1 жовтня    2008 року                                                                     м.
Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України в складі:
суддів:
розглянувши в судовому засіданні справу
за позовом комунального підприємства "Управління будинками № 2" до
ОСОБА_1, ОСОБА_2  про стягнення
заборгованості з квартирної плати та плати за теплову енергію за касаційною
скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Городоцького районного суду Львівської
області від 7 березня 2007 року й ухвалу Апеляційного суду Львівської області
від 27 серпня 2007 року,
в с т а н о в и л а:
У листопаді 2006 року комунальне
підприємство "Управління будинками № 2"  звернулося до суду з указаним позовом,
посилаючись на те, що відповідачі є споживачами відповідних послуг і
зобов'язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за теплову енергію.
Проте останні свого обов'язку належним чином не виконують, вносять плату
несвоєчасно й не в повному обсязі, у зв'язку з чим допустили заборгованість з
плати за вказані послуги за період з червня 2001 року в сумі 1 248 грн. 60 коп.
Позивач просив поновити строк на
звернення до суду, стягнути з відповідачів солідарно зазначену суму
Рішенням Городоцького районного
суду Львівської області від
7 березня 2007 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду
Львівської області від 27 серпня 2007 року, позов задоволено: ухвалено поновити
комунальному підприємству "Управління будинками № 2"  строк на звернення до суду з указаними
вимогами;  стягнути з відповідачів  солідарно на користь позивача заборгованість
з квартирної плати та плати за теплову енергію в сумі 1 248 грн. 60 коп.;
вирішено питання про розподіл судових витрат.

В обгрунтування касаційної скарги
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посилаються на невідповідність висновків судів обставинам
справи, неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення
норм процесуального права й ставлять питання про скасування судових  рішень і передачу справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Касаційна скарга  підлягає задоволенню з таких підстав.

Поновлюючи позивачу строк на
звернення до суду з позовними  вимогами
про стягнення заборгованості за період з червня 2001 року до листопада 2003
року, задовольняючи  позов у повному
обсязі та стягуючи заборгованість за період з 2001 року до 2006 року, суд
першої інстанції та апеляційний суд, погоджуючись з ним,  виходили з того, що в спірний період
відповідачі проводили часткову оплату послуг і сплачували частково заборгованість,
постійно користувалися комунальними послугами, а тому визнали заборгованість,
хоча оплату вносили не в повному обсязі.

Проте з таким висновком судів
погодитись не можна.

Згідно з вимогами ст. 71 ЦК
Української СРСР 1963 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин,
загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено
(позовна давність), встановлюється в три роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 79
зазначеного Кодексу по спорах, в яких однією або обома сторонами є громадяни,
перебіг строку позовної давності переривається вчиненням зобов'язаною особою
дій, які свідчать про визнання боргу.

Як убачається з пояснень
відповідачів, вони проводили оплату послуг, виходячи з 50-відсоткової знижки як
сім'я військовослужбовця Збройних Сил України, а потім - ветерана військової
служби. У січні 2005 року та в лютому 2006 року вони внесли оплату авансом.
Така оплата та користування комунальними послугами не може свідчити про
визнання боргу.

Тому суд першої інстанції без
достатніх підстав, не перевіривши належним чином доводів обох сторін, вважав,
що строк позовної давності для звернення
з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за період з
червня 2001 року до листопада 2003 року не був пропущений.

На цей недолік не звернув уваги
апеляційний суд і залишив рішення суду першої інстанції без змін.

За таких обставин ухвалені у справі
судові рішення підлягають скасуванню з підстав, передбачених ч. 2 ст. 328 ЦПК
України, з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338,  ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у х в а л и л а:

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення
Городоцького районного суду Львівської області від                   7 березня 2007 року й ухвалу
Апеляційного суду Львівської області від            27 серпня 2007 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

А.Г.  Ярема

Судді Верховного Суду України:

Є.Ф. Левченко

Л.М. Лихута

Л.І. Охрімчук   Ю.Л. Сенін