ПЕЧЕРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
-------------------------------------------------------------------------------------------------------
Справа № 2-87/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

08 вересня 2008
року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого:                             судді Оніщука М.І.,

при секретарях:                        Книжник А.О., Петров
Д.В., Сливка А.В.,

за участю:

представника
позивача:           ОСОБА_1,

представника
відповідача:       ОСОБА_2,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Акціонерне страхове товариство “Вексель” про
відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач
звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача
18695,45 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, 15375,00 грн. у відшкодування
моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою та понесені судові
витрати, з яких 3000,00 грн. витрати на правову допомогу, обгрунтовуючи це тим,
що з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої
їй заподіяно матеріальну шкоду, яка не була покрита страховиком, що становить:
5324,45 грн. - неотримані доходи за період з липня по жовтень 2006 року; 450,00
грн. - вартість послуг експерта; 305,00 грн. транспортні послуги по перевезенню
та 12616,00 грн. - різниця між вартістю пошкодженого автомобіля і вартістю
новопридбаного. Також, на думку позивача, їй заподіяно моральної шкоди, яка
полягає в фізичних та моральних стражданнях, що спричинили негативні емоції і
переживання, які призвели до погіршення стану здоров`я і, як наслідок,
тривалого лікування в зв`язку з отриманням під час ДТП тілесних ушкоджень.

Представник
позивача в судовому засіданні підтримав позов з викладених в ньому підстав та
просив позов задовольнити.

Представник
відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив в задоволенні позову
відмовити повністю, зазначивши, що позовні вимоги є незаконними, непідтверджені
доказами, необгрунтовані, заявлені з порушенням норм матеріального права, без
урахування ряду обставин, які мають суттєве значення для справи, а отже жодних
підстав для задоволення позову не вбачається.

Представник
третьої особи повторно не з`явився в судове засідання, про день
час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини
неявки суд не повідомив.

З урахуванням
думки представника позивача та представника відповідача, які не заперечували
проти розгляду справи у відсутність представника третьої особи, суд визнав
можливм розглянути справу за відсутності представника третьої особи на підставі
наявних в справі доказів.

Вислухавши
пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши письмові
докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не
підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому
засіданні встановлено, що відповідно до Довідки № 35/264 від 19.07.2006 року
Спеціальної роти ДПС по забезпеченню заходів в аеропорту „БОРИСПЛІЬ” полку ДПС
УДАІ в Київській області, ДТП сталася внаслідок порушення водіями ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 вимог ПДР, про що були складені протоколи про адміністративне
правопорушення.

Постановою Печерського районного суду
м. Києва від 15.09.2006 року відповідача визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, однак звільнено
від адміністративної відповідальності в зв`язку з закінченням строку
притягнення до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи,
автомобіль позивача був застрахований в АСТ «Вексель» за Договором
добровільного страхування наземного транспорту № 202-46/06 від 22.02.2006 року.
Після настання страхового випадку (ДТП) АСТ «Вексель» було сплачено позивачу
страхове відшкодування за пошкоджений автомобіль НОМЕР_1.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України
шкода відшкодовується винною особою, і для цього слід довести: протиправні дії,
нанесену шкоду, її розмір, причинно-наслідковий зв'язок між протиправними діями
та нанесеною шкодою, вину винної особи з вказівкою на її форму.

Згідно із ст. 22 ЦК України збитками
є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).

Частиною 2 ст. 1192 ЦК України
передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент
розгляду справи.

Пленумом Верховного Суду України в п.
9 постанови № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування шкоди» також визначено, що коли
відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному
обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого
майна.

Позивач просить суд стягнути з
відповідача матеріальну та моральну шкоду, посилаючись та не, що вона була
нанесена останнім в результаті ДТП, однак суд не може погодитись з тим, що
відповідач зобов`язаний сплатити позивачу неотриманні
доходи з липня по жовтень 2006 року в сумі 5324,45 грн.; вартість послуг
експерта 450,00 грн.; транспортні послуги про перевезенню 305,00 грн.; різницю
між вартістю пошкодженого автомобіля і вартістю новопридбаного 12616,00 грн.,
оскільки вказані суми не є матеріальними збитками і причино-наслідкового
зв'язку з вказаним ДПТ не мають виходячи з наступного.

