Справа № 2 - 211
Е  М                                                    У
Каховського міськрайонного суду,
Херсонської області.
18 березня 2008 року.                                                                                           місто
Каховський   міськрайонний   суд
,  Херсонської   області.
Склад суду
суддя                          В.В.Зубік
судового засідання               П.М.Бєлоглазова
розглянув у відкритому
судовому засіданні, у приміщенні Каховського міськрайонного суду, Херсонської
області, цивільну справу за позовною заявою
до                   приватного підприємця
третя особа                        приватний
про                визнання договору чинним,
позивача                                                                        ОСОБА_1
відповідача                                                                         ОСОБА_2
третя особа                                                                                   ОСОБА_3
ОСОБА_1, 25.10.07 р.
звернувся до суду з позовною заявою до приватного підприємця ОСОБА_2 про
визнання договору чинним. Як на третю особу позивач вказує приватного
Позивач вказує, що 12.07.07
р. він уклав усний договір з приватним підприємцем ОСОБА_2 щодо виконання робіт
з розміщення зовнішньої реклами на власний автомобіль.
ОСОБА_2 у договірних
відносинах з ОСОБА_3, який фактично і виконує роботи по розміщенню реклами.
23 липня 2007 р., він на
вимогу ОСОБА_3. надав власний автомобіль і той пообіцяв виконати роботи по
24 липня 2007 р. він
дізнався що з даху ближнього будинку впав лист шиферу чим було пошкоджено
автомобіль, а реклама не була виготовлена і не розміщена.
Позивач просить : визнати
усний договір на виготовлення та розміщення реклами між ним та приватним
підприємцем ОСОБА_2 таким що укладений;
зобов'язати відповідача виконати умови усної домовленості по
виготовленню та розміщенню зовнішньої реклами на автомобілі; стягнути з ОСОБА_2
шкоду завдану пошкодженням автомобіля у розмірі 2809.46 грн., або виготовити
рекламу за свій рахунок; стягнути з відповідача витрати понесені з проведенням
експертизи у розмірі 250 грн. а також понесені ним судові витрати.
Позивач посилається на
вимоги ст. ст. 855.937.950.951.1164 ЦК України.
Відповідач, приватний
підприємець ОСОБА_2, з вимогами не погоджується повністю.
У запереченнях вона вказує,
що за усною домовленістю з позивачем нею була виготовлена реклама, але не
розміщена на автомобілі так як позивач відмовився оплачувати роботу.
Відповідач погоджується
розмістити рекламу на автомобілі позивача після проведення ним оплати, частково
Усна домовленість, на думку
відповідача не може бути визнана укладеною, так як позивач відмовляється від
оплати виконаних робіт.
Відповідач заперечує
договірні відносини з ОСОБА_3, пояснивши що вони зрідка надають один одному
Автомобіль позивачем їй не
надавався, вона його не приймала під охорону і не доручала цього нікому, у тому
Щодо пошкодження автомобіля,
впавшим з даху шифером, дізналась пізніше.
Винною себе не вважає.
Приватний підприємець
ОСОБА_3(третя особа) пояснив що договірних відносин у нього з ПП ОСОБА_2 не
існує , оскільки у них окремі приватні інтереси. Не спростовує того що де
інколи надають один одному допомогу у виконанні робіт.
Щодо домовленості позивача
та відповідача по розміщенню реклами на автомобілі йому невідомо.
Відносно розміщення реклами
на автомобілі позивача ОСОБА_2 до нього за допомогою не зверталась.
Домовленостей щодо виконання
робіт по розміщенню реклами у нього з позивачем не було.
23.07.07 р. ОСОБА_1, не
зважаючи на заперечення, залишив автомобіль та ключі від нього, вказавши що на
автомобілі необхідно встановити рекламу.
В ніч з 23 на 24 липня 2007
року, буревієм зірвало з даху шиферину якою і було пошкоджено автомобіль
24.07.07 р., вранці, ОСОБА_1
забрав залишені ключі та автомобіль.
Заслухавши пояснення сторін,
третьої особи, вивчивши надані ними докази, Суд вважає що позовні вимоги не
підлягають задоволенню.
Між сторонами склались
правовідносини, що регулюються положеннями ст. 865 ЦК України, як договір
У липні 2007 року між
ОСОБА_1 та приватним підприємцем ОСОБА_2 укладено договір в усній формі щодо
виготовлення та розміщення зовнішньої реклами на автомобілі, належному
позивачу, що відповідає вимогам ст. 626 ч.ч.1.3 та ст. 639 ч. 1, ст. 866  ЦК України.
З цим сторони погоджуються і
Відповідно до положень ч. 5
ст. 626  ЦК України договір є відплатним.
Сторони досягли угоди як
відносно робіт так і відносно оплати за виконані роботи, що відповідає вимогам
ст. 638 ч. 1 ЦК України, і тому моментом укладення договору вважається час
домовленості сторін (ст. 640 ч. 1 ЦК України).
Це сторонами визнається та
Відповідно до ст. ст. 3.4
ЦПК України, суд захищає лише порушені права чи інтереси осіб.
Згідно зі ст.15 ЦК України,
кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.
Тому вимоги позивача щодо
визнання усного договору на виготовлення та розміщення зовнішньої  реклами з відповідачем, таким що був
укладений, не може бути предметом розгляду оскільки права чи інтереси його , у
цій частині не порушено.
Вимога позивача відносно
того щоб зобов'язати ПП ОСОБА_2 виготовити і розмістити зовнішню рекламу на
автомобілі (п. 3 позовної заяви) Суд вважає необхідним розділити її на дві
Перша частина вимоги полягає
у тому щоб зобов'язати відповідача виготовити обумовлену ними зовнішню рекламу.
Відповідач ПП ОСОБА_2
пояснила що реклама виготовлена. Це позивачем не спростовано.
Тому ця частина вимоги не
може бути предметом судового розгляду оскільки право позивача не порушено,
визнається відповідачем і не оспорюється (ст. 15 ЦК України, ст. ст. 3.4. ЦПК
Щодо другої частини цієї
вимоги відповідач пояснила, що розташування реклами на автомобілі позивача буде
виконано після повної або часткової оплати як за матеріали так і за роботу.
Позивач відмовляється від
цих умов посилаючись на те що відповідач зобов'язана відшкодувати йому шкоду
завдану пошкодженням автомобіля впавшим шифером.
Оскільки між сторонами
відбулася усна домовленість щодо виготовлення та розміщення реклами позивачем
не надано доказів щодо всіх умов укладеного договору, а саме відносно
попередньої оплати за роботи які будуть виконані.
Як вбачається з пояснень
сторін робота виконується з матеріалів відповідача.
Умови на які вказує ОСОБА_2,
щодо часткової оплати за матеріали та роботу, відповідають вимогам ст. ст. 870
ч. 2; 873 ЦК України, з урахуванням того що позивач відмовляється оплачувати як
роботу так і матеріали повністю.
Умови на які вказує позивач,
щодо взаємозаліку, тобто виконання роботи по виготовленню та розміщенню реклами
в рахунок вартості ремонтних робіт по пошкодженому автомобілю, є суттєвою
зміною укладеного усного договору і відповідно до ст. 651 ЦК України,
допускається лише за згодою сторін.
Такої згоди сторони не
Договір може бути змінено за
рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору
другою стороною, на що вказано у ч. 2 ст. 651 ЦК України, що дає право,
відповідно до ч. 3 вказаної статті, вважати такий договір розірваним.

