Справа
№ 22-456 2008 р.
у 1-й інстанції Чельник О.І.
РІШЕННЯ

Іменем України

4 березня 2008
р. Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду
Кіровоградської області в складі:

Головуючого
судді - Гайсюка О.В.

Суддів - Кодрула
М. А.,  Суровицької Л.В.

при секретарі -
Слюсаренко Н.Л. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.  Кіровограді цивільну справу за апеляційною
скаргою Управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту
населення Кіровоградської міської ради на рішення Ленінського районного суду
м.  Кіровограда від 27 грудня 2007
року,  -

ВСТАНОВИЛА:

У червні
2007 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління з питань
надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Кіровоградської міської
ради про поновлення на роботі,  стягнення
заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Зазначила,  що 3 травня 2006 року між нею та відповідачем
укладено строковий договір № 2 згідно якого вона зобов'язалась виконувати поряд
з обов'язками головного спеціаліста обов'язки головного спеціаліста - головного
бухгалтера до заміщення вакантної посади головного спеціаліста - головного
бухгалтера.

З 16.08.2006 р.
вона знаходилась на обліку по вагітності в жіночій консультації.

Дізнавшись
про те,  що відповідач об'явив конкурс на
заміщення вакантної посади головного бухгалтера,  вона звернулася до відповідача з проханням
прийняти її документи для участі в конкурсі,
але відповідач документів не прийняв знаючи,  що через два місяці вона повинна йти в
декретну відпустку.

В
середині листопада відповідач ознайомив її з листом № 433 від 1.11.2006 р. про
її перевід на іншу посаду - спеціаліста І категорії управління з питань
надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення Кіровоградської міської
ради,  хоча за фахом вона бухгалтер,  а тому вона від переводу відмовилась.

26.04.2007
року вона звернулася до відповідача із заявою про надання їй відпустки по
догляду за дитиною до 3-х років,  але
3.05.2007 р. вона була звільнена з роботи у зв'язку із закінченням дії
строкового договору (наказ № 14 від 3.05.2007 p.).

Посилаючись
на ці обставини,  позивачка просила
поновити її на посаді головного спеціаліста - головного бухгалтера,  стягнути з відповідача заробіток за час
вимушеного прогулу у сумі 1209 грн. та 50 000 грн. на відшкодування моральної
шкоди.

У грудні
2007 року ОСОБА_1  подала до суду
доповнення до позовної заяви,  де просила
поновити їй строк звернення до суду з позовом про поновлення на роботу,  посилаючись на хворобу дитини і намагання
вирішити спір без втручання судових органів (а. с.  76).

Рішенням Ленінського районного суду від .27.12.2007 року позов задоволено
частково.

Наказ № 14 від 3
травня 2007 р. управління визнано незаконним та скасовано.

ОСОБА_1  поновлено на роботі на посаду головного
спеціаліста - головного бухгалтера Управління,
з відповідача на користь позивачки стягнуто 1209 грн. середнього
заробітку за час вимушеного прогулу та 50р грн. на відшкодування моральної
шкоди.

В апеляційній
скарзі відповідач просить скасувати рішення Ленінського районного суду м.  Кіровограда від 27.12.2007 року та ухвалити
нове рішення,  яким відмовити в
задоволенні позову ОСОБА_1 ,  посилаючись
на порушення судом норм матеріального права.

В судовому
засіданні апеляційного суду представники відповідача доводи апеляційної скарги
підтримали,  позивачка з доводами скарги
не погодилась,  просить рішення суду
залишити без змін.

Апеляційна
скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів
справи вбачається,  що 03 травня 2006
року між позивачкою та управлінням з питань надзвичайних ситуацій та цивільного
захисту населення Кіровоградської міської ради було укладено строковий трудовий
договір № 2,  згідно якого позивачка до
заміщення вакантної посади головного спеціаліста - головного бухгалтера
зобов'язалася виконувати роботу визначену посадовою інструкцією передбаченою
для головного спеціаліста та - головного бухгалтера,  а Управління зобов'язалось виплачувати їй
заробітну плату та забезпечувати умови праці необхідні для виконання роботи (а.
с.  29-30).

Оскільки
у липні 2006 року посада головного спеціаліста - головного бухгалтера була
перепрофільована в посаду головного бухгалтера (а. с.  48-49),
то Розпорядженням міського голови від 27.07.2006 р. № 135-в відповідно
до  ст.
10 Закону України "Про службу в органах місцевого
самоврядування" було оголошено конкурс на заміщення посади головного бухгалтера
управління (а. с.  36).

Позивачка
участі у конкурсі не брала. Переможцем конкурсу визнано ОСОБА_2 ,  яку розпорядженням міського голови від
30.10.2006 р. з 1 листопада 2006 року призначено на посаду головного бухгалтера
управління (а. с.  40).

Листом
від 1 листопада 2006 року Управління повідомило позивачку про те,  що з 1 листопада 2006 року посада головного
бухгалтера заміщена і у зв'язку із закінченням строкового трудового договору
позивачці було запропоновано продовжити трудові відносини за новим строковим
договором на вакантній посаді спеціаліста І категорії управління з питань надзвичайних
ситуацій та цивільного захисту населення Кіровоградської міської ради (а.
с.  47),
але позивачка ознайомившись з цим листом відмовилась від переводу на
посаду спеціаліста І категорії,  оскільки
вона за фахом бухгалтер і виконувати роботу з питань надзвичайних ситуацій та
цивільного захисту населення за своєю освітою не взмозі (а. с.  1).

Позивачка
з 1.11.2006 р. по 30.04.2007 р. перебувала на лікарняному (а. с.  42-46),
від запропонованої роботи відмовилась у середині листопада 2006 р. (а. с 1).

Після
виходу позивачки з відпустки у зв'язку з вагітністю і пологами,  відповідач не надав їй можливості приступити
до роботи у зв'язку із закінченням строку трудового договору,  не надав їй відпустку за доглядом за дитиною
до 3-х років відповідно до її заяви (а. с.
16),  а звільнив позивачку з
роботи з 3 травня 2007 року у зв'язку з закінченням строку трудового договору
за п. 2  ст.  36 КЗпП (а. с.  50).

Суд
першої інстанції дійшов правильного висновку про те,  що позивачка пропустила строк звернення до суду
з позовом ( ст.  233 КЗпП) з поважних
причин,  оскільки лише 20.02.2007 р. вона
народила дитину,  яка в травні 2007 року
хворіла (а. с.  9, 76, 77),  а тому відповідно до  ст.
234 КЗпП цей строк підлягає поновленню.

Задовольняючи позов ОСОБА_1  про поновлення
на роботі,  суд виходив з того,  що відповідно до ч.2  ст.  23
КЗпП строковий трудовий договір може укладатися лише у випадках,  коли трудові відносини не можуть бути
встановлені на невизначений строк,  з
урахуванням характеру наступної роботи або умов її виконання,  або інтересів працівника та в інших
випадках,  передбачених законодавчими
актами,  а тому суд дійшов висновку про
те,  що Строковий договір № 2 від
3.05.2006 р. (а. с 29-30)
не відповідає вимогам ч.2  ст.  23 КЗпП і є недійсним в частині визначення
строку.

З таким
висновком суду не можна погодитися,
оскільки позивачка не заявляла вимоги про визнання недійсним договору в
частині визначення строку,  до того ж на
невизначений строк трудовий договір з позивачкою не міг бути укладений,  оскільки посада на яку претендувала
позивачка,  підлягала заміщенню лише на
конкурсній основі,  а призначення на цю
посаду здійснюється не за наказом Управління (згідно Положення про управління -
Управління є юридичною особою),  а за
розпорядженням міського голови ( ст.
ст.  3, 10 Закону України
"Про службу в органах місцевого самоврядування"),  що не заперечують сторони (а. с.  40).

Відповідно
до ч.3  ст.  184 КЗпП звільнення жінок,  які мають дітей віком до трьох років у
зв'язку із закінченням строку трудового договору (п. 2  ст.  36
КЗпП) має особливості. Таке звільнення можливе,
але з обов'язковим працевлаштуванням жінки на цьому ж або іншому
підприємстві відповідно до її спеціальності. Передбачено збереження за жінкою
на період працевлаштування середньої заробітної плати,  однак не більше ніж на три місяці.

Після
заміщення вакантної посади ОСОБА_2 ,
1.11.2006 року строк трудового договору з позивачкою закінчився (а.
с.  40).

