Справа 2-170/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

09 липня 2008 року Рокитнянський
районний суд Київської області в складі: головуючого судді  Нечепоренка Л.М., при секретарі Тарасюк Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Рокитне цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3

про відшкодування шкоди,
завданої в результаті ДТП,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом
мотивуючи тим, що 18.11.07 року о 00 год. 10 хв. ОСОБА_3, керуючи автомобілем
марки “БМВ-520” державний номерний знак НОМЕР_1, не впорався із обраною
швидкістю та допустив наїзд на цегляну огорожу її домоволодіння, розташованого
в АДРЕСА_1, при цьому були розбиті два цегляні стовпчика із білої цегли, які
утримували ворота, збиті металеві ворота, які отримали від удару деформацію,
розбитий цегляний стовпчик на хвіртку, від якого деформована одна секція
огорожі. Факт заподіяння шкоди підтверджується постановою Рокитнянського
райсуду від 18.12.07 р. про застосування до ОСОБА_3 адміністративного стягнення
у виді штрафу. Розмір матеріальних збитків визначила в сумі 5000 грн.. Частково
матеріальні збитки в сумі 2500 грн. ОСОБА_3 відшкодував. Крім того, їй
спричинена моральна шкода в сумі 2600 грн., яка виразилася у душевних
стражданнях з приводу спричинених збитків, витрачання часу та коштів для
відновлення попереднього стану огорожі. Так як володільцем автомобіля є ОСОБА_1,
відповідати за заподіяні збитки повинен він.

В судовому засіданні позивачка
підтримала свої позовні вимоги і просить суд стягнути з відповідачів 5100 грн.
матеріальної та моральної шкоди, а також судові витрати в сумі 81 грн..

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов
не визнав, так як вважає, що він не є відповідачем по справі. ОСОБА_3 незаконно
заволодів належним йому автомобілем і вчинив ДТП, пошкодивши огорожу позивачки
і тому повинен відповідати за спричинену шкоду. Він пожалів ОСОБА_3 і не
наполягав на порушенні куримінальної справи відносно нього, оговоривши себе, що
дозволяв тому користуватися автомобілем.

Судом залучений до участі в справі в якості
відповідача ОСОБА_3, який в судовому засіданні показав, що він з дозволу
ОСОБА_1 кристувався належним тому автомобілем і катався по території
підприємства, знав, де зберігаються ключі від автомобіля. 18.11.07 р.  його знайома ОСОБА_4 впала і пошкодила руку.
Так як вони були на території підприємства, де зберігався автомобіль ОСОБА_1,
він завів і вирішив відвезти ОСОБА_4 до лікарні м.Кагарлик. По дорозі не
справився з керуванням і пошкодив огорожу позивачки.

Заслухавши сторони, дослідивши докази по
справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі в частині
відшкодування матеріальної шкоди і частковому відшкодуванню моральної шкоди.

В судовому
засіданні встановлено, що 18.11.07 року о 00 год. 10 хв. ОСОБА_3, керуючи
автомобілем марки “БМВ-520” державний номерний знак НОМЕР_1, не впорався із
керуванням та допустив наїзд на цегляну огорожу домоволодіння позивачки,
розташованого в АДРЕСА_1, при цьому були розбиті два цегляні стовпчика із білої
цегли, які утримували ворота, збиті металеві ворота, які отримали від удару
деформацію, розбитий цегляний стовпчик на хвіртку, від якого деформована одна
секція огорожі. Факт заподіяння шкоди підтверджується постановою Рокитнянського
райсуду від 18.12.07 р. про застосування до ОСОБА_3 адміністративного стягнення
у виді штрафу. Розмір матеріальних збитків, визначений позивачкою в сумі 5000
грн.. Частково матеріальні збитки в сумі 2500 грн. ОСОБА_3 відшкодував. Крім
того, позивачці спричинена моральна шкода в сумі 2600 грн., яка виразилася у
душевних стражданнях з приводу спричинених збитків, витрачання часу та коштів
для відновлення попереднього стану огорожі.

Тому суд вважає за
необхідне відшкодувати спричинену позивачці матеріальну шкоду в повному обсязі,
як таку, що підтверджена наданими суду розрахунками витрат, зроблених
спеціалістом.

Ст.1166 ЦК України передбачає, що шкода,
завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її
завдала.

Згідно ст.1192 ЦК способом відшкодування
шкоди, завданої майну, за вибором потерпілого може бути відшкодування її в
натурі чи відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

За таких обставин суд вважає за можливе
відшкодувати нанесені збитки в грошовому виразі.

Суд вважає, що нарівні з особою, яка завдала
безпосередньої шкоди позивачці - ОСОБА_3 повинен відшкодувати спричинену шкоду
також володілець автомобіля - ОСОБА_1, так як відповідно до ст.1187 ч.4 ЦК
України - якщо неправомірному заволодінню транспортним засобом, механізмом,
іншим об”єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана
діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними
спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що
мають істотне значення.

Як вбачається із пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_3
атвомобіль зберігався на підприємстві, належному ОСОБА_1 з ключами, залишеними
в замку запалення, ОСОБА_3 з дозволу ОСОБА_1 користуався автомобілем, катаючись
на території підприємства і тому вважав, що має навики керування даним
автомобілем.

Це ж вони підтвердили в своїх поясненнях,
викладених у відмовному матеріалі. В даному випадку суд вважає, що недбалість
володільця автомобіля сприяла незаконному його заволодінню і подальшому
спричненню збитків.

У відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК моральна
шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка
її завдала.

Так як безпосередним винуватцем
дорожньо-транспортної пригоди є ОСОБА_3, суд вважає, що він повинен
відшкодувати спричинену моральну шкоду.

В той же час суд не знаходить підстав для задоволення моральної шкоди у
сумі, вказаній в позовній заяві позивачки, так як крім переліку в позовній заяві моральних страждань, які вона понесла,
не зазначено, з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір моральної шкоди
та якими доказами це підтверджується (Постанова Пленуму Верховного Суду України
№4 від 31.03.95 р. із змінами від 25.05.2001 року “Про судову практику в
справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди”).

Тому оцінює моральну шкоду в сумі 1000 грн..

Керуючись ст.ст.1166, 1167, 1187,
1192 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України “Про практику
розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди” № 6 від
27.03.1992 року  та “Про судову практику
в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди) №4 від 31.03.1995
року, ст.ст.10, 11, 14, 57, 88, 174, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2000
грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 1000 грн. в рахунок
відшкодування моральної шкоди, а також 30 грн. витрати на інформаційно технічне
забезпечення розгляду справи та 51 грн. судового збору. Всього підлягає
стягненню зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3081 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 500
грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області шляхом  подання до Рокитнянського районного суду
заяви про апеляційне оскарження рішення суду протягом 10 днів з дня його
проголошення  і подачі апеляційної скарги
протягом 20 днів після  подання заяви про
апеляційне оскарження.

Суддя