Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

27 серпня 2008 року                                                                               м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного
Суду України у складі:

Головуючого:                               Яреми
А.Г.

Суддів:         Жайворонок
Т.Є., Левченка Є.Ф., Лихути Л.М., Перепічая В.С.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2005 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина.

Зазначала, що до 1998 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому
шлюбі. Від шлюбу мають сина - ОСОБА_3, 1987 року
народження.

Посилаючись на те, що на даний час їх син - ОСОБА_3 є студентом ІІ курсу денної форми навчання Тернопільського
державного університету

ім. І.Я. Горбачевського, де навчається на платній основі,
просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на повнолітнього сина у розмірі
1 000 грн. у твердій грошовій сумі щомісяця до закінчення ОСОБА_3 навчання в університеті.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області
від 22 січня

2007 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 6 березня
2007 року рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 22 січня
2007 року скасовано та ухвалено нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, 4 квітня

1987 року народження, по 100 грн.
щомісячно, починаючи з 6 лютого 2007 року і до досягнення ним
двадцятитрьохрічного віку.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити рішення апеляційного суду посилаючись на
порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування судом норм
матеріального права.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦКП України рішення суду повинно бути законним
і обґрунтованим.

Відповідно до положень ст. 214 ЦКП України під час ухвалення
рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються
вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Судами встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому
шлюбі, від якого мають сина -ОСОБА_3, 1987 року
народження, інваліда ІІ групи дитинства.

На даний час ОСОБА_3 є студентом
денної форми навчання Тернопільського державного університету ім. І.Я. Горбачевського,
у якому навчається на платній основі.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та визначаючи
розмір аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3, у твердій грошовій сумі, суд апеляційної інстанції стягнув
аліменти починаючи з 6 лютого 2007 року.

Проте з таким висновком апеляційного суду повністю погодитися
не можна виходячи з наступного.

Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку
з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення
двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу (ст.
199 СК України).

Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір
аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від
заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті
182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере
до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком
та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до частини 1 статті 191 СК України, аліменти на
дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Визначаючи розмір аліментів на повнолітнього сина, суд апеляційної
інстанції взяв до уваги матеріальний стан як позивачки, так і відповідача, врахував
ту обставину, що ОСОБА_2 являється працездатним, але має нерегулярний дохід, на його
утриманні перебуває неповнолітня донька ОСОБА_4, 1991 року
народження та дружина ОСОБА_5 - інвалід ІІ групи і обґрунтовано
визначив розмір аліментів на повнолітнього сина у твердій грошовій сумі, з урахуванням
обставин, зазначених у статті 182 СК України.

Проте апеляційний суд, всупереч вимогам ст. 191 СК України,
неправильно визначив час з якого слід стягувати аліменти та стягнув аліменти не
від дня пред'явлення позову 25 листопада 2005 року, а з 6 лютого 2007 року. А тому
рішення апеляційного суду в цій частині підлягає зміні.

В іншій частині рішення апеляційного суду відповідає нормам
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 336, 341 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України,

в и р і ш и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 6 березня
2007 року змінити в частині строку стягнення аліментів.

Стягувати з ОСОБА_2 аліменти
починаючи з

25 листопада 2005 року.

У іншій частині рішення апеляційного суду залишити без змін.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                                    Ярема
А.Г.

Судді:                                                                                  Жайворонок
Т.Є.

Левченко
Є.Ф.

Лихута
Л.М.

Перепічай
В.С.