У Х В А Л А

Іменем  України

7 серпня 2008
року
м. Київ

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного
Суду України в складі:

суддів:
Григор'євої Л.І.,

Данчука В.Г.,
Жайворонок Т.Є., -

розглянувши
у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Полтавського міського управління Міністерства внутрішніх справ України в
Полтавській області , управління Міністерства внутрішніх справ України в
Полтавській області, Державного казначейства України, Головного управління
Державного казначейства України в Полтавській області про відшкодування шкоди,
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Ленінського
районного суду м. Полтави від 30 січня 2008 року та ухвалу апеляційного суду
Полтавської області від 16 квітня 2008 року,

встановила:

У лютому 2002 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом та просив відшкодувати шкоду, завдану незаконними діями
службових осіб Полтавського міського управління Міністерства внутрішніх справ
України в Полтавській області, які полягали в незаконному накладенні арешту на
його поштово-телеграфну кореспонденцію постановою від 6 серпня 1997 року по
кримінальній справі відносно його брата ОСОБА_2. за ст. 148-2 КК України, який
було знято тільки через рік після закриття справи. Вказував, що цими діями було
грубо порушено його конституційні права
на таємницю кореспонденції, внаслідок чого у нього погіршилось здоров'я,
погіршилися відносини в сім'ї. Просив стягнути на його користь 10 тис. грн.
моральної шкоди. В процесі судового розгляду ОСОБА_1 уточнив позовні вимоги та
просив стягнути на його користь 100 тис. грн. моральної шкоди.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 30 січня 2008 року,
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 16 квітня
2008 року, позов  задоволено  частково. Стягнуто на користь ОСОБА_1. 3 тис.
грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати  зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов, посилаючись на
неправильне застосування норм матеріального права й порушення норм процесуального
права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження
судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і
не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги та матеріали справи
не дають підстав для висновку про порушення судами норм матеріального або процесуального
права, а отже, відсутні передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України підстави для скасування
вказаних судових рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну
скаргу.

Керуючись ст. ст. 331, 332, 337 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргу  ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 30 січня 2008 року та
ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 16 квітня 2008 року   залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                 Л.І. Григор'єва

В.Г.
Данчук

Т.Є. Жайворонок