Справа
№ 2-3273/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22
серпня 2008р.                                                                                                                          м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси,
у складі:

Головуючого
-  судді
Малиновського О.М.,

при
секретарі                 Стояновій І.О.

розглянувши у відкритому  судовому
засіданні, в залі суду №15, в м. Одеса, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Одеського виробничого хіміко-фармацевтичного підприємства “Біостимулятор” у
формі товариства з обмеженою відповідальністю
- про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за затримку
виплати заробітної плати, вихідної допомоги, моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1. звернувся до суду з
позовними вимогами в яких посилаючись на те, що на час його звільнення
28.03.2008р. з посади заступника генерального директора підприємства,
відповідач не виплатив йому заробітну плату в розмірі 14389,14 гривень, яку він
просить стягнути з відповідача. В зв'язку з затримкою розрахунку при
звільненні, позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь
час затримки починаючі з дня його звільнення по день ухвалення рішення суду. На
думку позивача підприємство під час скорочення штату та його звільненні у
відповідність до ст. 44 КЗпП України не сплатило на його користь вихідну
допомогу в розмірі  трьохмісячного
середнього заробітку. Посилаючись на те, що затримка заробітної палата привела
до неможливості провести лікування та забезпечити свою дружину інваліда ІІ
групи ліками, відсутність заробітної плати привело його до моральних страждань,
просив стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 50 000 гривень.

В судовому засіданні позивач
пред'явлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні  визнала позов в частині
стягнення заробітної плати, в частині стягнення інших грошових вимог просила
відмовити посилаючись на те, що  ухвалою
господарського суду Одеській області від 23.06.2006р. було відкрито провадження
у справі про банкротства підприємства та було введено  мораторій згідно якого було встановлено
заборону нарахування неустойки  за
невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо
сплати податків і зборів.

Суд заслухавши сторін по справі,
вивчивши представлені сторонами докази в їх сукупності, встановивши факти та
відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що позивач  до 28.03.2008
року працював на посаді заступника генерального директора - начальника відділу
по охороні труда і економіки в ОВХФП “Біостимулятор”. З даної посади був
звільнений відповідно до наказу № 38ок від 21.02.2008року в з скороченням штату
за п.1 ст. 40 КЗпП України.

Загальна заборгованість по
заробітній платі у відповідача по справі перед позивачам на час його
звільнення, склала:  за вересень 2007р. -
4014,13 гривень; жовтень - 2121,51 гривень; грудень - 2518,11 гривень; лютий 2008р.
- 4053,73 гривень; березень 2008р. - 1682,56 гривень, а всього в розмірі
14389,14 гривень. Розмір заборгованості по заробітної платі підтверджується
представленими з боку позивача розрахунковими листами за вказані місяця. З боку
відповідача починаючі з часу відкриття провадження по справі з 16.04.2008р. не
представлено суду жодного належного доказу який би підтверджував або
спростовував вимоги позивача.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України
обов'язок щодо доведеності заперечень проти пред'явленого позову лежить на
відповідачеві.

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП
України, при звільненні працівника виплати всіх сум, що належать йому від
підприємства, проводиться в день звільнення.

Зазначені вище вимоги КЗпП України з
боку відповідача не виконувались, в зв'язку з чим виникла заборгованість по
заробітній платі перед позивачем в розмірі 14389,14 гривень,  яка підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП
України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при
відсутності спору про їх розмір підприємство повинно виплатити працівникові
його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Розмір середньомісячного заробітку
на час звільнення ОСОБА_1. у відповідність до Постанови Кабінету Міністрів
України № 100 від 08.02.1995 року про затвердження Порядку обчислення середньої
заробітної плати склав 143,40 гривень в день виходячи із сукупності суми заробітної
плати позивача за останні два місяця 4053,73 грн. + 1682,56 грн. поділеної на
40 днів, а саме на кількість робочих днів в лютому та березні місяці
2008р.

