У Х В А Л А

І М Е
Н Е М   У К Р А Ї Н И

Суддя Верховного Суду України Ярема А.Г.,
розглянувши                    15 вересня
2008 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ізюмського міськрайонного суду
Харківської області від 7 квітня 2008 року та рішення Апеляційного суду
Харківської області від 24 червня 2008 року в справі за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2006 року ОСОБА_1
звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона перебувала
в шлюбі з ОСОБА_2 21 жовтня 1998 року подарувала останньому 2/5 частин
недобудованого будинку  АДРЕСА_1.

Просила визнати спірний договір
дарування недійсним, вважаючи, що договір укладено в результаті тиску на неї з
боку відповідача. Крім цього, на момент укладення договору позивачка
знаходилась у скрутному матеріальному становищі, потребувала лікування та
проведення хірургічної операції, доглядала за хворими матір'ю і тіткою, а             ОСОБА_2 за подаровану йому частину
вказаного будинку обіцяв надати їй матеріальну допомогу.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської
області від         7 квітня 2008 року в
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено  у
зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Рішенням Апеляційного суду Харківської
області від 24 червня           2008 року
зазначене рішення суду першої інстанції скасовано й ухвалено нове, яким в
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено через недоведеність обставин, на які
посилалася позивачка як на підставу своїх вимог.

У обгрунтування касаційної скарги
ОСОБА_1 посилається на невідповідність висновків судів обставинам справи,
порушення норм процесуального права  та
ставить питання про скасування судових рішень й передачу справи на новий розгляд
до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження
у даній справі слід відмовити.

За змістом
ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може  встановлювати або (та) вважати доведеними обставини,
що не були  встановлені в рішенні  судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті
ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу
та про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги і зміст
оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку про те, що судами допущено
порушення норм  процесуального або
неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело до
неправильного вирішення справи, та зазначені доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п.  5
ч. 3  ст. 328 ЦПК України, у разі якщо
касаційна скарга є необгрунтованою і викладені в ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328  ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження в справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізюмського міськрайонного суду
Харківської області від 7 квітня 2008 року та рішення Апеляційного суду Харківської
області від 24 червня 2008 року відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до
касаційної скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
Верховного Суду України                                             А.Г. Ярема