Актах.

Порівнюючи Абриси земельних ділянок
26-а та 28 по вул. Панфіловців, складені у жовтні 1997р. та 21 червня 2006р.,
судом встановлено, що огорожа між земельними ділянками у виді бетонних блоків
була добудована після вересня 1997р. і встановлена на земельній ділянці 26-а
(с.с.16 т.1, с.с.191, 240 т.2).

Відповідно до ст. 125 ч.1 Земельного
Кодексу України право власності та право постійного користування на земельну
ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що
посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою,
та його державної реєстрації.

Відповідачами суду не надано документів
у підтвердження того, що вони мають право на користування додатково ще 36кв.м.
землі, які не були враховані при здійснені приватизації земельних ділянок, тому
суд вважає безпідставним їх посилання на те, що бетонні блоки встановлені на
земельній ділянці, яка перебуває у їх користуванні.

При вирішені даного спору судом також
враховано, що при здійснені приватизації земельних ділянок 26-а та 28 по вул.
Панфіловців та передачі частини земельної ділянки у постійне користування
відповідачам, місцевими органами виконавчої влади були розглянуті всі
документи, на підставі яких сторони користувалися земельними ділянками, в тому
числі і ті, на які відпо-відачі посилалися у судовому засіданні, і було
прийнято відповідне рішення про передачу земельних ділянок у власність та
видачу документів на право власності на земельні ділянки та на право користування
земельною ділянкою, з якими сторони погодилися і у встановленому порядку не
оскаржували.

Частиною 2 ст. 90 Земельного Кодексу
України передбачено, що пору-шені права власників земельних ділянок підлягають
відновленню у порядку, встановленому законом.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Враховуючи, що у судовому засіданні
встановлено, що позивачка набу-ла право власності на земельну ділянку АДРЕСА_1
на законних підставах і саме у розмірі 0,592кв.м., відповідачі встановили
огорожу з бетон-них блоків на земельній ділянці, яка належить позивачці,
відмовляються її прибрати добровільно, суд вважає необхідним зобов'язати їх
усунути пору-шення прав власності позивачки на користування її власністю.

Посилання відповідачів на те, що
бетонні блоки зсунулися на земельну ділянку позивачки, оскільки вона в
порушення будівельних норм вирила котлован, суд вважає безпідставним оскільки
Абрис земельної ділянки 26-а

- 7
-

по вул. Панфіловців був складений 21 червня
2006р., а будівельні роботи позивачка розпочала у листопаді 2006р.

При цьому суд вважає необхідним
зазначити, що в даному судовому засіданні судом не розглядалися питання про
здійснення будівництва сторо-нами жилих будинків у відповідності з будівельними
нормами чи з їх пору-шенням, оскільки це не пов'язано з предметом пред'явленого
позивачкою позову і не має відношення до порушення меж земельної ділянки, яка
нале-жить позивачці.

У судовому засіданні відповідачами не
було заявлено про відмову у задоволені позову у зв'язку із порушенням
позивачкою строків позовної дав-ності, тому у суду відсутні законні підстави
для її застосування.

Суд вважає, що позовні вимоги про
зобов'язання відповідачів відновити попередній стан земельної ділянки АДРЕСА_1
та встановити огорожу між земельними ділянками задоволенню не підлягає,
оскільки, позивачкою не надані належні та достатні докази того, що саме діями
відпо-відачів її земельна ділянка була приведена у неналежний стан, а огорожа з
бетонних блоків, яка на день розгляду справи судом пошкоджена, була встановлена
відповідачами, тому суд не має підстав вважати, що пошкод-женням огорожі були
порушені права позивачки, які підлягають відновлен-ню. Крім того, позивачка не
позбавлена можливості власними сила встано-вити огорожу її земельної ділянки.

Вимоги про стягнення з відповідачів
понесених позивачкою судових витрат підлягають задоволенню частково, оскільки
позивачкою не надано доказів понесених нею витрат на правову допомогу та сплату
проведення експертизи.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 81, 90, 116, 118, 125 Земельного Кодексу України, ст. 391 Цивільного
Кодексу України, ст.ст. 60, 88, 212, 213, 214, 215, 223 ЦПК України, суд

вирішив:

позов
задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усунути
перешкоди ОСОБА_1 у користуванні земельною ділянкою АДРЕСА_1 вздовж межі від
літери Б до літери В відповідно до Державних актів про право власності на
землю, виданих  8 листопада 2005р.
ОСОБА_1, 25 червня 1998р. ОСОБА_2 та ОСОБА_3, та відповідно до Державних актів
на право постійного користування землею, виданих 25 червня 1998р. ОСОБА_2 та
ОСОБА_3.

Зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прибрати бетонні блоки з
земельної ділянки АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно
на користь ОСОБА_1 8грн. 50коп. повернення судового збору та 7грн. 50коп.
повернення витрат на

- 8
-

інформаційно-технічне
забезпечення.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення набирає законної сили, якщо
протягом десяти днів з дня його проголошення не було подано заяву про
апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження, рішення набирає законної сили після закінчення цього
строку.

СУДДЯ