Колегія суддів Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України в складі:
суддів:
Перепічая В.С., Жайворонок
Т.Є., Левченка Є.Ф., -
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
Ніжинської об'єднаної державної податкової інспекції Чернігівської області,
ОСОБА_2, треті особи: Ніжинська міська державна нотаріальна контора
Чернігівської області, приватний нотаріус ОСОБА_3, відділ опіки та піклування виконавчого
комітету Ніжинської міської ради Чернігівської області, про визнання недійсними
свідоцтва про право на спадщину, договору купівлі-продажу квартири та визнання
права власності на спадкове майно за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24 грудня 2007 року
та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 3 березня 2007 року,
в с т а н о в и л а:
У серпні 2007 року ОСОБА_1, звернувшись до суду з указаним позовом,
зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_4, після смерті якого
залишилось спадкове майно у вигляді квартири            АДРЕСА_1. Єдиним спадкоємцем першої
черги за законом після смерті батька був він, оскільки батько з матір'ю розлучились
в 1991 році і інших спадкоємців крім нього не було. Коли батько помер йому не
було ще й 13 років. Мати заяву про прийняття спадщини не подавала, а він був
малолітнім і не міг самостійно здійснювати свої спадкові права. З кінця 2004
року по лютий 2007 року він перебував у місцях позбавлення волі, а коли
звільнився, то дізнався, що спадкове майно перебуває у власності сторонніх
осіб. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 8
червня 2007 року йому визначено додатковий строк для подання заяви про
прийняття спадщини. При реєстрації заяви про прийняття спадщини в нотаріальній
конторі йому було повідомлено, що 8 квітня 2003 року Ніжинською міською
державною нотаріальною конторою вже видано свідоцтво про право на спадщину за
законом на спірну квартиру на ім'я Ніжинської об'єднаної державної податкової
інспекції, а 18 квітня 2003 року між податковою інспекцією та ОСОБА_2. було
укладено договір купівлі-продажу квартири. Вважає, що спадщина, яка залишилась
після смерті його батька, передана у власність держави незаконно, оскільки він
був спадкоємцем першої черги за законом.
Посилаючись на викладене, позивач просив визнати недійсними свідоцтво про
право на спадщину за законом на спірну квартиру на ім'я Ніжинської об'єднаної
державної податкової інспекції від 8 квітня 2003 року як видане внаслідок
грубої помилки та договір купівлі-продажу квартири, укладений 18 квітня 2003
року між Ніжинською об'єднаною державною податковою інспекцією та ОСОБА_2.,
визнати за ним право власності на квартиру як за спадкоємцем за законом після смерті
ОСОБА_4 та стягнути судові витрати.
Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24
грудня 2007 року, залишеним без змін ухвалою Ніжинського міськрайонного суду
Чернігівської області від 24 грудня 2007 року, в задоволенні позову відмовлено.

У обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 посилається на
невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування
судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ставить
питання про скасування судових рішень й ухвалення нового рішення.

Колегія суддів
дійшла висновку про те, що підстави для скасування  судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно з
вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної скарги
правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм  матеріального чи процесуального права і не
може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи
касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що судом допущено
неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального
права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.
332 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного
Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ніжинського міськрайонного
суду Чернігівської області від 24 грудня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської
області від 3 березня 2007 року залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.С. Перепічай

Т.Є. Жайворонок     Є.Ф. Левченко