9 жовтня 2008 року                                           м. Київ
Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України у складі :
Лихути Л.М., Охрімчук Л.І., Сеніна Ю.Л.,
в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївського
державного гуманітарного університету імені Петра Могили про визнання права
користування жилим приміщенням,
ОСОБА_1 у власних інтересах та в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2
звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що в 1998 році вона
з колишнім чоловіком ОСОБА_3 та дочкою на законних підставах вселилися в
кімнати ІНФОРМАЦІЯ_1 у гуртожитку по
суду від 14 серпня 2001 року за їх сім'єю було визнано право користування
кімнатами ІНФОРМАЦІЯ_2, однак рішенням не було вирішене питання щодо їх права
на користування й кімнатою НОМЕР_1, оскільки вони помилково не зазначили цю
кімнату в позовній заяві, хоча вона та дочка постійно користуються нею.
визнати за нею та неповнолітньою ОСОБА_2 право користування кімнатою НОМЕР_1 у
гуртожитку по АДРЕСА_1.
Рішенням
Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 листопада                2007 року позов задоволено.

Рішенням
Апеляційного суду Миколаївської області від 27 лютого 2008 року рішення суду
першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні
позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 у
власних інтересах та в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 просить скасувати
рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції,
посилаючись на те, що апеляційний суд помилково скасував ухвалене згідно із законом
рішення.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до
ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального
права.

Доводи скарги та матеріали
витребуваної справи не дають підстав для висновку, що апеляційним судом при
розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права,
які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування
рішень.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд
перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може
встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в
рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи
недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому
доводи касаційної скарги в цій частині не можуть бути визнані як підстава для призначення справи до судового розгляду.

Оскаржуване судове рішення ухвалене
з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.
332, 336 ЦПК України, колегія суддів Cудової палати у цивільних
справах Верховного Суду України

у  х
в  а  л
и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 у власних
інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 відхилити, рішення  Апеляційного суду Миколаївської області від
27 лютого 2008 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України:
Л.М.Лихута

Л.І.Охрімчук

Ю.Л.Сенін