Позивачем не надано доказів
того що відповідачем істотно порушено договірні умови.

Не підлягає задоволенню і
вимога позивача щодо стягнення з приватного підприємця ОСОБА_2 майнову шкоду у
розмірі 2809.46 грн., завдану внаслідок пошкодження автомобіля належного йому.

Відповідно до ст. 1166 ч.1
ЦК України, шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала неправомірними діями чи бездіяльністю.

Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог (ч. 3,
ст. 10; ст. 60  ЦПК України).

Позивачем не доведено
існування договірних відносин між приватним підприємцем ОСОБА_2 та приватним
підприємцем ОСОБА_3

Не надано позивачем доказів
того що 23.07.07 р. він надав автомобіль на вимогу ОСОБА_3., оскільки це
спростовується як ОСОБА_3 так і допитаним, з ініціативи позивача, свідком
ОСОБА_4.

Договірних відносин у
позивача з ОСОБА_3 ніяких не існує, з чим позивач погоджується.

Залишаючи власний автомобіль
ОСОБА_3. позивачем не укладено  договору
зберігання , як того вимагає ст. 936 ЦК України., проявивши при цьому
безпечність відносно власного майна.

Автомобіль позивачем
залишено у загальному дворі не облаштованому для зберігання транспортних
засобів та при відсутності охорони, що позивачем не спростовується.

У позивача відсутні докази
того, що відповідач доручила ОСОБА_3. прийняти автомобіль на зберігання.

Відсутні у позивача також
докази того, що ОСОБА_2 погодилась прийняти його автомобіль на зберігання.

Між позивачем та
відповідачем не укладено письмового договору зберігання, як те передбачено ст.
ст. 208.937 ЦК України. Доказів щодо цього сторонами не надано.

При таких обставинах
правочин, щодо збереження автомобіля, відповідно до ст. ст. 203.215 ЦК України
вважається недійсним, тим більш що волевиявлення обох учасників не було.

Позивач, у позовній заяві
вказує, що відповідачем пошкоджено його автомобіль, однак доказів цього не
надає, всупереч вимогам ст. 1166 ЦК України.

Посилання позивача на вимоги
ст. ст. 937.950.951 ЦК України безпідставні, оскільки ним не виконана форма
договору зберігання власного майна, і ним також не доказано що відповідач був
зберігачем майна.

Позивачем не надано доказів
щодо неправомірності дій чи бездіяльності відповідача щодо збереження його
автомобіля, як того вимагає ст. 1166 ЦК України.

При недоведеності вини
відповідача у пошкодженні автомобіля належного позивачу, не можуть бути
задоволені вимоги щодо стягнення витрат на проведення експертних досліджень та
судових витрат (ст. 89 ЦПК України).

Керуючись ст. ст.
3.8.13.21.55.124 Конституції України; на підставі ст. ст.
3.15.203.208.626.638.639..640.651.865.866.870.872.873.936.937.1166 ЦК України;
ст. ст. 3.4.6.10.11.14.15.27.57.60.89.208.209.215 ЦПК України,

в  и
р  і  ш
и  в  :

Позовні вимоги у цивільній
справі за позовною заявою

ОСОБА_1

до                   приватного підприємця

ОСОБА_2,

третя особа                        приватного
підприємця

ОСОБА_3

про                визнання договору чинним -

-     залишити без задоволення у повному обсязі.

Заяву про апеляційне
оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, а апеляційну скаргу на рішення суду протягом двадцяти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

С  у
д  д  я  :                                                                                                  В.В.Зубік