Апеляційний суд Кіровоградської
Справа
№ 22-1175 2008 р. Головуючий у 1-й інстанції - Льон С.М.
- 37 Доповідач - Авраменко Т.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10
червня 2008 року Колегія
суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської
області в складі :

головуючої
судді : Авраменко Т.М.

суддів:
Гайсюка О.В.,Суровицької Л.В.

при
секретарі :Слюсаренко Н.Л.

за
участю сторін

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 16
квітня 2008 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,третя особа Перша
Кіровоградська державна нотаріальна контора про визнання права власності та
розподіл спадкового майна.

Заслухавши
доповідача,пояснення осіб,що прибули в судове засідання, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів,-

В
С Т А Н О В И Л А :

В
листопаді 2007 року ОСОБА_1 звернувсь в суд із позовом до ОСОБА_2 про визнання
права власності та розподіл спадкового майна.

Зазначав,що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3,після смерті якого залишилось спадкове
майно,що складається з жилого будинку з надвірними будівлями,розташованого в
АДРЕСА_1

Спадкоємцями
за законом після його смерті є його діти: він - син та дочка,відповідачка
ОСОБА_2, які протягом шести місяців після смерті спадкодавця прийняли спадщину.
Він фактично прийняв спадщину,оскільки з 20 листопада 1998 року проживав з
батьком та був прописаний в спадковому будинку,а відповідачка подала заяву в
нотаріальну контору про прийняття спадщини.

В даний
час він звернувся в нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про
право на спадщину,проте йому було відмовлено із-за відсутності в нього
документів на спадковий будинок,які знаходяться у відповідачки і вона їх йому
не надає.

Просив
визнати за ним право власності на &frac12;
частину
спадкового майна.

Під час
розгляду справи позовні вимоги доповнив. Під час попереднього розгляду справи
йому стало відомо,що відповідачка отримала в нотаріальній конторі свідоцтво

2

про
право на спадщину на весь спадковий будинок,просив визнати зазначене свідоцтво
недійсним на &frac12; частину.

Рішенням
Ленінського районного суду м.Кіровограда від 16 квітня 2008 року в задоволенні
позову відмовлено. Суд встановив,що позивач подав письмову заяву в нотаріальну
контору про відмову від спадщини на користь сестри і без поважних причин
пропустив строк звернення з позовом в суд за захистом порушеного права.

В
апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої
інстанції,ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права,та
ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

В
засіданні апеляційного суду позивач підтримав доводи апеляційної скарги,а
відповідачка просила відхилити апеляційну скаргу,оскільки рішення суду відповідає
обставинам справи та вимогам закону.

Колегія
суддів вважає,що апеляційну скаргу слід відхилити,оскільки ухвалене судом
першої інстанції рішення є законним і обгрунтованим,вимоги матеріального і
процесуального права при розгляді справи додержано,а доводи апеляційної скарги
не є істотними (стаття 308 ЦПК).

Матеріалами
справи підтверджується,що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 ,після смерті якого
спадкоємцями за законом відповідно до ст.529 ЦК України ( тут і далі Кодексу
1963 р.,діючого на час смерті спадкодавця) є його діти,сторони по справі.
Спадкове майно складається з жилого будинку з надвірними
будівлями,розташованого в АДРЕСА_1

Відповідно
до ст.548 ЦК для придбання спадщини необхідно,щоб спадкоємець її прийняв. Не
допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням.

Визнається
,що спадкоємець прийняв спадщину,якщо він протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном
або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини
заяву про прийняття спадщини (ст.549 ЦК ).

Свідоцтво
про право на спадщину видається за заявою спадкоємців,які прийняли спадщину в
порядку ,встановленому цивільним законодавством (п.109 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 18 червня 1994 року №18/5,зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 07 липня 1994 року за №152/361,діючої на час відкриття спадщини
та оформлення спадкових справ,далі - Інструкції).Заяви про прийняття спадщини,а
також заяви про відмову від спадщини не можуть бути повернуті спадкоємцям або
скасовані ними (п.111 Інструкції). Доказом вступу в управління чи володіння
спадковим майном можуть бути запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі,який
свідчить про те,що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку
(квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця (п.113 Інструкції).