Відповідно
до п.2  ст.  36 КЗпП закінчення строку (п. 2 і 3  ст.
23) є підставою припинення трудового договору,  крім випадків,  коли трудові відносини фактично тривають і
жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Але
відповідач листом від 1.11.2006 р.
(а. с 47) № 433 (позивачка визнала,  що
вона ознайомлена (а. с.  1) з цим листом)
поставив вимогу про припинення трудового договору з підстав і за умов
передбачених п. 2  ст.  36 і ч.3
ст.  184 КЗпП,  отже трудовий договір між позивачкою і
відповідачем не можна визнати продовженим,
а тому станом на 3.05.2007 року (день звільнення) існували підстави
припинення трудового договору з позивачкою за п. 2  ст.  36
КЗпП.

Але
відповідач,  звільняючи позивачку з
роботи,  так і не виконав обов'язку по
працевлаштуванню позивачки,  яка має
дитину віком до трьох років,  оскільки
запропонував їй роботу яка не відповідає спеціальності позивачки.

Відповідно
до Диплому молодшого спеціаліста від 6.07.1995 р. № 005905 рішенням державної
кваліфікаційної комісії від 6.07.1995 р. позивачці присвоєно кваліфікацію
"бухгалтер - фінансист",  а
відповідно до Диплому № 576372,  який
позивачка отримала раніше,  у 1988
році,  рішенням комісії від 22.02.1988 р.
їй присвоєна кваліфікація техніка -будівельника.

З витягу
з трудової книжки ОСОБА_1 ,  що надав
відповідач вбачається,  що
техніком-будівельником позивачка працювала 5 місяців,  а останній час працювала на бухгалтерських
посадах,  стаж роботи,  що відноситься до кваліфікації бухгалтера
становить 7 років і один місяць.

Відповідно
до посадової інструкції спеціаліста І категорії управління (саме ця посада
пропонувалася позивачці),  обов'язки
спеціаліста І категорії ніяким чином не пов'язані з бухгалтерією і
фінансами,  а вимагають знань пов'язаних
із цивільним захистом населення від надзвичайних ситуацій. На спеціаліста
покладаються такі обов'язки,  як планування
поточної та перспективної роботи всього управління,  участь у розробці і реалізації заходів щодо
підвищення готовності сил цивільного захисту (оборони) населення і територій
від надзвичайних ситуацій,  ведення
обліку та систематизації потенційно небезпечних об'єктів.

Позивачка,  не маючи достатніх знань
з питань надзвичайних ситуацій і відповідної освіти,  мала право відмовитись від запропонованої
роботи,  а тому її звільнення з роботи не
відповідає вимогам ч.3  ст.  184 КЗпП,
є незаконним.

Оскільки
рішення суду в частині спору про поновлення на роботі не відповідає дійсним
обставинам справи та ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального
права,  то рішення суду в цій частині
підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про поновлення
позивачки на роботі,  як того вимагає
ч.1  ст.
235 КЗпП.

Рішення
суду в частині вирішення спору про відшкодування моральної шкоди та стягнення
заробітку за час вимушеного прогулу необхідно залишити без змін,  оскільки в цій частині рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та процесуального права (ч.2  ст.
235,   ст.  237-1 КЗпП,
ст.  11 ЦПК України),  сторони розмір середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та розмір відшкодування моральної шкоди не оспорюють,  а тому підстави для скасування чи зміни
рішення в цій частині відсутні.

На
підставі п. 2  ст.  36,
ч.3  ст.  184,
ст.   ст.  234, 235 КЗпП України,  керуючись п. 2 ч. 1  ст.
307,  п. 3, 4 ч.1  ст.
309,   ст.   ст.
313, 314, 316 ЦПК України,
колегія суддів,  -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну
скаргу Управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту
населення Кіровоградської міської ради задовольнити частково.

Рішення
Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 27 грудня 2007 року в частині вирішення спору про
поновлення на роботі скасувати.

Ухвалити
в цій частині нове рішення,  яким позов
ОСОБА_1 про поновлення на роботі задовольнити.

Поновити
ОСОБА_1 на роботі на посаду головного спеціаліста -головного бухгалтера
Управління з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту населення
Кіровоградської міської ради з 3 травня 2007 року.

В решті
рішення Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 27 грудня 2007 року залишити без змін.

Рішення
набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до
Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.