Справа № 22ц-15572008 р.
Головуючий у 1-й інстанції: Коверзнев В.О.
Доповідач: Редька А.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

І М “ Я М    У К Р А Ї Н И

11 вересня 2008 року                                місто
Чернігів

А  п
е  л  я
ц  і  й
н  и  й
с  у  д
Чернігівської області

у складі:

головуючого - судді Позігуна М.І.,

суддів - Шемець Н.В., Редьки А.Г.,

при секретарі -
Рачовій І.І.,

за участі: прокурора Дрімлюги С.О., представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідачів ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу
за апеляційними скаргами спд ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Деснянського
районного суду міста Чернігова від 8 липня 2008 року у справі за позовом
прокурора Чернігівської області в інтересах Чернігівського обласного відділення
Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 та ОСОБА_2про визнання недійсним трудового
договору,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду
міста Чернігова від 8 липня 2008 року задоволено позов прокурора Чернігівської
області в інтересах Чернігівського обласного відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати працездатності та визнано недійсним трудовий
договір укладений 2 жовтня 2007 року між суб'єктом підприємницької
діяльності-фізичною особою ОСОБА_1та ОСОБА_2.

В апеляційних скаргах ОСОБА_2 та СПД
ОСОБА_1 просять скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм
матеріального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам
справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін та прокурора, перевіривши доводи скарги та матеріали
справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги відповідачів ОСОБА_2 та СПД
ОСОБА_1 належать до задоволення, рішення суду підлягає скасуванню у зв'язку з
неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права.

За матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 відповідно до наказу від 2
жовтня 2007 року за № 01 прийнята на роботу на посаду маркетолога до суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 з 2 жовтня 2007 року,
трудовий договір укладено у письмовій формі відповідно до п.6 ч.1 ст.24 КЗпП
України та 5 жовтня 2007 року зареєстровано у службі зайнятості відповідно до
ст.24-1 КЗпП України. Трудовим договором та наказами від 2 жовтня 2007 року за
№ 1 та № 2 визначено умови оплати праці, робочого часу та часу відпочинку, які
не суперечать чинному трудовому законодавству та не погіршують становище
працівника у порівнянні з законодавством України про працю.

Задовольняючи позов про визнання трудового договору недійсним, суд дійшов
висновку, що сторони хоча і уклали трудовий договір проте не мали наміру
створення наслідків, які обумовлювалися трудовим договором, такий договір є
фіктивним і відповідно до ст.ст.203,234 ЦК України є недійсним.

Однак суд першої інстанції, застосувавши норми цивільного
законодавства, дійшов неправильного висновку. Відповідно до ст.1 ЦК України
цивільним законодавством особисті немайнові та майнові відносини(цивільні
відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій
самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на
адміністративному або іншому владному підпорядкуванню однієї сторони другій
стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не
застосовується, якщо інше не встановлено законом.

По справі
встановлено, що між сторонами було укладено саме трудовий договір, на що
зокрема посилалися у позовній заяві прокурор і позивач, і відповідно до ст.3,
ст.4 КЗпП України трудові відносини працівників
усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду
діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим
договором з фізичними особами регулюються законодавством про працю, яке
складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства
України, прийнятих відповідно до нього і застосування норм цивільного
законодавства до трудових відносин є недопустимим, а оскільки чинне трудове законодавство України взагалі не передбачає
підстав для визнання трудового договору недійсним у суду першої інстанції не
було правових підстав для визнання зазначеного трудового договору недійсним

Посилання у прокурора та позивача на занадто
великий розмір оплати праці, на невиконання працівником трудових обов'язків
також не дають правових підстав для визнання недійсним трудового договору
оскільки трудовим законодавством встановлено тільки мінімальний розмір оплати
праці і не обмежується верхня межа заробітної плати, а невиконання трудових
обов'язків працівником відповідно до трудового законодавства може бути за
певних умов підставою для застосування до працівника дисциплінарного стягнення
у т.ч. і припинення трудового договору(звільнення з роботи) за ініціативою
власника підприємства, установи, організації, застосування інших заходів
впливу, передбачених трудовим законодавством, але не підставою для визнання
недійсним трудового договору.

За обставин, коли суд першої інстанції неправильно
визначив право стосунки між сторонами та неправильно застосував матеріальний
закон, рішення суду не можна визнати законним, таке рішення підлягає скасуванню
з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про
визнання недійсним трудового договору.

Керуючись
ст.232 КЗпП України, ст.ст. 307, 309 ч.1 п.4, 314, 316, 319 Цивільного
процесуального кодексу України, апеляційний суд

в и р і ш и в:

Апеляційні
скарги ОСОБА_2та суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 задовольнити,
скасувати рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 8 липня 2008
року та відмовити у задоволенні позову прокурора Чернігівської області в
інтересах виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до ОСОБА_2та
суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 про визнання недійсним трудового
договору.

Стягнути з
виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати працездатності на користь суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 4,25 грн у відшкодування витрат по сплаті
судового збору та на користь ОСОБА_24,25 грн у відшкодування витрат по сплаті
судового збору.

Стягнути з виконавчої дирекції Чернігівського
обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати
працездатності 7,50 грн у відшкодування витрат з інформаційно-технічного
забезпечення розгляду цивільних справ (одержувач: державний бюджет міста
Чернігова, рр 0002, банк - ГУДК у Чернігівській області, МФО банку
853592, , код бюджетної класифікації 22050000).

Рішення
набуває чинності негайно та може бути оскаржене у касаційному порядку до
Верховного Суду України протягом двох місяців після проголошення.

Головуючий:                                             Судді: