У х в а л а

і м е н е м
у к р а  ї н и

15 жовтня 2008 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого
Патрюка М.В.,

суддів:           Жайворонок Т.Є.,                            Прокопчука Ю.В.,

Лященко Н.П.,                                     Пшонки
М.П.,-

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Семенівської сільської ради
Обухівського району про визнання незаконним розпорядження про звільнення з
роботи, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення апеляційного суду Київської області від 14 січня 2008 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2007 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що з 1 листопада 2003 року працювала директором
Семенівського будинку культури та була матеріально-відповідальною особою. За
розпорядженням Семенівського сільського голови Владовського В.Л. від 5 грудня
2005 року № 31-К була звільнена з роботи на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України
за прогули без поважних причин.

Позивачка, вважаючи своє звільнення незаконним, просила суд визнати
незаконним розпорядження від 5 грудня 2005 року № 31-К та поновити її на посаді
директора Семенівського будинку культури, стягнути заробітну плату за час
вимушеного прогулу та моральну шкоду в сумі 15 тис. грн.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від                     29 жовтня 2007 року
поновлено позивачці строк на звернення до суду, в іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 14 січня 2008 року рішення
районного суду змінено, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Поновлено позивачку
на посаді директора Семенівського будинку культури, визнано незаконним розпорядження
від 5 грудня 2005 року № 31-К, стягнуто із Семенівської сільської ради на
користь ОСОБА_1 7 896 грн. 75 коп.
заробітної плати за час вимушеного прогулу, у частині відшкодування
моральної шкоди відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати, ухвалене судом апеляційної інстанції
рішення в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та
відмови у відшкодуванні моральної шкоди, посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

У решті рішення апеляційного суду не оскаржується.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від  6 листопада 1992 року № 9 “Про практику
розгляду судами трудових спорів” у випадках стягнення на користь
працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з
незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи,
невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки
або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього
заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для
працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації)
менш двох місяців, обчислення провадиться з розрахунку середнього заробітку за
фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку
обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від  8 лютого1995 року
№ 100.

Апеляційний суд, задовольняючи позов у частині стягнення
середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, цих роз'яснень не
врахував та в розрахунок заробітної плати поклав довідку (а.с. 91), з якої не
вбачається, що цей показник ґрунтується на розмірі заробітної плати ОСОБА_1 за останні два місяці.

З урахуванням наведеного рішення апеляційного суду в
частині стягнення на користь позивачки середнього заробітку за час вимушеного
прогулу в сумі 7 896 грн. 75 коп. підлягає скасуванню з передачею справи в цій
частині на розгляд суду апеляційної інстанції.

Що стосується рішення
апеляційного суду в частині відмови в задоволенні вимог про відшкодуванні
моральної шкоди, то доводи касаційної скарги є
необґрунтованими та правильність висновків суду не спростовують, а тому в цій
частині судове рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 337, 338, 345 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської області від 14 січня
2008 року  в частині вимог про стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасувати, а справу в цій
частині передати на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішення апеляційного суду в частині відмови у
відшкодуванні моральної шкоди залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

М.В. Патрюк

Судді:

Т.Є. Жайворонок  Н.П. Лященко  Ю.В. Прокопчук  М.П. Пшонка