Справа № 2-423/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2008 року Самарський районний суд
міста Дніпропетровська у складі:

головуючого
судді:               Католікяна М.О.,

при
секретарі:                        Дятленко
М.О.,

з участю:

- позивача ОСОБА_1

- представника позивачаОСОБА_2

- відповідача ОСОБА_3;

- представника відповідачів ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні
в залі суду в місті Дніпропетровськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення подвійної суми завдатку, відшкодування збитків,
відшкодування моральної шкоди,

установив:

24 лютого 2005 року у провадження
Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшла дана позовна заява.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що між ним та відповідачами було
досягнуто згоду про купівлю АДРЕСА_1, співвласниками якого були відповідачі.
При цьому на підтвердження укладення вказаного правочину купівлі-продажу та на
забезпечення його виконання між сторонами було укладено договори завдатку, і
позивач передав відповідачам 600,00 доларів США, по 300,00 доларів США кожному.
Договори були складені у простій письмовій формі. Крім того, позивач зробив в
будинку ремонт та погасив заборгованість власників по комунальних послугах.
Згодом відповідачі відмовилися продавати вказану квартиру. Зазначені обставини
явилися причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з
відповідачів подвійної суми завдатку в сумі 6 480,00 грн., відшкодування
збитків в сумі 11 000,00 грн., відшкодування моральної шкоди в сумі 20 000,00
грн. (а.с.а.с. 3 - 5).

Позивач, його представник у судовому засіданні позов підтримали у повному
обсязі, вказавши обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач, представник відповідачів заперечували проти позову, пояснивши,
що позивач передав кошти в іноземній валюті, що є порушенням валютного
законодавства, а самі суми, які були передані є авансом.

Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, вивчивши матеріали
справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом
було встановлено, що АДРЕСА_1

м.
Дніпропетровськ на праві власності належало ОСОБА_6і.

06
червня 1996 року ОСОБА_6. склала заповіт на все своє майно на користь ОСОБА_3
Заповіт був посвідчений завідуючою Восьмою дніпропетровською державною
нотаріальною конторою ОСОБА_7. та зареєстрований у реєстрі за № 2-1096 (а.с.
20).

ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_6. померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1,
виданого 28.12.1998 р. відділом РАГС Самарської районної ради м.
Дніпропетровська (актовий запис № 1247) (а.с. 19).

У
жовтні 2001 року сторони досягли згоди про укладення договору купівлі-продажу
спірного домоволодіння.

На
підтвердження вказаної вище домовленості 10.10.2001 р. позивач склав розписку,
за якою передав ОСОБА_3 200,00 доларів США і в якій останній поставив свій
підпис (а.с. 14).

22
жовтня 2001 року позивач додатково передав ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 300,00
доларів США, про що свідчить копія розписки, складеної позивачем, яка містить
підпис ОСОБА_5 (а.с. 15).

Після
смерті ОСОБА_6. із заявами про прийняття спадщини і видачу свідоцтв про право
на спадщину звернулися відповідачі, але за станом на 24.02.2005 р. відповідних
свідоцтв не отримали, про що свідчить лист Восьмої дніпропетровської державної
нотаріальної контори № 227 від 24.02.2005 р. (а.с. 22).

Дотепер
договір купівлі-продажу спірного домоволодіння не укладено через відмову
відповідачів.

11
травня 2007 року Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз за
ухвалою суду від 06.10.2006 р. було складено висновок № 10419
судово-почеркознавчої експертизи(а.с.а.с. 148, 185 - 187), відповідно до якої:

- підпис від імені ОСОБА_3 в рядку із
записом «деньги проверены» у розписці від 10.10.2001 р., складеній від імені
ОСОБА_1, виконаний самим ОСОБА_3

- два підписи від імені ОСОБА_5 біля
рукописних записів «Шиман» у нижній частині розписки від 22.10.2001 р.,
складеній від імені ОСОБА_1, виконані самою ОСОБА_5

Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом
Української РСР.

В
силу ч. 1 абз.абз. 1, 2 ч. 2 ст. 4 ЦК УРСР цивільні права і обов'язки виникають
з підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР, а також з
дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу
загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і
обов'язки. Відповідно до цього цивільні права і обов'язки виникають, зокрема, з
угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать.

Відповідно
до ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути
нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання
цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Договір
купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті
місцевої Ради народних депутатів.

Ураховуючи
викладені обставини, суд доходить висновку про те, що, оскільки згодом сторони
не уклали належним чином оформлений договір, між ними  не виникли зобов'язання купівлі-продажу
спірного домоволодіння.

Згідно
з ч. 1 ст. 195 ЦК УРСР завдатком визнається грошова сума, що видається однією з
договірних сторін в рахунок належних з неї за договором платежів другій стороні
в підтвердження укладення договору і в забезпечення його виконання.

За
таких обставин суд вважає, що в разі, коли сторони домовились укласти договір,
але належним чином його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору
гроші вважаються авансом і мають бути повернуті у тому розмірі, в якому вони
передавалися.

Отже,
передані позивачем відповідачам гроші без належного оформлення договору
купівлі-продажу домоволодіння, є авансом і були передані лише в рахунок
належних з позивача платежів.

Ураховуючи
положення вказаної норми, співвідношуючи їх з тією обставиною, що відповідачі
згодом не уклали з позивачем договір купівлі-продажу домоволодіння, поверненню
підлягають лише передані за розписками від 10.10.2001 р. та 21.10.2001 р. суми,
а саме 1 060,74 грн., передані ОСОБА_3 та 1 591,11 грн., передані ОСОБА_5,
відповідно до наступного розрахунку:

·          200,00 х 5,3037 = 1 060,74, де:

- 200,00 - сума, передана ОСОБА_3, у
доларах США;

- 5,3037 - офіційний курс долара США до
гривні України, встановлений Національним банком України на день звернення
позивача до суду.

·          300,00 х 5,3037 = 1 591,11, де:

- 200,00 - сума, передана ОСОБА_5, у
доларах США;

- 5,3037 - офіційний курс долара США до
гривні України, встановлений Національним банком України на день звернення
позивача до суду.

При
цьому суд критично ставиться до твердження позивача про додаткове отримання
ОСОБА_3. 100,00 доларів США з посиланням на відповідну розписку

(а.с.
14), оскільки на цій розписці не зазначено ані особи, яка передала гроші, ані
особи, якій ці гроші були передані, ані положень про передачу певних коштів у
принципі.

Суд
вважає, що позов в частині відшкодування позивачеві витрат з погашення
заборгованості за комунальні послуги, відновлення комунікацій, проведення
ремонту не підлягає задоволенню, оскільки згоди власників на такі роботи
отримано не було.

Що
стосується вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, то суд виходить з
наступного.

Чинний
на час виникнення спірних відносин цивільний закон передбачав можливість
відшкодування моральної шкоди в чітко визначених випадках, а саме: дії або
бездіяльність, які спричинили матеріальну шкоду або моральні страждання, скоєння
суспільно небезпечного діяння тощо. Водночас ЦК УРСР не передбачив можливості
вимагання відшкодовувати моральну шкоду у зв'язку з невиконанням або неналежним
виконанням правочину.

Виходячи
з наведеного, суд вважає цю вимогу позивача безпідставною.

Керуючись ст.ст. 4, 195, 227 Цивільного кодексу Української РСР, ст.ст. 4 -
8, 10, 11, 18, 57 - 60, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального
кодексу України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про
стягнення подвійної суми завдатку, відшкодування збитків, відшкодування
моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути
із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аванс в сумі 1 060,74 грн..

Стягнути
із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 аванс в сумі 1 591,11 грн.

У
задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом десяти
днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження.

Головуючий
суддя: