Справа №2-1120-08
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м   У к р а ї н и

6  червня  2008 року                                                                                                         м.Алушта

Алуштинський
міський суд Автономної Республіки Крим у складі:

головуючого
судді - Любинецького М.В.,

при
секретарі - Ковригі А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного
утримання, -

в с т а н о в и
в:

Позивач
звернулася до суду  з позовом до ОСОБА_2
про розірвання договору довічного утримання від 17 червня 2002 року, укладеного
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Позовні вимоги мотивує тим, що їй на праві власності
належало 22/100 часток домоволодіння з відповідною частиною господарських та
побутових будівель і споруд по АДРЕСА_1. 17 червня 2002 року між нею та її
внуком ОСОБА_2 було укладено договір довічного утримання, відповідно до якого
вона передала ОСОБА_2 право власності на 10/100 часток домоволодіння, а
ОСОБА_2зобов`язався надати ОСОБА_1 довічне забезпечення у вигляді забезпечення
її житлом шляхом збереження права безкоштовного пожиттєвого проживання у цьому
домоволодінні, харчуванням, придатним для носіння одягом та взуттям,  належними лікувальними засобами, здійснення
догляду та надання необхідної допомоги, надання побутових послуг та щомісячно
надавати гроші у розмірі не менше трьох неоподаткованих мінімумів доходів
громадян. Після укладення вказаного договору, особливо на протязі останнього
року, ОСОБА_2вимоги вказаного договору не виконує зовсім. У м. Алушті майже не
проживає, проживає в Російській Федерації. Вона вимушена регулярно та в повному
обсязі оплачувати всі комунальні послуги за будинок. Крім цього, ОСОБА_2 різних
банках м. Алушти офрмив декілька кредитів і вона вимушена ці кредити
оплачувати, оскільки банки погрожують конфіскацією частки домоволодіння, яку
вона передала ОСОБА_2

У
судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник позовні вимоги підтримали
у повному обсязі.

Відповідач
ОСОБА_2 судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі.

Заслухавши
думки позивача та її представника, допитавши свідків та дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному
обсязі. При прийнятті такого рішення суд виходить з наступного.

Як
встановлено судом, між сторонами у справі виникли правовідносини по розірванню
договора довічного утримання, які регулюються ст. ст. 755, 756 Цивільного
кодексу України, відповідно до яких договір довічного утримання може бути
розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або
неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; у
разі розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або
неналежним виконанням набувачем своїх обов`язків за договором відчужувач
набуває право власності на майно, яке було ним передане,  і має право вимагати його повернення.

Відповідно
договору довічного утримання від 17 червня 2002 року, укладеного між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_2
10/100 часток будинку із господарськими та побутовими будівлями і
спорудами АДРЕСА_1, замість чого ОСОБА_2зобов`язався надавати ОСОБА_1 довічне
матеріальне забезпечення. Відповідно до п. 7 цього договору довічне
забезпечення ОСОБА_1  визначається у
вигляді забезпечення її житлом шляхом збереження права безкоштовного
пожиттєвого проживання у цьому домоволодінні, харчуванням, придатним для
носіння одягом та взуттям,  належними
лікувальними засобами, здійснення догляду та надання необхідної допомоги,
надання побутових послуг та щомісячним наданням грошей у розмірі не менше трьох
неоподаткованих мінімумів доходів громадян (а.с. 4).

Як встановлено
судом, ОСОБА_2з моменту укладення вказаного договору довічного утримання і
особливо на протязі останнього року
умови цього договору не виконує зовсім. Із наданих суду та оглянутих у
судовому засіданні книг оплат за комунальні послуги слідує, що за всі
комунальні послуги (електроенергія, холодне та гаряче водопостачання,
каналізація, газ, вивезення сміття)  у
будинку № 7 по вул. 50 років Жовтня м. Алушти на протязі останього року оплату
проводить ОСОБА_2.

Із наданих суду
та долучених до справи копій квитанцій слідує, що ОСОБА_2. також оплачує
кредити, які отримав в банках м. Алушти ОСОБА_2

Свідки ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - мати відповідача ОСОБА_2 пояснили суду, що на протязі
останього року ОСОБА_2зовсім не  виконує
умови договору довічного утримання ОСОБА_1, у м. Алушті майже не проживає, коли
приїзжає до м. Алушти на нетривалий час, то постійно вимагає від ОСОБА_1 гроші,
отримав у банках міста декілька кредитів, які вимушена оплачувати ОСОБА_1, тому
що боїться щоб банки не забрали у неї житло. Вона ж оплачує всі комунальні
послуги за будинок. Чули як ОСОБА_2неодноразово погрожував ОСОБА_1, що продасть
належну йому зараз частину будинку, а її пустить по світу.

Таким чином суд
вважає встановленим та доказаним, що ОСОБА_2не виконує всі умови договору
довічного утримання, укладеного ним та ОСОБА_1 17 червня 2002 року, а тому цей
договір за рішенням суду розривається.

З
урахуванням наведеного, керуючись ст. 755, 756 Цивільного кодексу України, ст.
ст. 11, 15, 60, 61, 209, 213-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги
ОСОБА_1 задовільнити у повному обсязі.

Розірвати
договір довічного утримання, укладений 17 червня 2002 року між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2.

Рішення
набирає законної сили у порядку, передбаченому ст.223 ЦПК України.

Рішення може
бути оскаржено до Апеляційного суду Автономної Республіки Крим через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до Апеляційного суду або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК
України.

Суддя                                                                                                              М.В.Любинецький