Справа № 2-818/2008р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10
червня 2008 року  Татарбунарський
районний суд Одеської області в складі:

головуючого
- судді
Сивоконь Т.І.

при
секретарі
Коваленко І.М.

розглянувши
у попередньому відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Татарбунари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права
власності на будівлю складу,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу будівлі складу дійсним та
визнання за нею права власності на вказане нерухому майно, розташоване по
АДРЕСА_1, посилаючись на слідуючі обставини.

02 березня 2008 року між нею та
відповідачкою був укладений договір купівлі-продажу будівлі складу за
вищезазначеною адресою. Згідно домовленості, позивачка виконала зобов'язання
покупця, передавши відповідачу  82204
гривні за вказане нежитлове капітальне приміщення, а та, в свою чергу, передала
його їй у користування та володіння. Вказаним нерухомим майном вона
користується  з дня укладення договору.
Однак, незважаючи на те, що фактично договір купівлі-продажу відбувся,
позивачка до теперішнього часу не є власником зазначеної будівлі складу,
оскільки відповідачка всіляко ухиляється під різними мотивами від нотаріального
оформлення правочину, чим позбавляє її можливості розпоряджатися вказаним
нерухомим майном.

Оскільки позивачка зі своєї сторони
виконала умови договору купівлі-продажу, вона просить визнати договір
купівлі-продажу дійсним та визнати за нею право власності на вищезазначене
нерухоме майно, яке належить відповідачці на підставі рішення  Татарбунарського районного суду від 22.03.2005
року.

У судове засідання позивачка не з'явилась,
направила до суду заяву з проханням заслухати справу у її відсутності,
підтримуючи позовні вимоги.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася,
але направила до суду заяву, в якій просить заслухати справу у її відсутності,
не заперечуючи проти задоволення позовних вимог.

Виходячи з
наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні
попереднього судового засідання.

Відповідно до ч. 4 ст.130 ЦПК України при
визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174
цього ж Кодексу, яка передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Вислухавши пояснення та доводи учасників процесу, дослідивши матеріали справи
та згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно
розписки від 02 березня 2008 року (а.с.9), ОСОБА_1 уклала з ОСОБА_2 договір
купівлі-продажу будівлі складу, що розташований в АДРЕСА_1, сплативши за нього
82204 гривні того ж дня власнику. Вказаний договір відповідачка зобов'язалась
засвідчити нотаріально до 02 квітня 2008 року, взявши витрати по засвідченню
договору на себе.

Із копії
витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10.06.2005 року
(а.с.8) вбачається, що ОСОБА_2 належить на праві приватної власності нежитлова
будівля, розташована АДРЕСА_1 на підставі рішення Татарбунарського районного
суду від 22.03.2005 року (а.с.5).

Довідкою
Татарбунарського БТІ №65 від 12.05.2008 року (а.с.10) підтверджується вартість
нежитлової будівлі складу (в минулому корівник по АДРЕСА_2), розташованої по
АДРЕСА_1, яка складає 82204 грн.

Як встановлено
в судовому засіданні, відповідачка передала позивачці будівлю вищезазначеного
складу у володіння та користування, але створює перепони в нотаріальному
посвідченні  укладеного між ними
правочину по різним причинам, що й спонукало позивачку звернутись до суду із
вказаним позовом, оскільки кошти за купівлю складу вона сплатила відповідачці в
день укладення договору в сумі, обумовленій сторонами.

У
відповідності зі ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього
певну грошову суму.

Згідно ст.220
ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору,
але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може
визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення
договору не вимагається.

За таких
обставин, судом з достовірністю встановлено факт купівлі позивачкою будівлі
нежитлового приміщення складу у відповідачки, але належно не оформленого в
установленому законом порядку. Враховуючи, що при укладенні угоди сторони
домовились відносно всіх основних умов договору, що підтверджується письмовим
доказом, і відбулося повне виконання договору, але відповідачка ухиляється від
його нотаріального посвідчення, оскільки за угодою між сторонами вказаний
правочин мав бути засвідчений в установленому законом порядку до 02 квітня 2008
року, суд вважає можливим визнати зазначений договір купівлі-продажу дійсним та
визнати за позивачкою право власності на будівлю складу, розташовану по
АДРЕСА_1.

Керуючись
ст.ст. 220, 655 ЦК України, ст.ст.58-60, 213,215, ЦПК України суд,

В И
Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на
будівлю складу  - задовольнити.

Договір
купівлі-продажу, укладений  02 березня
2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на будівлю складу (в минулому корівника по
АДРЕСА_2), розташованого по АДРЕСА_1 на суму 82204 грн. -  визнати дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будівлю складу, розташованого по
АДРЕСА_1.

Рішення районного суду може бути оскаржене в апеляційному порядку
до  апеляційного суду Одеської області
через Татарбунарський районний суд Одеської області, шляхом подачі в 10-дений
строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням
після цього протягом 20-ти днів з дня подачі заяви про оскарження, апеляційної
скарги.

Суддя
Сивоконь