РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

1 жовтня 2008 року                                                       м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Гнатенка А.В.,

суддів:

Балюка М.І.,                     Гуменюка В.І.,
Барсукової В.М.,              Данчука В.Г.,-

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила
право користування жилим приміщенням, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, треті особи -
Управління освіти Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації,
Відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб
Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві про усунення перешкод у користуванні
жилим приміщенням, вселення, зняття з реєстраційного обліку, продовження строку
на збереження жилого приміщення понад шість місяців,

в с т а н о в и л а:

У червні 2004 року ОСОБА_1 звернулася із зазначеним
позовом посилаючись на те, що відповідачка виїхала на проживання за кордон,
фактичне її місце проживання не відомо, всі обов'язки по утриманню житла несе
позивачка. Просила визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування
квартирою   АДРЕСА_1.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18
листопада 2004 року позов задоволено. Визнано ОСОБА_2 такою, що втратила право
користування спірним житлом.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14
листопада 2006 року заява ОСОБА_2 про перегляд рішення суду у зв'язку з
нововиявленими обставинами була задоволена. Рішення Дарницького районного суду
м. Києва від   18 листопада 2004 року
було скасовано, а справу розглянуто судом за правилами, встановленими ЦПК
України.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги первісного позову
підтримала та просила його задовольнити, посилаючись на те, що вона тривалий
час проживала з відповідачкою у гуртожитку у кімнаті АДРЕСА_1. Вони обидві були
зареєстровані за цією адресою, неприязних відносин між ними не було. В кінці
1998 року відповідачка почала продавати свої речі. Перед Новим роком
відповідачка ОСОБА_2 їй повідомила, що виїжджає до родичів. Лише зі слів
знайомої вона дізналася, що ОСОБА_2 поїхала за кордон. Ніхто із знайомих
відповідачки не цікавився квартирою. Після від'їзду ОСОБА_2 позивачка зробила
ремонт у кімнаті. Вважає, що відповідачка втратила право на користування у
гуртожитку кімнатою АДРЕСА_1, а мати позивачки - ОСОБА_3 зареєстрована за цією
адресою на законних підставах.

ОСОБА_2 звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про
усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, вселення, зняття з
реєстраційного обліку, продовження строку на збереження жилого приміщення понад
шість місяців. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що ОСОБА_1 знала про факт її
тимчасового виїзду за кордон на заробітки. Однак, весь час відсутності ОСОБА_2
в межах України, вона сплачувала за користування спірною кімнатою, щоб зберегти
за собою право на житло, оскільки іншого житла у неї в Україні не має. Коли
вона приїжджала на Україну, то постійно проживала саме за місцем своєї
реєстрації, де знаходились її особисті речі, відвідувала за місцем реєстрації
поліклініку, міняла паспорт старого зразка на новий. 21 травня 2006 року
приїхавши на Україну, до себе додому, дізналася, що на підставі рішення
Дарницького районного суду м. Києва від 18 листопада 2004 року вона знята з
реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1. У зв'язку з чим ОСОБА_2 звернулася
до суду із заявою про перегляд рішення суду у зв'язку з нововиявленими
обставинами та із зустрічним позовом. Також їй стало відомо, що у кімнаті без
її відома була зареєстрована мати відповідачки, яка ніколи не була працівником
освіти та має своє житло - приватний будинок в м. Золотоноші, Черкаської
області, площею 73,9 кв. м., який їй належить на праві власності. ОСОБА_2 вважає,
що порушені її права, як наймача жилого приміщення. Просила зобов'язати
відповідачку не чинити  перешкоди у
користуванні жилим приміщенням, вселити її за вказаною адресою, зняти з
реєстраційного обліку матір відповідачки та продовжити строк на збереження за
нею жилого приміщення понад шість місяців.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11
червня 2007 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду м. Києва
від                        5 листопада
2007 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2
задоволено. Продовжено ОСОБА_2 строк на збереження за нею жилої площі у
квартирі АДРЕСА_1 у зв'язку з її відсутністю понад шість місяців з поважних
причин. Зобов'язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди у користуванні жилими приміщенням
у зазначеній квартирі та вселити ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_1. Зобов'язано
Відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб
Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві зняти ОСОБА_3 з реєстраційного обліку
в квартирі АДРЕСА_1.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені у
справі судові рішення та ухвалити рішення, яким задовольнити її позовні вимоги,
а у задоволенні зустрічного позову відмовити, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм
процесуального права.

Касаційна скарга підлягає
задоволенню
частково з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та
задовольняючи зустрічний позов суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2
була відсутня в спірному жилому приміщенні понад шість місяців з поважних
причин, а тому не може бути визнана такою, що втратила право користування жилим
приміщенням на підставі статей 71, 72 ЖК України. Оскільки ОСОБА_2 зберігає за
собою право на користування спірним жилим приміщенням, то вона підлягає
вселенню у квартиру АДРЕСА_1.

Проте з такими висновками суду
погодитись не можливо.

Гуртожитки, як зазначено
у статті 127 ЖК України, призначаються для проживання робітників, службовців,
студентів, учнів, а також інших громадян у період їх роботи або навчання.

Судом встановлено, що гуртожиток двоповерхового будинку
АДРЕСА_1 перебуває у комунальній власності територіальної громади Дарницького
району м. Києва на балансі районного управління освіти та використовується для
проживання робітників спеціальної загально-освітньої школи-інтернату № 10 для
дітей, які потребують корекції фізичного та розумового розвитку.

Особи, які проживають у гуртожитку, мають право на
зайняття в ньому койко-місця і не наділені правом на звернення до суду з вимогами
про втрату права іншими особами.

Особи, які наділені таким правом до суду не звертались.

Апеляційний
суд на наведене уваги не звернув, у порушення вимог статті 303 ЦПК України, не
перевірив усі доводи апеляційної скарги.

Відповідно
до статті 341 ЦПК України суд касаційної інстанції має право скасувати
судові рішення і ухвалити нове рішення або змінити рішення, якщо застосовано
закон, який не поширюється на ці правовідносини, чи не застосовано закон, який підлягав
скасуванню.

Враховуючи
викладене, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 червня 2007 року та ухвала апеляційного суду м. Києва від 5
листопада 2007 року підлягають
скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись
статтями 336, 341, 344, 346 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду України

в и р і ш и л а :

Касаційну
скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11 червня 2007
року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 5
листопада 2007 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування
жилим приміщенням та у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, про усунення
перешкод у користуванні жилим приміщенням, вселення, зняття з реєстраційного
обліку, продовження строку на збереження жилого приміщення понад шість місяців відмовити.

Рішення
оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                        А.В. Гнатенко

Судді:                                                                 М.І.
Балюк

В.М. Барсукова

В.І. Гуменюк

В.Г. Данчук