У х в а л а

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

1 жовтня 2008 року                                                                        м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Гнатенка А.В.,

суддів:   за участю прокурора:

Балюка М.І.,                         Гуменюка В.І.,                    Барсукової
В.М.,                  Данчука
В.Г.,  Олексюк О.Б.,-

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства “Санрайс”, дочірнього підприємства “Кіровоградський облавтодор” ВАТ “Державної
акціонерної компанії “Автомобільні дороги України”, третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, спричиненої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и л
а:

У
березні 2005 року ОСОБА_1 звернулася із позовом до ПП “Санрайс” в особі ОСОБА_3з притягненням до участі третьої особи ОСОБА_2. про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 14 березня 2005 року ОСОБА_2, керуючи автомобілем МАЗ-64222, державний номер НОМЕР_2 з напівпричепом, державний номер НОМЕР_1, що належить ПП
“Санрайс” та рухаючись в смт. Павлиш Онуфріївського району по трасі
“Суми-Полтава-Олександрія”, порушив Правила дорожнього руху та вчинив
дорожньо-транспортну пригоду. Не справившись з керуванням автомобіля він наїхав
на жилий будинок АДРЕСА_1, що належить позивачці на праві
власності. Будинок  майже повністю
зруйнований, а тому став непридатним для проживання. Крім
того, знищено всі меблі, речі домашнього вжитку та одяг, чим завдано значні
матеріальні збитки. ОСОБА_1 просила задовольнити її позовні вимоги та стягнути з відповідача на її користь 27 929 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди і 50 тис. грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Онуфріївського районного суду
від 10 листопада 2005 року до участі у справі в якості співвідповідача
притягнуто ДП “Кіровоградський облавтодор”.

Рішенням Онуфріївського районного суду
від 21 червня 2006 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду
Кіровоградської області від 8 листопада 2006 року, позов задоволено частково.
Стягнуто з ДП “Кіровоградський облавтодор” ВАТ “ДАК “Автомобільні дороги України” на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду: у зв'язку із пошкодженням
жилого будинку і господарських будівель у сумі 24 328 грн. 68 коп.,
у зв'язку із пошкодженням майна - 2 557 грн. 50 коп., та 40 тис. грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди і 747 грн. 08 коп. понесених витрат на проведення
експертиз. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ПП “Санрайс” про
відшкодування матеріальної і моральної шкоди відмовлено.

У
касаційній скарзі ДП “Кіровоградський облавтодор” ВАТ ДАК “Автомобільні
дороги  України”, до якої приєднався у
касаційному поданні прокурор Кіровського району м. Кіровограда, просять
скасувати ухвалені рішення суду, а справу
направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального
права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з
таких підстав.

Задовольняючи позов частково та стягуючи матеріальну та
моральну шкоду із ДП “Кіровоградський облавтодор” ВАТ “ДАК “Автомобільні дороги України”, суд першої інстанції виходив з того, що підстав для
стягнення матеріальної та моральної шкоди із ПП “Санрайс” немає, оскільки
дорожньо-транспортна пригода сталася в умовах непереборної сили, а тому
відповідальність за спричинення шкоди внаслідок ДТП має нести ДП “Кіровоградський облавтодор” ВАТ
“ДАК “Автомобільні дороги України”.

Проте з такими висновками суду погодитися не можливо.

Відповідно частини 5 статті 1187 ЦК України особа, яка
здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану
шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили
або умислу потерпілого.

Непереборною силою визнається надзвичайна або
невідворотна за даних умов подія.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що ДТП сталося
внаслідок непереборної сили.

Однак, суд повинен всебічно, повно, об'єктивно та
безпосередньо досліджувати наявні у справі докази та результати оцінки доказів
відобразити в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відмови у прийнятті,
як зазначено у статті 212 ЦПК України.

У порушення вимог статей 212-214 ЦПК України суд першої
інстанції у своєму рішенні не навів мотивів чому саме він вважає, що водій діяв
в умовах непереборної сили.

Частиною 2 статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим
об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену
небезпеку.

Шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що її дії були
неправомірними.

ОСОБА_2 на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди,
перебував у трудових відносинах з ПП “Санрайс”, яке є володільцем джерела
підвищеної небезпеки.

Відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки
настає незалежно від його вини.

Крім того, не можна погодитися і з
рішенням суду в частині розміру моральної шкоди, яка стягнута з відповідача.

При визначенні розміру заподіяної
позивачу моральної шкоди суд має керуватися засадами розумності, виваженості та
справедливості, а також має враховувати характер та обсяг фізичних та душевних
страждань, яких зазнав та продовжує зазнавати позивач, неможливості проживання
у власному будинку, важкість вимушених змін у житті позивача, характер
додаткових зусиль для організації його життя та вину відповідача у заподіянні шкоди.

Суд апеляційної інстанції на наведене уваги не звернув, не перевірив доводи
апеляційної скарги, залишив рішення районного суду без змін.

Оскільки порушення норм матеріального та процесуального права призвело до
неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції та ухвала суду
апеляційної інстанції підлягають скасуванню, а справа направленню на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати
у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу дочірнього підприємства “Кіровоградський облавтодор”
відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні
дороги України” та касаційне подання прокурора Кіровського району м.
Кіровограда задовольнити.

Рішення Онуфріївського районного суду від 21 червня 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Кіровоградської області від 8 листопада 2006 року скасувати,
а справу направити до суду першої інстанції для розгляду іншим суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                            А.В.
Гнатенко

Судді:                                                                       М.І. Балюк

В.М. Барсукова

В.І. Гуменюк

В.Г. Данчук