справа № 2ц - 2658/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К
Р А Ї Н И

6
серпня 2008 року   Антрацитівський
міськрайонний суд Луганської області в складі:

судді
Філіпенко Л.П.
при секретарі                                                                                     Щербак А.М.

розглянувши
у  попередньому відкритому судовому
засіданні  цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Фащівської
селищної ради про визнання права власності на  самочинно
збудоване нерухоме майно

В С Т А Н О В И В:

Батьку
позивача  ОСОБА_2 згідно свідоцтва на
право  власності на будівлю від 24 лютого
1960 року на праві власності належить жилий будинок з належними до нього
службовими та господарськими  спорудами,
розташований за адресою: АДРЕСА_1 на
земельній ділянці, наданій для обслуговування жилого будинку. За своє
життя ОСОБА_2 без згоди відповідного органу місцевого самоврядування і
територіальної громади на цей  земельній
ділянці самовільно побудував  службові і
господарські споруди: кухню, чотири сараї, погріб.  ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.     Спадкоємцем належного батьку житлового
будинку з належними до нього господарськими та службовими спорудами за
вищевказаною адресою є позивач, якій
відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України  в установлені ч.1 ст.1270 ЦК України строки
прийняв спадщину і подав до Антрацитівської
районної  державної нотаріальної
контори заяву про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його батька.
Але на теперішній час він не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про
право  на спадщину за законом на жилий
будинок з належними до нього господарськими та службовими спорудами,  у зв`язку з тим, що батьком  без відповідної згоди органу місцевого
самоврядування і територіальної громади
самовільно збудовані службові та господарські споруди: Б - кухня,
В,Г,Д,Е - сараї, Пг - погріб. Згідно комісійного акта про закінчення
будівництва і введення в експлуатацію житлового будинку з господарськими
будівлями від 11 червня 2008 року всі самовільно зведені господарські споруди
прийняті в експлуатацію, оскільки не порушують діючі державні санітарні,
протипожежні і будівельні норми. Акт комісії затверджений рішенням виконкому
Фащівської селищної ради № 35 від 19 червня 2007 року. Усе це і спонукало  позивача
звернутися в суд з даним позовом, у якому він просить визнати за  його батьком - ОСОБА_2  право власності на  самочинно
збудовані господарські споруди.

У судовому засіданні позивач підтримує заявлені вимоги,
відповідач - виконком Фащівської селищної ради - не заперечує проти їхнього
задоволення, просить розглянути справу без їхнього представника (а.с.18).

Вислухавши
позивача, дослідивши  матеріали  справи, зокрема свідоцтво на право  власності на будівлю від 24 лютого 1960 року
на имя  ОСОБА_2 (а.с.4), комісійний акт
про закінчення будівництва і введення в експлуатацію житлового будинку з
господарськими будівлями від 11 червня 2008 року (а.с.10), рішення виконкому
Фащівської селищної ради № 35 від 19 червня 2008 року (а.с.11)  суд
вважає,  що позов підлягає
задоволенню, тому  що сукупність добутих
у суді доказів вірогідно підтверджує його законність і обґрунтованість.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України: ”Право власностi на новостворене
нерухоме майно (житловi будинки, будiвлi, споруди тощо) виникає з моменту
завершення будiвництва (створення майна). Згідно приписів ст.392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право власності,. тобто позов позивача по справі є позадоговірною вимогою власника майна
про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права
власності на спірне майно,  не з'єднане з
конкретними про повернення майна чи усунення інших перешкод, не зв'язаних
з позбавленням володіння. Даний позов спрямовано на усунення перешкод  у здійсненні власником свого права і
виключення домагань на приналежне власнику майно за допомогою підтвердження в судовому
порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності. Підставою
такого позову є обставини, що підтверджують право власності на майно та ст. 16
Цивільного кодексу України, яка визначає визнання права, як способу захисту
цивільних прав та інтересів.

Право
власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або
незаконність набуття права власності не встановлена судом. Правила щодо набуття
права власності на новостворене майно та перероблену річ встановлені статтями
331, 332 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже,  збудування ОСОБА_2  господарських
споруд є самочинним, оскільки збудовані вони без належного дозволу та
без належно затвердженого проекту.

Відносини
пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм
власності та їх обмежень та правочинів щодо нерухомості регулюються нормами
Закону України „Про держану реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень”, що визначено ст.1 цього Закону. Відповідно до п.1 ст.4 Закону,
обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що
знаходиться на території України, фізичних і юридичних осіб, держави,
територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних
осіб, зокрема, право власності на нерухоме майно.

Згідно ст. 328 Цивільного
кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені
законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом.

Так, ч.1
ст. 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник    житлового
будинку  має   право використовувати
помешкання  для  власного
проживання,  проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для
промислового виробництва.

Відповідно  ч. 1 ст. 182 Цивільного кодексу
України:" Право власності та інші речові права
на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення,
перехід і припинення підлягають державній реєстрації".

Тому суд  уважає, що сукупність добутих у справі
доказів достовірно підтверджує законність і обґрунтованість позовних вимог про
визнання за ОСОБА_2   право власності на
нерухоме майно, яке самочинне збудоване - на господарські
спороди: Б - кухня, В,Г,Д,Е - сараї, Пг - погріб, оскільки це  не порушує права інших осіб.

На підставі
викладеного та керуючись ст.ст. 10,11,60,212-215,224-233,294 ЦПК  України, ст.376 ЦК України, суд

В И Р І  Ш И В:

Позов  ОСОБА_1
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2  право
власності на самочинне  збудовані господарські споруди: Б -
кухня, В,Г,Д,Е - сараї, Пг - погріб, які
розташовані  за адресою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до
апеляційного суду  Луганської області
через Антрацитівський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження,  і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя

рішення надруковане у дорадчій кімнаті