Справа № 2-576/2008р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08
квітня 2008 року  Татарбунарський
районний суд Одеської області в складі:

головуючого
- судді
Тимошенко С.В.

при
секретарі
Коренчук О.Е.

розглянувши
у попередньому відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Татарбунари цивільну справу за позовом ОСОБА_1до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу таким, який відбувся та
визнання права власності на будинок,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу будинку таким, який
відбувся та визнання за нею права власності на вказане нерухому майно,
розташоване по АДРЕСА_1, посилаючись на слідуючі обставини.

22
жовтня 2007 року між нею та відповідачами був укладений договір купівлі-продажу
будинку за вищезазначеною адресою. Згідно домовленості, позивачка виконала
зобов'язання покупця, передавши відповідачу
10000 гривень за вказаний будинок, а ті, в свою чергу, передали його їй
у користування та володіння, ним вона користується  з дня укладення договору. Однак, незважаючи
на те, що фактично договір купівлі-продажу відбувся, вона до теперішнього часу
не є власником зазначеного будинку, оскільки відповідачі ухиляються від
нотаріального оформлення правочину через непорозуміння, які виникли між
сторонами відносно сплати витрат по нотаріальному посвідченню правочину
купівлі-продажу, хоча ця умова була також узгоджена між ними.

Оскільки позивачка зі своєї сторони
виконала умови договору купівлі-продажу, вона просить визнати договір
купівлі-продажу дійсним та визнати за нею право власності на вищезазначене
нерухому майно, яке належить відповідачам на підставі свідоцтва про право
власності на нерухоме майно від 07.03.2008 року. До цього часу спірний будинок
не був зареєстрований в БТІ, що позбавляло можливості укласти договір
купівлі-продажу в установленому законом нотаріальному порядку.

У судовому засіданні позивачка підтримала свої
позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, але
згідно телефонного дзвінка, просив заслухати справу у його відсутності, не
заперечуючи проти задоволення позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_3 позовні
вимоги визнала, вважає, що вони підлягають задоволенню.

Вислухавши пояснення до доводи позивачки,
представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню.

Згідно договору від 22 жовтня 2007 року
(а.с.8), ОСОБА_1 уклала з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договір купівлі-продажу будинку,
що розташований в АДРЕСА_1 за 10000 гривень, сплативши кошти того ж дня
власникам, а ті, в свою чергу, передали їй у володіння та користування вказаний
будинок загальною площею 86,1 метрів квадратних, який належить їм згідно договору
дарування від 12.09.2000 року. Вказаний договір сторони зобов'язались
засвідчити нотаріально не пізніше дня реєстрації будинку продавцями в
Татарбунарському БТІ, домовившись про взяття витрат по засвідченню договору на
себе в рівних долях.

Із копії свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 07.03.2008 року (а.с.7) вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2
належить на праві приватної спільної сумісної власності будинок по АДРЕСА_1
загальною площею 86,1 кв.м на підставі договору дарування (4090) від
12.09.2000року. Загальна вартість нерухомого майна складає 31062 грн.

Із копії договору дарування від 12.09.2000
року серії АМВ № 761032 (а.с.6) видно, що ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_2 та ОСОБА_3
житловий будинок з дворовими спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1.

Як встановлено в судовому засіданні,
відповідачі передали позивачці житловий будинок у володіння та користування,
але створюють перепони в нотаріальному посвідченні  укладеного між ними правочину по причині
невизначеності в сплаті витрат за вказану роботу, що й спонукало позивачку
звернутись до суду із  позовом про
визнання за нею права власності на будинок.

У відповідності зі ст.655 ЦК України, за
договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується  передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.220 ЦК України, якщо сторони
домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими
доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін
ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір
дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

За таких обставин, судом з достовірністю
встановлено факт купівлі позивачкою будинку у відповідачів, але належно не
оформленого в установленому законом порядку. Враховуючи, що при укладенні угоди
сторони домовились відносно всіх основних умов договору, що підтверджується
письмовим доказом, і відбулося повне виконання договору, але відповідачі
ухиляються від його нотаріального посвідчення, оскільки за угодою між сторонами
вказаний правочин мав бути посвідчений в установленому законом порядку не пізніше
дня реєстрації будинку продавцями в Татарбунарському БТІ, суд вважає можливим
визнати зазначений договір купівлі-продажу дійсним та визнати за позивачкою
право власності на будинок загальною площею 86,1 кв.м. по АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 220, 655 ЦК України,
ст.ст.58-60, 213,215, ЦПК України суд,

В И
Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про визнання договору купівлі-продажу таким, який відбувся та визнання права
власності на будинок  - задовольнити.

Договір
купівлі-продажу, укладений  22 жовтня
2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на житловий будинок по АДРЕСА_1 на
суму 10000 грн. -  визнати дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинок, загальною площею 86,1
метра квадратних, розташованого по АДРЕСА_1.

Рішення районного суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської
області, шляхом подачі в 10-дений строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20-ти днів з дня подачі
заяви про оскарження, апеляційної скарги.

Суддя
Тимошенко