Враховуючи ту обставину, що під час
звільнення позивача по справі відповідачем не був проведений з ним розрахунок
всіх належних сум, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в частині
стягнення середнього заробітку за затримку виплати належних йому сум в розмірі
14770,20 гривень за період з 31.03.2008р. по день постановлення рішення суду 22.08.2008р.
виходячи з одноденного середнього заробітку в розмірі 143,40 гривень.

Крім того, виходячи з того, що
позивач по справі був звільнений за п.1 ст. 40 КЗпП України то у відповідність
до ст.44 КЗпП України на його користь слідує стягнути одномісячний середній
заробіток в розмірі 2868 гривень, а не трьохмісячний  середній заробіток як просив позивач, який
застосовується вразі порушення власником ст.ст.38,39 КЗпП України.

Судом не приймаються до уваги
заперечення представника відповідача, оскільки введений ухвалою господарського
суду мораторій  щодо задоволення вимог
кредиторів стосується не нарахування неустойки за невиконання чи
неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і
зборів. Стягнення вихідної допомоги, середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні, моральної шкоди не відносяться до неустойки, поняття
якої зазначено в ст.549 ЦК України та яка застосовується до боржника в
цивільних правовідносинах та не розповсюджується на трудові спори при
звільненні працівника.

Враховуючи ту обставину, що
заробітна плата працівника є єдиним джерелом для влаштування свого життя та
життя своєї родини, а відсутність грошових коштів на це, привело позивача до
втрати нормальних життєвих зв'язків та додаткових зусиль з його боку для
організації свого життя, суд вважає, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України,
позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди підлягають
частковому задоволенню в розмірі 5000 гривень. Посилання позивача на ст.1167 ЦК
України, як на підставу задоволенню моральної шкоди, суд відхиляє та застосовує
до цієї частини заявлених вимог спеціальну норму яка регулює стягнення
моральної шкоди в трудовому спорі, а саме ст. 237-1 КЗпП України.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача слідує стягнути державне мито на користь держави у розмірі 328,77
гривень, а також на користь держави витрати з інформаційно-технічного
забезпечення розгляду справи в розмірі 30 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст.367 ЦПК
України суд вважає можливим допустити негайно виконання рішення, оскільки не
отримана заробітна плата є єдиним
джерелом для  життя позивача.

Керуючись ст.ст.44,116,117,237-1 КЗпП України
ст.ст.10,11,57,61,64,88,209,214,215,218,ч.2 ст.367ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Позов ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Стягнути з  Одеського виробничого хіміко-фармацевтичного
підприємства “Біостимулятор” у формі товариства з обмеженою
відповідальністю   (код 32093887) на
користь ОСОБА_1 нараховану однак не виплачену заробітну плату у розмірі 14389 гривень
14 копійки, середній заробіток за затримку виплати заробітної плати за період з
31.03.2008р. по 22.08.2008р. в розмірі
14770 гривень 20 копійок, вихідну допомогу в зв'язку із скороченням
штату в розмірі одномісячного середнього заробітку в розмірі 2868 гривень.

Стягнути з Одеського виробничого
хіміко-фармацевтичного підприємства “Біостимулятор” у формі товариства з
обмеженою відповідальністю   (код
32093887) на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5000 гривень.

Стягнути з Одеського виробничого
хіміко-фармацевтичного підприємства “Біостимулятор” у формі товариства з
обмеженою відповідальністю   (код
32093887) державне мито на користь держави у розмірі 328 гривні 77 копійок.

Стягнути з Одеського виробничого
хіміко-фармацевтичного підприємства “Біостимулятор” у формі товариства з
обмеженою відповідальністю   (код
32093887) на користь Територіального управління державної судової адміністрації
в Одеській області;  р/р 0123;  фінансова установа-Управління державного
казначейства в Одеській області ; МФО 828011; Код для
Суворовського районного суду м. Одеси витрати з інформаційно-технічного
забезпечення розгляду справи в розмірі 30 гривень.

В частині стягнення заробітної плати
допустити негайно виконання рішення суду.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в
10-ти денний строк  з дня проголошення
рішення і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги  або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя
-