Заявлені позивачем збитки в сумі
12616,00 грн. як різниця між вартістю пошкодженого автомобіля і вартістю
новопридбаного необґрунтовані, так як у позивача був до ДТП у власності не
новий автомобіль, що не заперечувалось в судовому засіданні сторонами.

Вказані у позові витрати на послуги
експерта не підтверджені доказами, так як позивач не сплачував ніяких послуг
експерта і висновку експерта до суду не подавав.

На підтвердження витрат на
транспортні послуги про перевезенню в сумі 305,00 грн. позивач подав копії
квитанцій, однак з даних документів не вбачається, що перевезення проводилося
по транспортуванню ушкодженого автомобіля Тойота з місця ДТП і договору з
даними положеннями не подано до суду.

Відповідно до висновку
судово-медичної експертизи № 25/186 судово-медичних даних, які б свідчили про
отримання ОСОБА_3 будь-яких тілесних ушкоджень в результаті ДТП 12.07.2006 року
немає.

При цьому, слід зазначити, що
заслуговують на увагу твердження представника відповідача про те, що під час зіткнення
позивач не перебувала у своєму автомобілі, а тому при зіткненні автомобілів не
могла отримати фізичних ушкоджень здоров'я, оскільки відповідно до довідки про
ДТП, потерпілих в результаті ДТП не було.

З огляду на викладене, суд приходить
до висновку про непідтвердженість факту отримання позивачем тілесних ушкоджень
в результаті ДТП, а тому вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди у
зв'язку з ушкодженням здоров'я є необґрунтованими і не знайшли свого
підтвердження під час розгляду справи.

Більш того, оскільки факт отримання
позивачем тілесних ушкоджень в результаті ДТП в судовому засіданні не
підтвердився, то й вимоги про відшкодування неотриманих доходів з липня по
жовтень 2006 року в сумі 5324,45 грн. є не обґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Водночас, суд, при прийнятті даного
рішення, приймає до уваги ту обставину, що позивач отримала страхове
відшкодування за пошкодження автомобіля внаслідок ДТП, а отже запордіяна
позивачу матеріальна шкода відшкодована в повному обсязі.

Підсумовуючи
викладене, слід зазначити, що суд, за наслідками повного, всебічного та
об`єктивного розгляду справи, дотримуючись при цьому принципів розумності та
справедливості, приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги є
безпідставними, не доведеними і такими, що не грунтуються на вимогах чинного
законодавства, а тому не можуть бути задоволені.

Разом з цим, оскільки суд дійшов
висновку про відмову в задоволенні позову, то у відповідності з вимогами ст. 88
ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню понесені
останнім і документально підтверджені судові витрати (витрати на проведення
судової експертизи) в сумі 2229,32 гривень.

Також, у
відповідності до ч. 6 ст. 154 ЦПК України суд вбачає за можливе одночасно з
постановленням судового рішення вирішити питання про скасування вжитих заходів
забезпечення позову.

Враховуючи
викладене, керуючись ст. ст. 3, 11, 14, 22, 23, 1166, 1167, 1188, 1192, 1193 ЦК
України, ст. ст. 1, 3, 4, 8, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 61, 88, 154 ч. 6, 209, 212
- 215, 223 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні
позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Акціонерне страхове товариство
“Вексель” про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з
ОСОБА_3 /ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н., проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_2/ на користь ОСОБА_4 /АДРЕСА_2/ 2229 (дві тисячі двісті двадцять
дев`ять) гривень 32 копійки у відшкодування судових витрат.

Вжиті, ухвалою
Печерського районного суду м. Києва від 08 грудня 2006 року, заходи забезпечення
позову у вигляді накладення арешту на ј частину квартири АДРЕСА_2, що належить
ОСОБА_4 - скасувати.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом десяти днів з дня його
проголошення, а апеляційну скаргу протягом двадцяти днів після подання заяви
про апеляційне оскарження до Апеляційного суду м. Києва через Печерський
районний суд м. Києва.

Рішення набирає
законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,
якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, рішення
набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

СУДДЯ                                                                                    М.І.
ОНІЩУК