Справа № 22ц- 1247                              Головуючий у 1
Доповідач - Хромець Н.С.
04 серпня  2008 року апеляційний суд Чернігівської області у складі:
Головуючого - судді
Суддів - Євстафіїва
О.К.,   Скрипки А.А.
З участю представника позивача  Ткач О.В., відповідача ОСОБА_1
Розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Чернігові справу за апеляційною скаргою відкритого акціонерного
товариства „Чернігівгаз” на рішення Коропського районного суду від 20 травня
2008 р. у справі за позовом відкритого акціонерного товариства „Чернігівгаз” до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий газ,
Рішенням Коропського районного
суду від 20 травня 2008 року відмовлено у позові ТОВ „Чернігівгаз” про
стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ за період з червня
2005 р. по лютий 2008 р. включно у сумі 212 грн. 91 коп.

В апеляційній скарзі позивач
просить скасувати рішення місцевого суду і ухвалити рішення про задоволення
позовних вимог, посилаючись на неправильне тлумачення судом першої інстанції
норми матеріального права, а саме ч.5 ст. 22 Закону України „Про міліцію”.
Апелянт також вказує на те що, на його думку, суду в даному випадку більш
правомірним було б застосувати ч.4 ст. 22 названого Закону, яка передбачає
50-відсоткову знижку працівникам міліції при оплаті комунальних послуг. Крім
того, позивач посилається на те, що жодним нормативним актом на нього не
покладено обов'язок забезпечувати відповідача газом безоплатно.

Відповідач ОСОБА_1 апеляційну
скаргу не визнав, посилаючись на те, що позивач невірно тлумачить Закон України
„Про міліцію” та вказуючи, що суд не покладав на позивача обов'язок
забезпечувати відповідача газом безоплатно, оскільки ці витрати позивачеві
компенсує управління праці та соціального захисту населення, з яким позивачеві
і належить вирішувати питання щодо оплати за надані послуги.

Вислухавши доповідь судді,
пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, апеляційний
суд вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням вимог
матеріального і процесуального права, а підстави для задоволення апеляційної
скарги відсутні.

З матеріалів справи встановлено
що ОСОБА_1 є пенсіонером МВС, зі служби звільнений за вислугою років з березня
2004 р. Відповідно до ч.5 ст. 22 Закону України „Про міліцію”, працівники
міліції, які живуть і працюють у сільській місцевості та в селищах міського
типу, і члени їх сімей, які живуть разом з ними, забезпечуються безоплатно
житлом  з опаленням і освітленням. За
працівниками міліції, звільненими за служби за вислугою років, зберігається
право на пільги за цим Законом (ч.7 ст. 22 ). Посилання позивача на
необхідність застосування при вирішенні даного спору ч.4 ст. 22 Закону України
„Про міліцію” є безпідставним, оскільки відповідач проживає у селищі міського
типу Короп і правовідносини у даному випадку врегульовані саме ч.5 та ч. 7 ст.
22 названого вище Закону.

Не можуть бути підставою для
задоволення апеляційної скарги і доводи про покладення на нього (позивача)
обов'язку забезпечувати відповідача газом безоплатно. З повідомлення начальника
управління праці та соціального захисту населення Коропської
райдержадміністрації3 03-16/1744 від 23.072008 р. на ім'я начальника
Коропського УГГ та відповіді цієї ж посадової особи від 22.07.2008 р. №
03-16/1737 на звернення ОСОБА_1, вбачається, що останній зареєстрований в
Єдиному державному  автоматизованому
реєстрі осіб, які мають право на пільги, відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 29 січня 2003 р. № 117,
і  управління праці та соціального
захисту відшкодовує за рахунок державних коштів позивачеві витрати на
забезпечення відповідача газом для опалення житла. Та обставина, що позивач
невірно тлумачить норми Закону України „Про міліцію”, не є підставою для
позбавлення відповідача наданого Законом права.

Керуючись ст.ст. 303,
307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України апеляційний суд

у
х в а л и в:

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства „Чернігівгаз”
відхилити, а рішення Коропського районного суду від 20 травня 2008 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду України у касаційному
порядку протягом двох місяців.

Головуючий:
Судді: