У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К Р
А Ї Н И

11 червня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого                Григор'євої Л.І.,

суддів:                              Балюка М.І.,        Данчука В.Г.,

Гуменюка В.І.,          Жайворонок
Т.Є.,-

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про встановлення порядку володіння
та користування земельною ділянкою, відшкодування матеріальної й моральної
шкоди, за касаційною скаргою  ОСОБА_1
на  рішенням Токмацького   районного
суду  Запорізької області від 25
червня  2007  року
та  ухвалу  апеляційного
суду  Запорізької  області
від   6 грудня 2007 року,

встановила:

У жовтні 2006 року ОСОБА_1. звернулася до суду
з позовом про встановлення порядку володіння та користування
земельною ділянкою. Вказувала на те, що вона з відповідачкою є співвласниками
житлового будинку АДРЕСА_1 відповідно 9/20 та 11/20 частин. Загальна площа
земельної ділянки біля будинку складає 2 110 кв. м. Посилалася на те, що із виділеної їм з відповідачкою
земельної ділянки в її особистому користуванні знаходиться земельна ділянка
площею 732 кв. м., що не відповідає її частці у спільній власності на житловий
будинок. Просила суд задовольнити позов.

В процесі розгляду справи позивачка доповнила свої вимоги і просила
стягнути з відповідачки 612 грн. матеріальної та 500 грн. моральної шкоди,
оскільки відповідачка чинить їй перешкоди у користуванні  земельною ділянкою та зруйнувала її погріб.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області
від 25 червня 2007 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду
Запорізької області від  6 грудня 2007
року, в задоволенні позову відмовлено.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі ОСОБА_1. просить скасувати зазначені
судові рішення, посилаючись
на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1. та ОСОБА_2. є співвласниками житлового будинку
АДРЕСА_1, яким відповідно належить 9/20 та 11/20 частин будинку, що
розташований на земельній ділянці площею 855 кв. м.

25 квітня 1996 року і 20 червня 1996 року рішенням виконкому Токмацької
міської ради № 130/11 і № 196/1 з метою раціонального використання земель
запасу збільшено розмір земельної ділянки на 874 кв.м та 354ё87 кв.м, після
чого розмір земельної ділянки складає 2 083, 87 кв.м.

Заявляючи у суді вимоги про встановлення порядку користування земельною
ділянкою, ОСОБА_1. посилалася на те, що із виділеної співвласникам земельної
ділянки в її користуванні знаходиться ділянка площею 732 кв.м, що не відповідає
її частці у спільній власності на житловий будинок та порушує її права.

Відмовляючи ОСОБА_1. у задоволенні позову про встановлення порядку
користування земельною ділянкою, суд першої інстанції, з яким погодився
апеляційний суд виходив з факту вирішення цього питання попередніми судовими
рішеннями від 21 жовтня 2004 року і від 29 травня 2006 року, а тому провадження
у справі в частині цих вимог підлягали закриттю.

Проте в матеріалах справи відсутня ухвала суду з цього приводу,
постановлена відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 205, 206, 210 ЦПК України, а
рішенням ОСОБА_1. відмовлено у задоволенні позову.

Ухвалене в цій частині рішення підлягає скасуванню з направленням справи на
новий розгляд у зв'язку із порушенням судами норм матеріального права.

Виходячи з аналізу змісту положень п. 7 розділу X “Перехідні положення” Земельного Кодексу України, ст.
ст. 3, 88, 89 ЗК України, рішення Конституційного суду України у справі за
конституційним поданням 51 народного депутата України від 22 вересня 2005
року  № 5-рп/ 2005  у
справі № 1-17/ 2005 щодо відповідності Конституції України
(конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу Х “Перехідні положення”
Земельного кодексу України, підп. “а”, “г”, “е” п. 18, пп. 19-23 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року “Про практику застосування
судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ”, при відсутності
угоди співвласників житлового будинку, який поділено в натурі, щодо порядку
користування земельною ділянкою, на якій розташовані належні співвласникам
жилий будинок, господарські будівлі і споруди або у випадку, коли суд дійде
висновку, що така угода явно ущемляє законні права когось із співвласників,
позбавляє його можливості належно користуватися своєю частиною будинку,
фактично виключає його з числа користувачів спільної земельної ділянки,
суперечить архітектурно-будівельним, санітарним чи протипожежним нормам,
питання про порядок користування земельною ділянкою вирішує суд.

При визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має
позивач, слід виходити з розміру його частини у вартості будинку, господарських
будівель і споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну
часткову чи на час виникнення останньої. Суд не може відмовити в позові або
закрити провадження у справі про встановлення порядку користування земельною
ділянкою з тих підстав, що його визначено угодою сторін; у такому разі, якщо
суд установить, що визначений співвласниками порядок не ущемляє законні права
жодного з них та відсутні підстави для зміни цього порядку, він ухвалює рішення
про встановлення саме такого порядку із зазначенням розмірів і меж земельних
ділянок, які має використовувати кожна зі сторін і тих, які виділено для
спільного користування, а також зазначити, як сторони мають проходити до
будинку, будівель, споруд та на вулицю.

Усупереч зазначеним положенням суд відмовив у позові про встановлення
порядку володіння і користування земельною ділянкою з посиланням на судові
рішення від 21 жовтня 2004 року і 29 травня 2006 року, які  набрали законної сили. При цьому суд не
врахував, що рішенням суду від 21 жовтня 2004 року ОСОБА_1. відмовлено у поділі
земельної ділянки, та зробив помилковий
висновок  про  те,
що  порядок  користування
спірною  земельною ділянкою
встановлений рішенням Токмацького районного суду від 29 травня 2006 року,
оскільки ним лише зобов'язано ОСОБА_2. не чинити перешкод ОСОБА_1. у
користуванні спільною земельною ділянкою площею 821 кв. м. (а.с 20-21).

За таких обставин судові рішення про відмову в позові про встановлення
порядку користування земельною ділянкою не можна визнати законними і
обгрунтованими.

Підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої
інстанції рішення суду і в частині позову ОСОБА_1. про відшкодування
матеріальної і моральної шкоди, як таке що не відповідає вимогам ст. ст. 213,
214 ЦПК України, оскільки не містять висновків щодо обставин справи, характеру
правовідносин сторін та норми закону, яка регулює ці правовідносини, аналізу і
оцінки доводів позивачки та наданих нею доказів на підтвердження факту руйнування
відповідачкою її погреба (постанова про відмову у порушенні кримінальної справи
від 20 вересня 2005 року, показання свідка ОСОБА_3., письмові пояснення ОСОБА_4
.).

Зазначені порушення норм матеріального і процесуального права залишились
поза увагою апеляційного суду.

За таких обставин зазначені судові рішення підлягають скасуванню з
направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1задовольнити.

Рішенням   Токмацького    районного
суду    Запорізької   області
від 25 червня  2007  року
та  ухвалу  апеляційного
суду  Запорізької  області
від   6 грудня 2007 року
скасувати, передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                Л.І.
Григор'єва

Судді:
М.І. Балюк

В.І. Гуменюк

В.Г. Данчук

Т.Є. Жайворонок