справа № 2ц- 781/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К
Р А Ї Н И

6 березня 2008 року
Антрацитівський міськрайонний суд Луганської області в складі:

судді                                                                                                  Філіпенко Л.П.

при секретарі                                                                         Щербак А.М.

розглянувши у попередньому відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
правочину дійсним та права власності на нерухоме майно, третя  особа -
Оганесян Валентина Дмитрівна

В С Т А Н О
В И В:

Відповідач є єдиним спадкоємцем ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1. Смерть ОСОБА_3 зареєстрована відділом реєстрації актів
громадянського стану Антрацитівського міськвиконкому Луганської області
ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис № 565. Інших спадкоємців окрім нього нема, бо
дружина ОСОБА_3 - ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, її смерть зареєстрована
відділом реєстрації актів цивільного стану Антрацитівського міського управління
юстиції Луганської області ІНФОРМАЦІЯ_3, актовий запис № 319. Їхня єдина дочка,
дружина відповідача - ОСОБА_5, померла ІНФОРМАЦІЯ_4, її смерть зареєстрована
відділом реєстрації актів цивільного стану Антрацитівського міськрайонного
управління юстиції Луганської області 23 січня 2006 року, актовий запис № 65.
ОСОБА_3 на праві приватної власності належало домоволодіння АДРЕСА_1, яке
складається з житлового будинку - А, загальною площею 70,8 кв.м, житловою 27.0
кв.м, господарських та побутових будівель та споруд: гараж - Б, кухня - В,
тамбур - в, майстерня - Г, сарай - Д, сарай - Е, погріб - Пг, уборна - У, ог.
спор № 1-2. Свідоцтво про право власності на будівлю видане ОСОБА_3
Краснолуцьким бюро технічної техінвентаризації 25 вересня 1963 року та записане
в реєстрову (кадастрову) книгу за № 438. Відповідно до довідки УЖКГ
Антрацитівської міської ради Луганської області від 11 лютого 2008 року № 97
при упорядкуванні адресного господарства АДРЕСА_1 у 1964 році було
перейменовано у вулицю Смирнова м. Антрацит
Луганської області. Відповідач після смерті дружини та її батьків
постійно мешкав у вказаному будинку, тобто фактично прийняв спадщину. 15 жовтня 2007 року між ОСОБА_1 за згодою його дружини ОСОБА_6  та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1  купив
нерухоме майно, розташоване по АДРЕСА_1, якє
складається з житлового будинку - А, загальною площею 70,8 кв.м, житловою 27.0 кв.м,
господарських та побутових будівель та споруд: гараж - Б, кухня - В, тамбур -
в, майстерня - Г, сарай - Д, сарай - Е, погріб - Пг, уборна - У, ог. спор №
1-2. При укладенні договору купівлі-продажу нерухомого майна сторонами
було погоджено всі належні умови купівлі-продажу. Зокрема, щодо ціни, передачі
майна у власність, оформлення договору в нотаріальній конторі тощо. 15 листопада 2007 року ОСОБА_1  заплатив відповідачу готівкою 60000 грн., що
підтверджується його розпискою, відповідач передав йому ключі від будинку,
дозволив ним користуватися до нотаріального оформлення договору купівлі-продажу
і з того часу ОСОБА_1  з дружиною
мешкають в цьому будинку. Відповідач взяв на себе обов'язок оформити спочатку належні правовстановлюючі
документи, а потім договір купівлі-продажу нотаріально у термін до 10 січня 2008 року.
Проте до теперішнього часу відповідач
не здійснив дій що до оформлення
правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно та нотаріального
посвідчення договору, в зв'язку з чим ОСОБА_1  змушений звернутися до суду з
даним позовом.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його дружина позов
підтримують, відповідач ОСОБА_2  позов визнав, і
пояснив, що дійсно повністю за будинок всю суму - 60 тис. грн. він одержав.

На підставі ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає  цивільні справи не інакше, як за зверненням
фізичних та юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом
досліджені всі докази, надані сторонами. Клопотань про витребування та
дослідження  по справі інших доказів до
суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі доказів, наданих сторонами
і досліджених в судовому засіданні.

Вислухавши
пояснення сторін, дослідивши письмові докази та оцінивши усі докази по справі в
їх сукупності суд приходить до наступних висновків:

Дійсно,  15 жовтня
2007 року між ОСОБА_1 за згодою його дружини ОСОБА_6  та відповідачем була досягнута домовленість про купівлю-продаж за 60
тис. грн. будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1. При цьому були обговорені
всі істотні умови угоди: ціна, а також
усе, зв'язане з оформленням документів у нотаріальній конторі. 15
листопада 2007 року ОСОБА_1  заплатив
відповідачу готівкою 60000 грн, що підтверджується письмовою розпискою
відповідача (а.с.12).

Відповідно до ст.1261 ЦК України у  першу чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені
після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Тобто, відповідач є
єдиним спадкоємцем ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.(а.с.8), оскільки
дружина ОСОБА_3 - ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9), їхня єдина дочка,
дружина відповідача - ОСОБА_5, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.10).

Відповідно
до ст. 328 ЦК України, право власності
набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із
закону або незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Як
вбачається із ст. 392 ЦК
України: „Власник майна може пред'явити
позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або
не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує
його право власності”.

Відповідно
до ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів
захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Згідно ч.2 ст.220 ЦК України  якщо сторони домовилися щодо всіх істотних
умов договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося
повне чи часткове виконання договору, але одна  зі сторін ухилилася від його нотаріального
посвідчення, суд може визнати такий договір
дійсним.

Тому суд вважає, що позов ОСОБА_1  підлягає задоволенню, оскільки сукупність
добутих у суді доказів вірогідно підтверджує його законність і обґрунтованість.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст.15,30,62 ЦПК України, ст.ст. 15, 220 ЦК
України

В И Р І Ш И В:

Позов  ОСОБА_1
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно, розташоване по АДРЕСА_1, яке
складається з житлового будинку - А, загальною площею 70,8 кв.м, житловою 27.0 кв.м,
господарських та побутових будівель та споруд: гараж - Б, кухня - В, тамбур -
в, майстерня - Г, сарай - Д, сарай - Е, погріб - Пг, уборна - У, огорожі,  споруди № 1-2.

Свідоцтво про право власності на будівлю, яке видане
ОСОБА_3 8 серпня 1963 року житловим управлінням
Антрацитівського районного відділу
комунального господарства  на підставі рішення виконкому Антрацитівської міської Ради депутатів трудящих  №202 від 18 липня 1963 року, і зареєстровано
Краснолуцьким бюро технічної інвентаризації 25 вересня 1963 року та записане в
реєстрову (кадастрову) книгу за № 438
визнати таким, що втратило силу і зберігати в матеріалах цивільної
справи.

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду  Луганської області через Антрацитівський
міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви
про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295
ЦПК України

Суддя:

рішення надруковане в нарадчій
кімнати

підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Антрацитівського   міськрайонного суду                                      Філіпенко Л.П.

Рішення не скасоване, не змінене, набуло
законної сили 17 березня 2008 року, оригінал рішення знаходиться в цивільній
справі  № 2ц- 781/08.

Суддя Антрацитівського   міськрайонного суду                                     Філіпенко
Л.П.