Справа № 2-873/2008 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2008 року                                                       Криворізький районний суд

Дніпропетровської області

у складі:

головуючого судді:                                                          Бондарчука Г.Д.

при   секретарі                                                                    Ференц І.З.

за участю:

позивача:                                                                            ОСОБА_1

представника позивача:                                                    ОСОБА_3

відповідача:                                                                       ОСОБА_2

розглянувши
у попередньому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу домоволодіння
укладеним та дійсним, визнання права власності на домоволодіння,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач по справі звернулася до суду з вищевказаною
позовною заявою, де вказала, що 20.12.2002 року
між позивачем ОСОБА_1 (до шлюбне прізвище ОСОБА_4) та відповідачем
ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу нерухомого - домоволодіння, яке
розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Вказане домоволодіння належало відповідчу та її сестрі
ОСОБА_5. При підписанні договору купівлі-продажу від імені ОСОБА_5 діяла
відповідач ОСОБА_2 за довіреністю.

Сторони виконали умови договору купівлі-продажу: позивач
сплатила грошові кошти, а відповідач передала ключі від будинку. Позивач з
моменту придбання будинку постійно в ньому проживає, сплачує комунальні
послуги.

Уданний момент  для
оформлення правочинів договір купівлі-продажу нерухомого майна від 20.12.2002
року, не вважається правовстановлюючим документом. У зв”язку з цим, вона
звернулася до нотаріальної контори, але їй було відмовлено, відповідно до ст.
657 ЦК України, договір купівлі-продажу нерухомого майна та ін. укладається в
письмовій формі і підлягає обов'язковій державній реєстрації.

В теперішній час відповідач ухиляється від нотаріального
посвідчення вищевказаного договору, оскільки договір купівлі-продажу нею цілком
виконаний у частині передачі їй домоволодіння, укладений і завірений власним
підписом.

Позивач просила постановити рішення, яким задовольнити її
вимоги у повному обсягу, шляхом визнання договору дійсним та визнання за нею
право власності на придбане домоволодіння.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні
вимоги підтримали та просили задовольнити їх у повному обсягу.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала та
не заперечувала проти їх задоволення.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника
позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги
обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити
при проведені попереднього судового засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні
позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК
України.  Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України
у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення позову.

Частиною 2 п. 4 Перехідних положень ЦК України
передбачено, що до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності
Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав
та обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Судом встановлено, що 20.12.2002 року ОСОБА_2 продала, а
ОСОБА_4 (після щобне прізвище ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про
шлюб  (а.с. 6) придбала домоволодіння,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1,  за
5000 гривень (а.с.7).

Вказане домоволодіння належало відповідчу ОСОБА_2 та її
сестрі ОСОБА_5, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме
майно (а.с. 10). При підписанні договору купівлі-продажу від імені ОСОБА_5
діяла відповідач ОСОБА_2 за довіреністю (а.с. 8).

Договір не був нотаріально посвідчений.

Уданний момент  для
оформлення правочинів договір купівлі-продажу нерухомого майна від 20.12.2002
року, не вважається правовстановлюючим документом. У зв”язку з цим, вона
звернулася до нотаріальної контори, але їй було у  посвідчені угоди, оскільки договір
купівлі-продажу від 20.12.2002 року  не
був нотарільно посвідчений, а тому є недійсним.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони
домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими
доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін
ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір
дійсним.

В судовому засіданні позивач вказав, що вона правомірно
придбала домоволодіння у відповідача, сплатила за нього гроші, користувалася
ним. На даний момент договір не може бути нотаріально посвідчений, оскільки
відповідач ухиляється від його посвідчення.

Згідно ст. 638 ЦК України договір визнається укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли згоди по всіх істотних умовах договору.
Договором купівлі-продажу нерухомого майна, який був укладений між позивачем по
справі та відповідачем підтверджено, що між сторонами досягнута згода за всіма
істотними умовами договору.

Як свідчить ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу
нерухомого майна та ін. укладається в письмовій формі і підлягає обов'язковій
державній реєстрації.

Відповідно до ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин повинен
бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Оскільки даний договір був укладений між ОСОБА_1 (до шлюбне
прізвище ОСОБА_4). - позивачем по справі та відповідачем по справі,
волевиявлення учасників правочину було вільним та відповідало їх внутрішній
волі, сторони досягли згоди по усіх істотних умовах договорів: позивач виплатив
відповідачу оговорену суму коштів, а відповідач у свою чергу передав у
власність позивачу житловий будинок, проте нотаріально посвідчити укладений
договір відповідач ухиляється, тому суд вважає за потрібне визнати договір
купівлі-продажу таким, який було укладено і який потрібно вважати дійсним.

Визнаючи договорі купівлі-продажу дійсним,
суд вважає за доцільним також визнати за позивачем право власності на житловий
будинок з господарчими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі викладеного та  керуючись ст. ст. 203, 204, 208, 209, 220,
638, 655, 657 ЦК України та ст. ст. 10, 11, 60, 130, 209, 212-214 ЦПК України,-

ВИРІШИВ
:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу
домоволодіння укладеним та дійсним, визнання права власності на домоволодіння -
задовольнити.

Визнати, договір купівлі-продажу, укладений  між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 20 грудня 2002 року
-  дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на домоволодіння, розташоване за адресою:
АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного
суду Дніпропетровської області протягом 20 днів з дня подачі заяви на
апеляційне оскарження, яка може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення
рішення, або протягом 10 днів без подачі заяви на апеляційне оскарження.

Суддя