Стаття
553 ЦК передбачає,що спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись
від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини,при цьому він може
заявити,що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших
спадкоємців,закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом,наступне
скасування спадкоємцем такої не заяви не допускається. Вважається ,що
відмовився від

3

спадщини
також той спадкоємець,який не вчинив жодної з дій,що свідчать про прийняття
спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Відповідно
до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року №4
“Про практику розгляду судами України справ про спадкування” суди мають
враховувати,що відповідно до ст.553 ЦК відмова від спадщини на користь інших
закликаних до спадкування спадкоємців допускається лише протягом шести місяців
з дня відкриття спадщини. Після закінчення цього строку не може бути збільшена
частка у спадщині з тих підстав,що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від
спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа,яка прийняла
спадщину,вправі передати право на все або на частину одержаного за спадщиною
майна іншому спадкоємцеві на підставі загальноцивільних угод - договору
купівлі-продажу,дарування,міни.

Спадковою
справою підтверджується,що із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва
про право на спадщину в нотаріальну контору звернулась відповідачка
ОСОБА_2,зазначивши в заяві,що крім неї, спадкоємцем за законом є позивач
ОСОБА_3,який проживає в спадковому будинку (а.с.32-37).Факт прийняття спадщини
позивачем підтверджується його пропискою в спадковому будинку з 20 листопада
1998 року по 27 травня 2000 року (а.с.5). По закінченню шестимісячного строку з
дня смерті спадкодавця 04 травня 2000 року позивач особисто подає в нотаріальну
контору власноручно написану заяву про відмову від спадщини на користь
відповідачки (а.с.37) і 29 травня 2000 року відповідачка отримує свідоцтво про
право на спадщину по закону на весь будинок (а.с.36).

Суд
дійшов правильного висновку,що заяву про відмову від спадщини позивач повинен
був подати протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця і прийняття в нього
такої заяви після спливу зазначеного строку є порушенням зазначених вище норм
права,проте його право на спадщину не може бути захищено із-за пропуску ним
строку позовної давності.

Відповідно
до ст.71 ЦК України 1963 року загальний строк для захисту права за позовом
особи,право якої порушено (позовна давність),встановлюється в три роки. Перебіг
строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на
позов виникає з дня,коли особа дізналась або повинна була дізнатися про
порушення свого права. Закінчення строку позовної давності до пред*явлення
позову є підставою для відмови в позові (ст.80 ЦК України 1963 року).

Доводи
позивача про те,що про порушення свого права він дізнався в 2007 році,
спростовуються його особистою заявою про відмову від спадщини,зняттям з
реєстрації в спадковому будинку 27 травня 2000 року (а.с.5),звільненням будинку
та передачею документів на будинок відповідачці,пропискою 02 червня 2000 року в
будинку відповідачки ,що підтверджується оглянутою в судовому засіданні
будинковою книгою, та постійним проживанням з 2000 року відповідачки в
спадковому будинку і відсутністю з цього часу у позивача доступу до будинку.
Про наявність конфліктних відносин між сторонами свідчать судові справи,які розглядаються
в судах,міліції і прокуратурі за участю цих же сторін та інших осіб з 2000 року
(а.с.95-114),що підтверджується і особистою заявою позивача (а.с.94).

Зазначеним
доказам суд дав належну оцінку та дійшов обгрунтованого висновку про пропуск
позивачем строку позовної давності без поважних причин.

4

Доводи
позивача про те,що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони
у спорі,зробленою до винесення ним рішення,а така заява не була зроблена,не
можуть бути прийняті до уваги,оскільки відповідно до п.6 “Прикінцевих та
перехідних положень” ЦК України 2004 року правила цього Кодексу про позовну
давність застосовуються до позовів,строк пред*явлення яких,установлений
законодавством,що діяло раніше,не закінчився до набрання чинності зазначеним
Кодексом.

Оскільки
право на позов у позивача виникло ще в 2000 році,то трирічний строк позовної
давності минув ще до набрання чинності ЦК України 2004 року.

Рішення
суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону. В межах доводів
апеляційної скарги підстав для зміни або скасування рішення суду не
встановлено.

Керуючись
ст.307 ч.1 п.1,ст.308,ст.314 ч.1 п.1,ст.315 ЦПК України,колегія суддів,-

У
Х В А Л И Л А :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 відхилити,а рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від
16 квітня 2008 року залишити без зміни.

Ухвала
набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до
Верховного Суду України в касаційному порядку протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча
суддя:

судді: