Справа № 2-119/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

24 квітня 2008
р. Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у
складі   судді:                   Іванова С.М.

при секретарі:     Богдан О.О.

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1доОСОБА_2,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні
позивача: орган опіки і піклування виконкому Інгулецької районної у місті ради,
управління житлового комунального господарства виконкому Криворізької міської
ради, комунальне житлове підприємство № 6, ОСОБА_3про примусовий обмін частини
житлового приміщення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те що з          22 квітня 1989 року перебував у
зареєстрованому шлюбі з відповідачемОСОБА_1 Від шлюбу мають синаОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який перебуває на утриманні та вихованні позивача, оскільки
рішенням Інгулецького районного суду
м. Кривого Рогу від 25.11.2004
року встановлено місце проживання сина з останнім. У 1993 році на підставі
рішення виконкому Інгулецької районної у місті ради                               м. Кривого Рогу
№ 5 від 24.09.1993 року позивачем було отримано трикімнатну квартируАДРЕСА_1.
На даний час квартира не приватизована і знаходиться на балансовому обліку
управління житлово-комунального господарства Криворізької міської ради та на
обслуговуванні КЖП № 6. Позивач є квартиронаймачем, що підтверджує виписка з
фінансового рахунку НОМЕР_1від 21.05.2007 року. Між позивачем та відповідачем
відбуваються конфліктні ситуації щодо користування квартирою у зв'язку з чим
рішенням Інгулецького районного суду                      м. Кривого Рогу від 20
квітня 2006 року позивач та його син були вселені до спірної квартири, а
відповідача суд зобов'язав не чинити перешкоди позивачу в користуванні
квартирою. 26.09.2006 року державним виконавцем ДВС Інгулецького району
позивача разом з сином було вселено у спірну квартиру, але наступного дня
відповідач знову змінила замки у спірній квартирі у зв'язку з чим було
поновлено виконавче провадження та 14.09.2006 року позивач був повторно
вселений до спірної квартири. Наступного дня замки були знову змінені у спірній
квартирі. Неодноразово відповідачу з боку позивача пропонувалось здійснити
обмін спірної квартири, але остання відмовлялась. З метою ліквідації конфліктів
та врегулювання житлових проблем позивач, запропонував відповідачу, провести
обмін квартириАДРЕСА_1 на однокімнатну квартируАДРЕСА_2, що належить ОСОБА_3
згідно договору купівлі продажу від 21.03.2007 року, але остання відмовилась,
що змусило позивача звернутися до суду з вимогою щодо примусового обміну. В
судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив
суд задовольнити останні.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги не визнала в повному обсязі, вважаючи, що  примусовий обмін частини квартири, яка
перебуває в комунальному житловому фонді не може бути здійснено на квартиру,
яка знаходиться в приватній власності, оскільки це суперечить нормам Житлового
кодексу України та порушує її права, адже квартири є нерівнозначними за  плануванням та вартістю житла.

Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 вважала, що
позовні вимоги позивача підлягають задоволенню на тих підставах, що зазначені
позивачем.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача органу опіки
і піклування виконкому Інгулецької районної у місті ради проти задоволення
позовних вимог не заперечив, хоча і вказав,
що зазначений обмін  суперечить
нормам чинного законодавства, але в інтересах неповнолітньої дитини його слід
провести.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача управління
житлового комунального господарства виконкому Криворізької міської ради до суду
не з'явився,
надав листа про розгляд справи за відсутності їх представника, вирішення даної
справи залишив на розсуд суду. За таких обставин, суд вважає за можливе
провести розгляд справи за відсутності представника управління.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача
комунально-житлового підприємства № 6 вважав, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню, оскільки суперечать нормам житлового законодавства України.

Заслухавши пояснення сторін,
допитавши свідка, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами
докази, суд приходить до наступного.

Судом
встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ПозивачОСОБА_1 з 22 квітня 1989 року
перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачемОСОБА_1 Від шлюбу мають
синаОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який перебуває на утриманні та вихованні позивача,
оскільки рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 25.11.2004
року встановлено місце проживання сина з останнім (а.с.5,18). 22.05.2003 року
шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, що підтверджується
свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_2 (а.с.34). Згідно виписки з фінансового
рахунку НОМЕР_1від
21.05.2007 року квартиронаймачем квартириАДРЕСА_1 єОСОБА_1 (а.с.41).
Згідно довідки КЖП № 6 та довідки КБТІ зазначена квартира не приватизована, а
будинок знаходиться на балансовому обліку управління житлового комунального
господарства Криворізького міськвиконкому та на обслуговуванні КЖП  № 6 (а.с.42,44). Згідно довідки Криворізької
об'єднаної міської довідково-інформаційної служби за адресою: квартираАДРЕСА_1
зареєстрованіОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4(а.с.32).Як встановлено за даною
адресою мешкає лише відповідач по справі, позивач з сином мешкають за адресою:
АДРЕСА_3. Даний факт, визнаний сторонами, а відповідно до                          ч. 1 ст. 61 ЦПК
України не підлягає доказуванню.

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_4зазначив, що мешкає з батьком за адресою: АДРЕСА_3,
оскільки з мамою у нього відбуваються постійні конфлікти. До спірної квартири
має вільний доступ, але тільки коли мама є вдома, оскільки його ключ не
підходить до дверного отвору. Мама не заперечує, щоб він проживав в даній
квартирі разом з нею, але він сам цього не бажає. На далі також збирається
мешкати з батьком.

Судом також встановлено, що
однокімнатна квартира АДРЕСА_2, щодо якої ставиться питання про примусовий
обмін, належить ОСОБА_3 згідно договору купівлі продажу від 21.03.2007 року.
Право власності за останньою зареєстровано 17.04.2007 року (а.с. 35,36). Дана
квартира є вільною, в ній ніхто не проживає. Даний факт, визнаний сторонами, а
відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Відповідно до Правил обміну жилих
приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР від
31.01.1986 року № 31 встановлюється порядок обміну жилими приміщеннями в
будинках державного і громадського житлового фонду і фонду житлово-будівельних
кооперативів.

Пунктом 2 зазначених Правил,
визначено, що наймач жилого приміщення в будинку державного і громадського
житлового фонду вправі за письмовою згодою членів сім'ї, що проживають
разом з ним, включаючи тимчасово відсутніх, провести обмін займаного житлового
приміщення з іншим наймачем у будинку зазначеного фонду або членом
житлово-будівельного кооперативу. Якщо між членами сім'ї не досягнуто
згоди про обмін, то кожен з них вправі вимагати в судовому порядку примусового
обміну займаного приміщення на приміщення в інших будинках (квартирах).

Зазначені положення також визначені
ст. 79, 80 ЖК України.

Статтею 81 ЖК України визначено, що
наймач або член його сім'ї вправі в установленому законом порядку провести
обмін жилої площі, що припадає на нього, в тому числі суміжної кімнати або
частини кімнати, з наймачем іншого жилого приміщення за умови, що в'їжджаючий у
порядку обміну вселяється як член сім'ї тих, що залишились проживати в цьому
приміщенні.

Приписами ст. 164 ЖК України
визначено, що наймач жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить
громадянинові на праві приватної власності, вправі за письмовою згодою членів
сім'ї, що проживають разом з ним, включаючи тимчасово відсутніх, а також
власника будинку (квартири) провести обмін займаного жилого приміщення з іншим
наймачем у цьому будинку (квартирі) або в іншому будинку (квартирі), що
належить громадянинові на праві приватної власності.

Проаналізувавши приписи зазначених
норм, суд приходить до висновку, що правила ст. 80 ЖК України і п. 2 Правил
обміну жилих приміщень в судовому порядку в разі відсутності згоди між членами
сім”ї не
поширюється на обмін жилого приміщення, що належить їм на праві приватної
власності. Вони регулюють тільки правовідносини між членами сім'ї наймача жилих
приміщень у державному або громадському житловому фонді.

Не приймаються судом до уваги покази
свідка, оскільки відомості, що повідомив останній, не впливають на правильність
(законність та обґрунтованість) вирішення даної справи.

З урахуванням вищевикладеного,
враховуючи, що квартираАДРЕСА_1 перебуває у комунальній власності, а
квартира            АДРЕСА_2 у приватній
власності та беручи до уваги відсутність згоди на такий обмін сторони, якої він
стосується, тобто відповідача по справі, суд вважає, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись
Правилами обміну жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою
Ради Міністрів УРСР від 31.01.1986 року № 31, ст. 79-81, 84, 164 ЖК
України,  ст. 3, 4, 88, 212-215, 218 ЦПК
України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1доОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних
вимог щодо предмета спору на стороні позивача: орган опіки і піклування
виконкому Інгулецької районної у місті ради, управління житлового комунального
господарства виконкому Криворізької міської ради, комунальне житлове
підприємство № 6, ОСОБА_3про примусовий обмін частини житлового приміщення
відмовити повністю.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Апеляційну
скаргу на рішення може бути подано апеляційному суду Дніпропетровської області
через Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу протягом              20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Апеляційну
скаргу може бути подано без попереднього подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.

Рішення
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження було подано, після закінчення
строку на подачу апеляційної скарги, якщо було подано  апеляційну скаргу, після розгляду скарги
апеляційним судом.

Копія
апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до  апеляційного суду Дніпропетровської області

Суддя (підпис)

з оригіналом згідно

Суддя                                                                                                                   С.М.Іванов