Справа
№2-501/08
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
18 серпня 2008 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у
головуючої    - судді Омелюх В.М.,
секретарі - Рейді Н.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Солоне
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Солонянської районної державної
адміністрації, Привільнянської сільської ради,
колективного сільськогосподарського підприємства ім. Суворова Солонянського
району Дніпропетровської області про визнання права
на земельну частку (пай) та зобов'язання видати державний акт,
Позивач звернувся до суду з
позовом до відповідачів про визнання права на земельну частку (пай) та зобов'язання
видати державний акт на право власності на земельний пай.
На обґрунтування своїх позовних
вимог посилається на те, що з 15 липня 1995 року він працював та був прийнятий
у члени КСП ім. Суворова Солонянського району, членом
якого був до 28 травня 1999 року. КСП ім.
Суворова рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18 січня
2001 року визнано банкрутом, а правонаступників у КСП
Державний акт на право
колективної власності на землю КСП ім. Суворова було видано 25.12.1995 року,
але у списку членів сільськогосподарського підприємства, що додається до
державного акту на право колективної власності на землю КСП, він не значиться і
земельну частку (пай) не отримав.
Вважає, що він має право на рівну з іншими членами
підприємства земельну частку (пай) розміром 7,09 умовних кадастрових гектари,
так як був членом вказаного підприємства як на день передачі земель КСП ім.
Суворова в колективну власність, так і до моменту виключення його з членів КСП
У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю
і просив визнати за ним право на земельну частку (пай) та пояснив, що
відповідно до записів як у трудовій книжці, так і до протоколу засідання
правління КСП ім. Суворова він був членом КСП ім. Суворова з липня 1995 року по
28 травня 1999 року, що свідчить про те, що на день видачі державного акту та
розпаювання земель колективної власності він був членом даного КСП і як член
КСП мав право на земельну частку (пай), але сертифікат на право на земельний
пай не отримав. Про порушення його права на земельну частку йому стало відомо у
2007 році після звернення до відділу земельних ресурсів, в зв'язку з чим він
був змушений звернутися з позовом до суду за захистом порушеного права.
Представник відповідача - Солонянської районної
державної  адміністрації в судовому
засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти визнання за позивачем
права на земельну частку (пай), оскільки вважає, що як член КСП ім. Суворова на
день видачі державного акту на право колективної власності на землю він має
право на земельну частку (пай).
Представник відповідача - Привільнянської сільської ради
у судове засідання не з'явився. Згідно листа позов визнав та просив розглядати
справу за відсутності їх представника, в
зв'язку з чим суд вважає можливим розгляд справи в їх відсутність.
відповідача - КСП ім. Суворова в судове засідання не з'явився, так як рішенням
арбітражного суду по справі Б-152164-98 від 18.02.2001 року КСП ім. Суворова
визнано банкрутом та ліквідовано, хоча відповідно до листа державного реєстратора
Солонянської райдержадміністрації Дніпропетровської області державна реєстрація
КСП ім. Суворова як юридичної особи в даний час не скасована. Згідно
повідомлення Привільнянської сільської ради за місцем знаходження юридичної
особи відсутні посадові особи та адмінбудівлі, в зв'язку з чим вручити судову
повістку про день слухання справи не представляється можливим, тому суд вважає
можливим розглянути справу в його відсутність по наявним в матеріалах справи
Представник третьої особи - відділу земельних ресурсів у
судове засідання не з'явився, згідно листа просив розглядати справу за
відсутності їх представника.
Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача - Солонянської
районної державної адміністрації, дослідивши надані письмові докази, приходить
до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що
позивач відповідно до запису у трудовій книжці (а.с.7) був прийнятий на роботу
та у члени колективного сільськогосподарського підприємства ім. Суворова 15
липня 1995 року і свого членства в КСП він не припиняв до дня звільнення його з
роботи 28 травня 1999 року відповідно до рішення правління КСП ім. Суворова
(а.с.20-21), що підтверджується також записами у трудовій книжці позивача
(а.с.7). Вказане свідчить про те, що на період
видачі КСП ім. Суворова Солонянського району державного акту на право
колективної власності на землю 25 грудня 1995 року І-ДП №000088 (а.с.50-51) позивач був членом КСП ім. Суворова, тому,
відповідно до ст. 2 Указу Президента України “Про порядок паювання земель,
переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і
організаціям” від 8.08.1995 року та Статуту КСП ім. Суворова (а.с.9-17)
він має право на земельний пай у
розмірі 7,09 умовних кадастрових гектара як член КСП ім. Суворова, що свідчить про те, що він помилково був не включений до списків членів КСП,
які мали право на земельну частку (пай) та який є додатком до державного акту на право колективної
власності на землю КСП ім. Суворова (а.с.52-60), а про порушення його права
на земельну частку (пай) йому стало відомо у 2007 році.
Хоча згідно листа державного
реєстратора Солонянської районної державної адміністрації Дніпропетровської
області державна реєстрація КСП
ім. Суворова в даний час не скасована (а.с.32,42), за
повідомленням Привільнянської сільської ради за місцем знаходження юридичної особи КСП ім.
адмінбудівлі та посадові особи, що свідчить про фактичне припинення
діяльності даного КСП, в зв'язку з чим в позасудовому порядку вирішити питання
про визнання права позивача на земельний пай не можливо, тому відновлення
порушеного права позивача підлягає в судовому порядку, в зв'язку з чим позов
підлягає задоволенню.
Оскільки за позивачем судом
визнається право на земельний пай, суд вважає необхідним для реалізації цього
права позивачем зобов'язати Солонянську районну державну адміністрацію прийняти
рішення про видачу державного акту на право власності на земельну ділянку,
оскільки саме до компетенції вказаного відповідача в даний час віднесено
вирішення цього питання, відповідно до ст. ст. 116, 122, 125, 126 Земельного
кодексу України.

Крім цього, в зв'язку з задоволенням позову суд вважає необхідним стягнути з відповідача
на користь позивача
витрати по сплаті судового збору та витрати на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в примусовому
порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.5 Земельного
кодексу України від 13 березня 1992 року;
ст.1, 2 Указу Президента “Про порядок паювання земель, переданих у
колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям” від
08.08.1995р., ст.5 Закону України “Про колективне сільськогосподарське
підприємство”; Статутом КСП ім. Суворова, ст.ст. 116, 122, 125, 126 Земельного
кодексу України 2002 року, ст.ст. 529, 549 ЦК України 1963 року;  ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Солонянської районної
державної адміністрації, Привільнянської
сільської ради, колективного сільськогосподарського підприємства ім. Суворова
Солонянського району Дніпропетровської області про
визнання права на земельну частку (пай) та зобов'язання видати державний акт задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) в
землях колективної власності КСП ім. Суворова Солонянського району Дніпропетровської області у розмірі 7,09 умовних кадастрових гектари вартістю 68064.00 гривні.

Зобов'зати Солонянську районну державну адміністрацію видати
ОСОБА_1 державний акт на право власності на земельну ділянку у розмірі 7,09 умовних кадастрових гектари.

Стягнути з КСП
ім. Суворова Солонянського району Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 69 (шістдесят
дев'ять) гривень
судового
збору та 1
(одну) гривню 50 копійок витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд шляхом
подання  протягом десяти днів з дня  його проголошення заяви про апеляційне
оскарження та протягом двадцяти днів з дня подачі заяви про апеляційне
оскарження поданням апеляційної скарги.

Апеляційна скарга
може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження
протягом строку, встановленого для подачі заяви про апеляційне оскарження.

Головуюча: суддя             підпис