Справа
№ 2- 228 / 2008 року
29 липня 2008 року              Ізюмський міськрайонний суд
у складі: головуючого судді Бутенко
секретарі Костенко В.В.
судового
розпорядника Акіншиної Л.В.
розглянувши|розгледівши| у відкритому|відчиненому| судовому засіданні
в  залі суду в місті Ізюм
справу|річ| за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2,
ОСОБА_3про стягнення боргу за договором позики та стягнення моральної шкоди, -
У грудні 2007 року ОСОБА_1. звернувся до суду з
зазначеною позовною заявою до відповідачів (а.с. 10-11), посилаючись на те, що
в жовтні 2003 року між ним і відповідачами укладався договір позики грошей в
суму коштів, а відповідач ОСОБА_2. власноруч написала йому розписку.
Відповідачі добровільно не повернули йому грошові кошти, посилаючись на
В період розгляду справи ОСОБА_1. доповнив позовні вимоги
до відповідачів про стягнення моральної шкоди в сумі 5000 грн. (а.с. 75-76).
У зв'язку з наведеним позивач просить позов задовольнити
Відповідачка ОСОБА_2. позовні вимоги визнала у обсязі &frac12; частини суми позики і моральної шкоди, просить суд позов задовольнити,
посилаючись, що дійсно вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_3. з 1987 року до 9
лютого 2007 року, у шлюбі, з метою придбання і ремонту магазина по АДРЕСА_1,
вони з чоловіком 19.10.2003 року взяли у борг у ОСОБА_1. кошти в сумі 4000
При цьому вони обидва зверталися до ОСОБА_1. за грошима,
ОСОБА_3. знаходився на дворі, а їй ОСОБА_1. надав кошти, вона написала про це
письмову розписку. Потім з чоловіком виникли сварки, у лютому 2007 року він
подав позови на розлучення та поділ майна з нею до суду. У липні 2007 року
ОСОБА_1. звернувся до них з вимогами повернути борги за договором позики, а
потім до суду.
Відповідач ОСОБА_3. позовні вимоги не визнав, просить суд
у задоволенні позову відмовити, посилаючись, що він взагалі не був присутній
при договорі позики, що договора позики взагалі не було, ОСОБА_1. гроші
ОСОБА_2. не передавав взагалі. Підтвердив, що він дійсно перебував з ОСОБА_2. у
шлюбі з 1987 року по лютий 2007 року, він подав позов до суду про поділ майна
подружжя, тому ОСОБА_2. бажає отримати з нього кошти.
Представник відповідача ОСОБА_4 . підтримав ОСОБА_3. і
теж просить суд у задоволені позову відмовити.
Вислухавши сторони і представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову.
Судом установлені факти і відповідні їм правовідносини.
З 17 жовтня 1987 року відповідачі ОСОБА_3. і ОСОБА_2.
перебували у зареєстрованому шлюбі до 22 травня 2007 року (а.с. 25, 48).
Сімейний Кодекс, яким регулюються
майнові відносини, осіб, що  перебувають
у сімейних правовідносинах у реєстрованому шлюбі,  вступив у дію з 01.01.2004 року і до цього
такі відносини регулювалися Кодексом про шлюб та сім'ю України 1969 року,
відповідно до яких якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї,
то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим
договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, та договір,
укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з
подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї
(статті 61 ч.4, 65 ч.4 СК України, стаття 23 ч.2 КпШС України).
Під час шлюбу ОСОБА_2. 19.10.2003 року взяла позику у ОСОБА_1. на суму
4000 доларів США, про що нею була написана письмова розписка (а.с. 5,82).
Згідно зі ст. 374 ЦК Української РСР 1963 року, який був чинним на час
виникнення спірних правовідносин, за договором позики одна сторона (позикодавець)
передає другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей
того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Надана позивачем ОСОБА_1. письмова
розписка не є письмовою формою договору позики, але є підтвердженням факту
укладання у жовтні 2003 року між ОСОБА_2. і ОСОБА_1. договору позики, за яким
позивач передав відповідачці  4000
доларів США, а та зобов'язалася повернути таку ж саму суму за вимогою ОСОБА_1.,
однак свого зобов'язання у жовтні 2007 року не виконали.
Відповідачі ОСОБА_2підтвердили
суду, що вони у шлюбі в інтересах сім'ї придбали майно: автомобіль
Відповідно до ст. 60 ЦПК України, доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд вважає необґрунтованими
заперечення відповідача ОСОБА_3., так як його пояснення є безпідставними, а
факти, викладені в запереченнях, не відповідають дійсним обставинам справи.
Спірні кошти в сумі 4000 доларів
США були набуті відповідачами ОСОБА_2на праві спільної сумісної власності
Таким чином, відповідачкою
ОСОБА_2., у відповідності з вимогами ст.ст. 10,11,60 ЦПК України, надано
доказів які б підтверджували ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх пояснень, що договір позики між нею і ОСОБА_1. від 19.10.2003
року був укладений в інтересах сім'ї.
Тому суд вважає, що цей договір
позики створює обов'язки для другого подружжя - відповідача ОСОБА_3 ..
Відповідно до змісту ст. 169 ЦК
Української РСР 1963 року, який був чинний на час виникнення спірних
правовідносин, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у
зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті. сума, що
підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти
Згідно № 134 “Урядового кур'єра”
від 24.07.2008 року офіційний курс Національного Банку України за 100 доларів
США дорівнює 484,0000 гривні.
За таких обставин суд вважає, що
підлягає задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1. про стягнення суми позики - 4000
цій частині позову ОСОБА_1. необхідно відмовити.
Суд приходить до висновку, що у
частині стягнення моральної шкоди необхідно позивачу відмовити.
Діями відповідачів були порушені
законні права позивача ОСОБА_1., але у винних діях відповідачів ОСОБА_2. і
ОСОБА_3. відсутній|наявний|
причинний зв'язок з|із| тим, що
наступили|настали| для позивача
вказані наслідки|результатів|.
Частиною 1 статті 1167 ЦК України
передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за
наявності її вини, крім випадків, встановленою частиною другою цієї статті.

Судові витрати суд стягає з
відповідачів на користь позивачки в порядку вимог ст. 88 ЦПК України у
частковому відношенні.

Керуючись ст.ст. 60, 65 СК України, ст.ст. 1046 - 1051 ЦК
України, ст.ст. 10,11, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК| України,  суд

В И Р І Ш ИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3про стягнення
боргу за договором позики та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3на користь ОСОБА_1солідарно кошти за договором позики в
сумі 19360 грн. 00 коп..

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3на користь ОСОБА_1судові витрати в сумі по 115 грн. 00 коп.
з кожного.

У
стягненні з ОСОБА_2, ОСОБА_3на користь ОСОБА_1моральної шкоди в сумі
5000 грн. відмовити.

Рішення|розв'язання,вирішення,розв'язування|
може| бути| оскаржене| в апеляційному|
порядку|ладу| до Апеляційного
суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом| подачі в 10- денний| строк з дня проголошення| рішення|розв'язання,вирішення,розв'язування| заяви про апеляційне| оскарження| і поданням|
після|потім| цього| протягом| 20 днів апеляційної скарги| або| в
порядку|ладу| ч.4 ст.295 ЦПК| України.

Головуючий:
суддя -