Справа № 22-ц-699 / 2008 р.                                             Головуючий у
1-ій інстанції Корольова Г.Ю.
Суддя-доповідач Гагін М.В.
У Х В А Л А

І м е н е м У к
р а ї н и

01 липня 2008 року  колегія суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого -
Шевченка В.А.

суддів - Гагіна
М.В., Білецького О.М.

з участю
секретаря судового засідання -  Кияненко
Н.М.

та осіб, які
беруть участь у справі - позивача ОСОБА_1, представника відповідача ВДВС
Охтирського МУЮ - Горбушка Д.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду  Сумської області цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення
Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22 січня 2008 року

у справі за позовом ОСОБА_1до Державного казначейства
України, відділу державної виконавчої служби Охтирського міськрайонного
управління юстиції, треті особи: державні виконавці відділу державної
виконавчої служби Охтирського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4,

про стягнення майнової та моральної шкоди,-

в с т а
н о в и л а :

Рішенням від 22
січня 2008 року Охтирського міськрайонного суду Сумської області відмовлено в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1. просить скасувати рішення суду через порушення місцевим судом
норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та
ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Зазначає, що суд
дійшов невірного висновку про неоскарження ОСОБА_1. постанов державного
виконавця від 27 грудня 2004 року, 16 листопада 2005 року, 06 липня 2007 року;
суд невірно пов'язав відмову у задоволенні даного позову із рішенням місцевого
суду від 06 жовтня 2004 року, оскільки вимоги у даних справах є різними і не
пов'язані між собою.Вказує, що суд невірно визначив строк виконавчого
провадження, в саме: 4 місяці 14 днів.

А відтак,
вважає, що суд незаконно відмовив також і в задоволенні вимог щодо
відшкодування моральної шкоди та збитків, завданих в результаті порушення його
прав.

Відповідач ВДВС
Охтирського МУЮ у своїх запереченнях на апеляційну скаргу вважає її
необґрунтованою, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалене з
дотриманням норм матеріального та процесуального права, що дає підстави
апеляційному суду для відхилення апеляційної скарги та залишення без змін
рішення суду.

Колегія суддів,
заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши
матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в
межах  доводів апеляційної скарги, вважає
за необхідне  її відхилити.

Відповідно до
ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути
скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Судом
встановлено, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від
24 вересня 2001 року з ОСОБА_5. стягнуто борг на користь ОСОБА_1  у розмірі 2 871 грн. 45 коп. Виконавчий лист
знаходився на виконанні у відділі ДВС Охтирського МУЮ у 2001 - 2004 роках, і
повторно надійшов до виконання 04 липня 2005 року.

Рішенням
Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 жовтня 2004 року у
справі за скаргою ОСОБА_1 визнано бездіяльність посадових осіб ВДВС Охтирського
МУЮ неправомірною і стягнуто на користь ОСОБА_1 200 грн. моральної шкоди по
виконавчому провадженню за виконавчим листом № 2-14/2001р., де ОСОБА_1. від
відшкодування на його користь майнових збитків відмовився.

Повторно
виконавчий лист надійшов за заявою стягувача до відділу виконавчої служби 04
липня 2005 року, а 06 липня 2005 року державним виконавцем винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження.

20 липня 2005
року державним виконавцем зроблено запити до Охтирського МБТІ та МРЕВ ДАІ для
виявлення майна боржника. З відповідей даних організацій вбачається, що за
ОСОБА_5. домоволодіння та автотранспорту не зареєстровано.

16 листопада
2005 року виконавче провадження було зупинено на підставі п.5 ст. 35 Закону
України «Про виконавче провадження» у зв'язку з прийняттям скарги ОСОБА_1 на
дії державного виконавця, проте державний виконавець продовжував виконувати
рішення суду. Так, 17 січня 2006 року було складено акт про те, що боржник не
проживає за місцем мешкання і місце його проживання не відоме. 09 лютого 2006
року державним виконавцем надіслано до місцевого суду подання про оголошення
ОСОБА_5. в розшук, яке ухвалою суду від 20 лютого 2007 року було задоволено. 16
лютого 2007 року державним виконавцем складено акт про відсутність за місцем
реєстрації боржника майна, яке б йому належало на праві приватної власності.

22 лютого 2007
року боржником за виконавчим провадженням погашена заборгованість в повному
обсязі, про що державному виконавцю була надана відповідна квитанція №45, і 27
лютого 2007 року виконавче провадження було закінчено у зв'язку з повним виконанням
рішення суду.

Суд першої
інстанції, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, виходив з того,
що рішення Охтирського міськрайонного суду від 24 вересня 2001 року за
повторним зверненням стягувача від 04 липня 2005 року державними виконавцями
виконувалось у відповідності до вимог закону та у строки, визначені ст. 25
Закону України «Про виконавче провадження», тому право позивача не є порушеним
і підстави для відшкодування майнової та моральної шкоди відсутні.

Колегія суддів
погоджується з таким висновком суду щодо підстав відмови в задоволенні позову.

Дійсно,
відповідно до вимог ст. 11, ч.2 ст. 86 Закону України «Про виконавче
провадження» збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним
особам при здійсненні виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в
порядку, передбаченому законом.

Тому предметом
доведення в даній справі повинні бути факти неправомірних дій державного
виконавця під час здійснення виконавчого провадження, наявність заподіяної
шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями державного виконавця та
заподіянням шкоди.

Відповідно до
загальних умов цивільно - правової відповідальності, ст. ст. 1166, 1167 ЦК
України та вимог ст. 60 ЦПК України позивач повинен довести розмір заподіяної
шкоди та причинний зв'язок між діями відповідача та заподіяною шкодою, а
відповідач у свою чергу, має довести відсутність вини та протиправної
поведінки.

З наявних у
справі доказів, зокрема копій матеріалів виконавчого провадження, досліджених
судом першої інстанції у відповідності до вимог процесуального закону, не
вбачається допущення порушень відповідачем вимог Закону України «Про виконавче
провадження» з примусового виконання рішення від 24 вересня 2001 року
Охтирського міськрайонного суду Сумської області за виконавчим провадженням,
відкритим відповідачем 06 липня 2005 року за зверненням позивача від 04 червня
2005 року.

Відповідачем
проведені виконавчі дії у межах шестимісячного строку, встановленого частиною 2
статті 25 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому, на час
зупинення виконавчих дій строки здійснення виконавчого провадження не
поширювалися.

Позивачем у
порушення вимог ст. ст. 10, 57-60 ЦПК України належних та допустимих доказів на
підтвердження розміру завданої майнової шкоди суду не надано.

Наявні у справі
докази не підтверджують сукупність необхідних складових для притягнення
відповідача до цивільної відповідальності, а тому не надавали місцевому суду
достатніх підстав для задоволення позову про стягнення майнової та моральної
шкоди. А відтак, вимоги позивача про стягнення витрат у зав'язку з розглядом
даної справи також обґрунтовано залишені без задоволення.

Доводи
апеляційної скарги про невірний висновок суду щодо наявності судового рішення,
яким частина позовних вимог у даній справі задоволена, та невірне визначення
судом строків виконавчого провадження не відповідають обставинам справи та не
ґрунтуються на законі.

Оскільки доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду, то у апеляційного суду
відсутні підстави вважати, що, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд неправильно
застосував норми матеріального чи процесуального права, які призвели або могли
призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись
ст.ст.  304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, 315,
317, 319 ЦПК України колегія суддів ,-

у х в а
л и л а :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28
березня 2008 року залишити
без змін.

Ухвала набрала
законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до
Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий:
Шевченко В.А.

Судді: Гагін
М.В., Білецький О.М.