Справа №22-ц-739                                                         Головуючий у 1-й інстанції -
Категорія 19                                                                   Суддя - доповідач Сибільова
і м е н е м     У к р а ї н и
червня 2008 року  колегія суддів судової
палати в цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:
суддів             -     Сибільової Л.О., Дубровної В.В.,
з участю секретаря судового засідання  -  Рой
та осіб, які беруть  участь у справі  - представника позивача КП «Міськводоканал»
Трохименко В.В., відповідача ОСОБА_1,
у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1
рішення Зарічного районного суду м.Суми від 22 квітня 2008 року

у справі
за  позовом комунального підприємства
“Міськводоканал” Сумської міської ради

до
ОСОБА_1

про
стягнення заборгованості за надані послуги,

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним
рішенням  суду  позовні вимоги КП “Міськводоканал”  задоволені.

Стягнуто
з ОСОБА_1 на користь КП “Міськводоканал” 1173 грн. 11 коп. заборгованості по
оплаті послуг з водопостачання та водовідведення за період з 01.11.1998 р. по
01.11.2007 р. та 30 гр. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду
справи, а також судовий збір в доход держави в сумі 51 гр.

В
апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм матеріального та
процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для
справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у
задоволенні позовних вимог. Зазначає, що при зверненні до суду з вказаним
позовом позивачем пропущений строк позовної давності. Крім того, договору про
надання послуг з водопостачання з підприємством він не укладав і за вказаною адресою
за період заборгованості,   вказаний у
позові,  починаючи з 1995 року не
проживав. Він звертався до позивача з проханням не надавати йому послуги, але
відповіді не отримав.

Заслухавши
доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши
матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

КП «Міськводоканал»  мотивувало
свій позов тим, що ОСОБА_1 мешкає у квартирі АДРЕСА_1  який
забезпечується  водою КП
“Міськводоканал” Сумської міської ради. У зв'язку з неоплатою відповідачем  послуг з водопостачання сума  заборгованості за період з 01.11.1998 року по
01.11.2007 року складає 1173 грн. 11 коп., яку позивач просив стягнути на свою
користь,  посилаючись на поважність
причин пропущення позовної давності - тяжкий фінансовий стан підприємства,
низький рівень оплати послуг населенням, відсутність коштів на судові витрати,
значну кількість позовів до боржників.

Вирішуючи
спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того,
що  між сторонами склалися правовідносини
з приводу надання комунальних послуг, відповідач як власник житла не довів
того, що він фактично не користувався наданими позивачем послугами, і позивач з
поважних причин пропустив строк  для
звернення до суду.

Цей висновок узгоджується з матеріалами справи
та відповідає вимогам матеріального права..

Згідно
ст. ст. 11, 526 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб,
що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не
передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або
інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України плата
за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші
послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому
порядку тарифами. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та
плату за комунальні послуги.

Судом
першої інстанції встановлено, що двокімнатна квартира АДРЕСА_1 знаходиться в
будинку ЖБК-32 “Орбіта”. Зазначену квартиру відповідач отримав разом з ОСОБА_2,
з  якою перебували у шлюбі до 26.02.1977
року.  Після  припинення сімейних стосунків  між ОСОБА_1 та  його колишньою дружиною був проведений поділ
пайових внесків і квартири.   За згодою
сторін рішенням загальних зборів членів ЖБК-32 “Орбіта” від 16.05.1976 року
ОСОБА_2 була виділена кімната площею
17,1  кв.м,  а ОСОБА_1- кімната площею 16 кв.м, і він теж
був прийнятий в члени кооперативу. Оскільки ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 повністю сплатили пайові внески за
квартиру в будинку житлово-будівельного кооперативу,  суд першої інстанції прийшов до  висновку про те, що на підставі  ст. 15 Закону України “Про власність” вони
набули право власності на відповідні частки в зазначеній квартирі.

В 1994
році ОСОБА_2  отримала свідоцтво про
право власності на 52/100 частини вказаної квартири і  продала
свою частину квартири  ОСОБА_3 На
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в житлово-комунальних органах  відкриті окремі особові рахунки, вони
зареєстровані в зазначеній квартирі.

Висновки
суду першої інстанції про те, що відповідач є співвласником квартири
АДРЕСА_1  підтверджується зібраними у
справі доказами та попередніми судовими рішеннями, які постановлювались при
розгляді спорів щодо володіння, користування та розпорядження зазначеною
квартирою та про стягнення з відповідача боргу за комунальні послуги.

Згідно
ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно  п/п 1 п.29
Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів
України № 630 від 21 липня 2005 року, споживач має право на зменшення розміру
плати у разі  його тимчасової відсутності
та/або членів його сім'ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного
документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового
проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби,
відбування покарання). П.32 Правил зобов'язує виконавця зменшувати розмір плати
за послуги в такому випадку. Крім того, згідно п/п 3 п.29 Правил споживач має
право на несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності його  і членів його сім'ї (у разі відключення
виконавцем холодної і гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі
(будинку садибного типу) та відновлення наданих послуг шляхом зняття пломб за
свій рахунок протягом доби згідно з заявою.

Аналогічні положення містились в п.п. 32, 36  Правил надання населенню послуг з водо-,
теплопостачання та водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів
України  № 1497 від 30 грудня 1997 року,
які діяли до 2005 року.

Відповідач не надав суду доказів про те, що він звертався до
позивача з заявами вказаного вище змісту та відповідними документами, які б
давали позивачеві підстави для ненарахування на нього вартості комунальних
послуг за адресою, де він зареєстрований і є співвласником квартири. З огляду
на те, що в даній квартирі, крім відповідача, зареєстрований та проживає  ще один
співвласник,  позивач не може
взагалі припинити надання послуг за вказаною адресою, шляхом відключення води
та опломбування, як зазначає відповідач. Припинення нарахування на відповідача
плати за користування послугами позивача можливе  лише за умови виконання ним вимог Правил  щодо
належного підтвердження того, що він фактично проживає в іншому місці і
користується за іншим місцем проживання послугами позивача чи взагалі ними не
користується.

При
розгляді даної справи місцевий суд детально з'ясував  та перевірив доводи та заперечення кожної
сторони і обгрунтував  висновки, вказані
в рішенні, зокрема, і про необгрунтованість посилань відповідача на відсутність
договору  між сторонами як на підставу
для відмови в позові.

Суд
детально перевірив причини пропущення позовної давності позивачем  та обгрунтовано визнав їх поважними і прийшов
до висновку про те, що порушене право позивача підлягає захисту.

Доводи
апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які
б давали підстави для  скасування  постановленого рішення.

Керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення
Зарічного районного суду м.Суми від 22 квітня 2008 року в даній справі залишити
без змін.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох
місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді