Справа № 22ц-1777/2008 р.
Головуючий у I інстанції - Ільченко О.І.
Категорія - цивільна
Доповідач - Євстафіїв О.К.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2008 року

Апеляційний суд Чернігівської
області

у складі:

головуючого - судді

Литвиненко І.В.,

суддів:

Євстафіїва О.К., Смаглюк Р.І.,

при
секретарі

Штупун О.М.,

за участю

відповідача - позивача ОСОБА_2,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Прилуцького міськрайонного суду від 21 серпня 2008 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про реальний розділ домоволодіння,

в с т а н о в и в:

У квітні 2008 р. ОСОБА_1 пред'явила позов
до ОСОБА_2, в якому просила припинити його право власності на 1/5
частину жилого будинку АДРЕСА_1, визнати за нею право власності на цей будинок
в цілому зі сплатою ОСОБА_2 компенсації вартості належної йому частини садиби,
а також відшкодувати їй судові витрати. Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовувала тим,
що з 1983 р. по даний час ОСОБА_2 у спірному будинку не проживає, що він має
інше жиле приміщення за адресою: АДРЕСА_2, де й проживає. Належна останньому
частка у садибі, про яку йдеться, є незначною і не може бути виділена у натурі.
Припинення його права власності на цю частку не завдасть йому істотної шкоди.
Вона ж є власником решти даного домоволодіння і володіє та користується ним,
облаштувала його опаленням і утеплила, провела інші роботи, сплачує комунальні
платежі і плату за користування присадибною земельною ділянкою. Порушуючи
санітарні норми та її право власності на садибу, що є предметом спору, ОСОБА_2
у літньому сараї і на подвір'ї тримає худобу.

Останній також у квітні 2008 р. пред'явив
зустрічний позов до ОСОБА_1, в якому просив провести реальний розділ спірної
садиби відповідно до правовстановлюючих документів згідно з варіантом розділу,
що має визначити судова будівельно-технічна експертиза. Ці вимоги мотивуються
тим, що він і ОСОБА_1 є співвласниками садиби, про яку йдеться, у вищевказаних
частках. Кожен з них має право на надання йому у володіння, користування й
розпорядження тієї частини спільного майна, що відповідає їхній частці у праві
спільної часткової власності. Згідно з ч. 1 ст. 364 ЦК України він має право на
виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, а
компенсація вартості цієї частки може бути надана лише за його згодою. Отримати
таку компенсацію він не згоден; згоди щодо виділу в натурі частки з домоволодіння
між ним і ОСОБА_1 не досягнуто, хоча воно є подільним, а належна йому частка у
цьому домоволодінні є значною. Ніяких перешкод ОСОБА_1 у користуванні спірною
садибою він не чинить. Припинення його права власності на належну йому частку в
цій садибі завдасть шкоди його інтересам, оскільки він не має іншого житла.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні
первісного позову відмовлено, а зустрічний позов задоволено: за ОСОБА_1 визнано
право власності на: приміщення 1-1 (коридор), площею 6,7 м2,
вартістю 1717 грн., приміщення 1-2 (кімната), площею 20,4 м2,
вартістю 5228 грн., приміщення 1-3 (кладова), площею 6,4 м2,
вартістю 1640 грн. - у будинку „А-1”, а також на прибудову „а-1”, вартістю 2294
грн., ґанок „Кр-1”, вартістю 157 грн., літню кухню „Г-1”, вартістю 5713 грн., а
всього на загальну суму 16749 грн.; за ОСОБА_2 визнано право власності на:
приміщення 1-4 (кімната), площею 16,3 м2, вартістю 4177 грн. - у
будинку „А-1”, а також на гараж „Г-1”, вартістю 6034 грн., погріб „Пг-1”,
вартістю 482 грн., погріб „Пґ-1”, вартістю 732 грн., а всього на загальну суму
8153 грн., зобов'язано ОСОБА_1 закрити дверний отвір з приміщення 1-1 у
приміщення 1-4, а ОСОБА_2 - добудувати прибудову до приміщення 1-4, встановити
дверний блок у вікні приміщення 1-4 з веранди. Крім того, ОСОБА_1 виділено у
користування дві земельні ділянки, загальною площею 1352 м2, а
ОСОБА_2 - дві земельні ділянки, загальною площею 338 м2, земельну
ділянку площею 32 м2 залишено у спільному користуванні обох сторін,
лінії розподілу земельних ділянок проведено у спосіб, визначений у додатку 2
висновку судової будівельно-технічної експертизи від 27.06.2008 р. № С-97, що
виконано Чернігівською регіональною торгово-промисловою палатою, сторони
зобов'язано не чинити одна одній перешкод в користуванні виділеними їм
частинами садиби, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто 6514 грн. грошової
компенсації вартості переотриманої у власність частини садиби.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати дане рішення і задовольнити її вимоги. При цьому вона посилається на
те, що:

-
місцевий суд без її згоди і без попереднього внесення на депозитний рахунок
суду для сплати їй відповідної компенсації виділив ОСОБА_2 частину садиби, що є
значно - на 2/3 більше, ніж йому належить, а їй - що є
значно - на 1/8 менше, ніж їй належить, і ні у який
спосіб не мотивував причину позбавлення її права власності на цю частину
садиби, що суперечить ст.ст. 364, 365 ЦК України,

-
ОСОБА_2 судом виділено у власність господарських споруд значно більше, ніж
належна йому частка у спільній частковій власності на спірну садибу,

- з
урахуванням того, що судова експертиза дала єдиний можливий варіант розділу
даного домоволодіння, згідно з яким ОСОБА_2 неможливо виділити у натурі 1/5
його частину, що ця частка у власності на садибу є незначною, що він має
інше житло, що спільне володіння й користування садибою для них неможливе, що
припинення його права власності у ній не завдасть істотної шкоди ні його
інтересам, ні інтересам його родини, що вона (ОСОБА_1) має можливість сплатити
ОСОБА_2 компенсацію вартості цієї частки, її позов має бути задоволений.

У судовому засіданні ОСОБА_2 проти
задоволення апеляційної скарги заперечував. Сенс його доводів зводився до того,
що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, що іншого житла, ніж спірна
частина домоволодіння, він не має, що він мешкає з колишньою дружиною у житлі,
що є її власністю, а зареєстрований у будинку, що йому також не належить. Тож у
разі задоволення позову ОСОБА_1 буде порушено його конституційне право на
житло.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,
суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд І
інстанції виходив з того, що спірну садибу може бути розділено між сторонами у
натурі, що ОСОБА_2 категорично заперечує проти припинення його права власності
на частину цієї садиби зі сплатою йому відповідної компенсації, т.я. це
завдасть йому істотної шкоди, що ОСОБА_1 не зробила попереднього внесення на
депозит вартості частини садиби, що належить ОСОБА_2 Але з такими висновками у
повній мірі погодитися не можна.

Так, по справі встановлено, що:

-
ОСОБА_1 є власницею 4/5 частин садиби АДРЕСА_1, а ОСОБА_2
є власником 1/5 частини цієї ж садиби,

- ні
ОСОБА_1, ні ОСОБА_2 не зареєстровані у вищевказаній садибі і не проживають у
ній. ОСОБА_1 зареєстрована і проживає у буд. АДРЕСА_3, а ОСОБА_2 зареєстрований
у АДРЕСА_4, що належить на праві власності не йому, а іншій особі, а проживає
разом з колишньою дружиною у АДРЕСА_2, яка також йому не належить.

Викладене підтверджується поясненнями
сторін, а також їх паспортними даними та копіями правоустановчих документів на
спірну садибу (а.с. 8-9, 10-13, 55, 57-59),

-
згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 27.06.2008 р. №
С-97, що виконаний Чернігівською регіональною торгово-промисловою палатою (а.с.
34-44), мається лише один варіант розділу спірної садиби, згідно з яким у
результаті її розділу одній з сторін можна виділити у власність 58/100
її частин, а іншій - 42/100 її частин. Заперечень проти
даного висновку сторони не виказали,

- на
забезпечення позову ОСОБА_1 на депозитний рахунок апеляційного суду внесено
5815 грн. 80 коп. - вартість належної ОСОБА_2 частини домоволодіння, про яке
йдеться, що підтверджується копією квитанції відповідного змісту.

З викладеного апеляційний суд робить такі
висновки.

Твердження ОСОБА_2 про те, що крім
спірного, іншого житла, що належало б йому, він не має, ні у який спосіб не
спростовано. Тож припинення права власності ОСОБА_2 на належну йому частину
садиби завдасть йому істотної шкоди, оскільки він буде позбавлений єдиного
належного йому на праві власності жилого приміщення, а право на житло
гарантується ст. 47 Конституції України. Тож висновок місцевого суду про
необхідність відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 є вірним.

Вирішуючи спір між сторонами про реальний
розділ садиби, місцевий суд припустився порушення чинного законодавства, що
регламентує спірні правовідносини. За змістом ч. 1 ст. 364 ЦК України
співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній
частковій власності, лише у розмірі цієї частки. Згідно з зазначеним вище
висновком експертизи, виділити у натурі належну ОСОБА_2 1/5 частину
садиби неможливо, але мається можливість виділити йому у власність або 58/100,
або 42/100 її частин, тобто значно більше, ніж йому
належить. Місцевий суд, провівши поділ спірної садиби, фактично виділив
останньому у власність 42/100 її частини, тобто більш ніж
вдвічі (на 22/100) більше належної йому за
правоустановчими документами частини, фактично припинивши право власності
ОСОБА_1 на цю частину садиби (на 22/100 її частин). Проте
вона заперечує проти цього, і, крім того, ОСОБА_2 не внесено на депозитний
рахунок суду вартості переотриманої частини садиби для компенсації її ОСОБА_1
Дана обставина в силу ч. 2 ст. 365 ЦК України перешкоджає задоволенню позову
ОСОБА_2

Таким чином, оскаржуване рішення підлягає
скасуванню в частині задоволення зустрічного позову, а в частині відмови у
задоволенні первинного позову його належить залишити без змін.

У порядку ч. 5 ст. 88 ЦПК України з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 належить стягнути 55 грн. 50 коп. судових витрат,
понесених за подання апеляційної скарги, а грошові кошти, внесені нею на
депозитний рахунок апеляційного суду Чернігівської області на забезпечення
позову, підлягають поверненню їй.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ч. 1 п. 4, 316
ЦПК України, ст. ст. 16 ч. 2 п. 7, 346 ч. 2, 365 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду
від 21 серпня 2008 року в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про реальний розділ домоволодіння АДРЕСА_1 скасувати і відмовити у задоволенні
даних вимог.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 55
(п'ятдесят п'ять) грн. 50 коп. на відшкодування судових витрат.

Повернути ОСОБА_1 5815 (п'ять тисяч
вісімсот п'ятнадцять) грн. 80 коп. грошових коштів, внесених нею на депозитний
рахунок апеляційного суду Чернігівської області, а саме на розрахунковий
рахунок № 0353, банк - ГУДКУ у Чернігівській області, МФО 853592, код
02894527.

Рішення набирає законної сили з моменту
його проголошення, але воно може бути оскаржене до Верховного Суду України
протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:                                         Судді: