Справа № 22ц-1594/2008
р.   Головуючий в першій інстанції -
Гордійко Ю.Г.  Категорія - цивільна               Доповідач - Смаглюк Р.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2008 року.           Апеляційний
суд Чернігівської області

в складі: головуючого - судді Литвиненко І.В. ,

суддів Смаглюк Р.І., Євстафієва О.К.,

при секретарі Марченко О.О.,

з участю представників позивача ОСОБА_1,ОСОБА_2,
відповідачки ОСОБА_3., прокурора Кравченко А.А., представника органу опіки та
піклування Назаренка Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_4 на рішення
Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 липня 2008 року справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, комунального підприємства „Новозаводське”
Чернігівської міської ради про визнання права користування жилим приміщенням,
про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, та
за зустрічним позовом ОСОБА_3, що діє в своїх інтересах та в інтересах
неповнолітніх дітей  ОСОБА_5 та ОСОБА_6
до ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням,
вселення та виселення з жилого приміщення -

встановив:

В квітні 2005 року позивач ОСОБА_4 звернувся з позовом до
відповідачки ОСОБА_3. про визнання права користування жилим приміщенням в
АДРЕСА_1 з таких підстав. З 1998 року в цій квартирі проживав дядько позивача
ОСОБА_7 та його колишня дружина - відповідачка ОСОБА_3. з неповнолітньою
дитиною. В лютому 2003 році відповідачка, забравши речі,  перейшла проживати до свого другого чоловіка
за адресою :АДРЕСА_2 З серпня 2003 року позивач ОСОБА_4 на правах члена сім”ї
вселився жити до свого дядька, який був хворим, потребував допомоги.

Після вселення вони разом з дядьком вели спільне
господарство, мали спільний бюджет, оплачували комунальні послуги та житло. 5
серпня 2004 року ОСОБА_7 помер, він продовжує проживати в цій квартирі.
Вважаючи, що позивач був вселений до АДРЕСА_1 зі згоди наймача житла як член
сім”ї, він просить визнати за ним право користування жилим приміщенням -
АДРЕСА_1

Ухвалою суду від 2 червня 2005 року вказаний позов був
об”єднаний в одне провадження з позовом ОСОБА_3., яка діє в своїх інтересах та
в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_3., до ОСОБА_4, ОСОБА_1,
органу опіки та піклування Новозаводської районної в м. Чернігові ради, ЖЕК № 9
м. Чернігова про усунення перешкод в користуванні житлом, виселення відповідача
ОСОБА_4. та вселення її з дітьми в це житло.

Позов ОСОБА_3. обгрунтований тим, що з 1997 року вона
проживала разом  з чоловіком ОСОБА_7 та
донькою в АДРЕСА_1 За життя ОСОБА_7 зловживав наркотиками, спиртними напоями,
тому вона змушена була залишити в квартиру, проживати в сусідів, в знайомих. На
момент смерті чоловіка в серпні 2004 року вона з донькою була відсутня в квартирі,
тому, скориставшись її відсутністю, відповідач ОСОБА_1 поміняв замок в квартирі
і заборонив їй з”являтися в цій квартирі.

Відповідно до рішення Новозаводської міської ради № 39
від 14 березня 2005 року про відкриття особового рахунку на вказану квартиру на
її ім”я вона є квартиронаймачем цієї квартири, але відповідачі перешкоджають їй
користуватися квартирою, не дають змоги вселитися, тому вона просила
зобов”язати їх не перешкоджати користуватися квартирою, виселити ОСОБА_4. з
квартири та  вселити її з дітьми.

В червні 2005 року позивач ОСОБА_4 доповнив позовні
вимоги таким чином. В лютому 2003 року відповідачка ОСОБА_3. залишила спірну
квартиру з донькою і перейшла на постійне проживання до іншого чоловіка
ОСОБА_3, з яким 4 серпня 2004 року зареєструвала шлюб. Тому відповідно до ст.
71 ЖК України з цього часу вона та її неповнолітня донька ОСОБА_5 втратили
право на проживання в спірній квартирі. В листопаді 2004 року ОСОБА_3. народила
сина ОСОБА_3. і продовжує проживати в будинку свого чоловіка по АДРЕСА_2

В лютому 2005 року вона обманним шляхом, приховавши
відомості про своє місце проживання,
звернулася до Новозаводської районної в м. Чернігові ради про
переведення особового рахунку на неї і рішенням від 14 березня 2005 року на неї
відкрито особовий рахунок на АДРЕСА_1, де вона зареєструвала також свого сина
ОСОБА_3.

Виходячи з викладеного, позивач ОСОБА_4 просить визнати
ОСОБА_3. та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування цією квартирою, а
сина ОСОБА_3. - таким, що не набув права користування нею; скасувати реєстрацію
ОСОБА_3., ОСОБА_5, ОСОБА_3. в цій квартирі.

В вересні 2005 року в справу вступив прокурор м.
Чернігова, обґрунтовуючи своє представництво захистом житлових прав
неповнолітніх дітей ОСОБА_3.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова в
позові ОСОБА_4відмовлено, позов ОСОБА_3. задоволено. Виселено ОСОБА_4. з
АДРЕСА_1, вселено в неї ОСОБА_3. з неповнолітніми дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_3.
Рішення суду обгрунтоване наступним.

Відповідно до копії особового рахунку на вказану квартиру
в ній з 1997 року зареєстровані відповідачка ОСОБА_3. та  її неповнолітня донька ОСОБА_5, померлий в
2004 році ОСОБА_7 - з 1999 року, з 23 листопада 2004 року - син ОСОБА_3.
/інвалід дитинства 1 групи/. Після смерті ОСОБА_7, який був відповідальним квартиронаймачем,
на підставі рішення виконкому Новозаводської районної ради в м. Чернігові № 39
від 14 березня 2005 року особовий рахунок відкрито на ОСОБА_3. / т.1, л.с.88/.

З 2003 року вона та її донька вимушено не проживають в
цій квартирі через зловживанням ОСОБА_7 наркотиками, спиртними напоями / т.2,
л.с. 76/. Після його смерті брат - відповідач ОСОБА_1, скориставшись
відсутністю ОСОБА_3., замінив замок в квартирі, перешкоджає їй повернутися в
квартиру, відповідач ОСОБА_4 самовільно вселився в квартиру.

Враховуючи вказані обставини, суд відмовив в позові
ОСОБА_4, та задовольнив позов ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_4 вказане рішення
просить скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення його позову і про
відмову в позові ОСОБА_3. з таких підстав. Судом не прийнято до уваги докази,
зокрема показання свідка ОСОБА_8, про те, що з 2003 року він проживав однією
сім”єю з померлим дядьком ОСОБА_7, який декілька разів намагався зареєструвати
його в своїй квартирі.

Відповідачка ОСОБА_3. з лютого 2003 року залишила з
неповнолітньою донькою вказану квартиру, оскільки перейшла на постійне місце
проживання до свого чоловіка ОСОБА_3, з яким 4 серпня 2004 року зареєструвала
шлюб, тому з цього часу вона втратила право користування житлом в АДРЕСА_1.  При цьому вона не заперечувала проти
проживання в цій квартирі позивача ОСОБА_1, якому сама віддала ключі. Судом
встановлено, що при отриманні рішення про оформлення особового рахунку на її
ім”я вона приховала факт проживання в іншому місці, отримала це рішення
фактично обманним шляхом.

Вказаним обставинам, підтвердженим належними та
допустимими доказами, суд дав невірну оцінку, неправильно застосував норми
матеріального та процесуального права.

Крім того, суд не прийняв до уваги  ухвалу апеляційного суду Чернігівської
області від 22 лютого 2006 року, в якій вказано на необхідність дати оцінку в
сукупності з іншими доказами тим доказам, які підтверджували факт обрання
ОСОБА_3. іншого місця проживання, зокрема, факт утворення сім”ї в іншому місці.

В рішенні суду фактично не вирішений спір відносно вимог
до ОСОБА_1, заявлений ОСОБА_3., тому що в резолютивній частині відсутня
вказівка про задоволення чи відмову в позові до нього.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення
сторін, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд
вважає, що вона підлягає відхиленню, рішення суду - частковій зміні з таких
підстав.

Вимоги позивача ОСОБА_4. про визнання за ним права
користування спірною квартирою обгрунтовані тим, що він з серпня 2003 року став
членом сім”ї дядька ОСОБА_7,  з цього
часу вони спільно проживали і вели спільне господарство, тому відповідно до
ст.ст. 64, 65 ЖК України він набув право користування АДРЕСА_1 Однак
дослідженими судом першої інстанції доказами вказані обставини не підтверджені.

Так, показаннями
свідків ОСОБА_9., ОСОБА_10 спростовані показання свідка ОСОБА_11 та позивача
ОСОБА_4. і його представника про те, що позивач проживав у квартирі наймача
ОСОБА_7 і  у них було спільне
господарство /т.1, л.с. 176-195/. Про відсутність таких відносин свідчить факт
смерті ОСОБА_7, якого виявили мертвим в квартирі сусіди в стані, коли труп мав
виражені гнильні зміни /т.1, л.с.6, 192-194/, довідка про наявність
заборгованості за надані послуги станом на 1 лютого 2005 року в сумі 3 493 грн.
36 коп. / т.2 , л.с.84/, квитанції про часткову сплату заборгованості
відповідачкою ОСОБА_3. / т.2, л.с. 137-141/, акти ЖРЕД-9 від 16.06.2005 року та
16.06. 2006 року /т.2, л.с.96-100/, наглядове провадження прокуратури м.
Чернігова № 108-04 по факту смерті ОСОБА_7

Тому суд
обгрунтовано не визнав за позивачем права на користування спірною квартирою.

Його вимоги про визнання відповідачки ОСОБА_3 та її
неповнолітньої доньки такими, що втратили право користування цією квартирою, а
сина - таким, що не набув цього права, теж не відповідають закону.

Судом першої інстанції у відповідності з дослідженими
доказами встановлено, що з 1997 року відповідачка з донькою зареєстровані в цій
квартирі / т.1, л.с.8,11,44/. Через неможливість спільного проживання з колишнім
чоловіком ОСОБА_7 внаслідок його зловживанням спиртними напоями та наркотиками
вони вимушено залишили квартиру / т.2, л.с.76/. Тривала відсутність
відповідачки ОСОБА_3. та її неповнолітньої доньки ОСОБА_5 з лютого 2003 року по
серпень 2004 року давала підстави як квартиронаймачу ОСОБА_7, так і власнику
житла Новозаводській районній в м. Чернігові раді доводити відсутність у
відповідачки та її доньки права на користування спірною квартирою.

Однак рішенням виконкому цієї ради № 39 від 14 березня
2005 року особовий рахунок по спірній квартирі відкрито на відповідачку /т.1,
л.с.13/, вона, таким чином, визнана відповідальним квартиронаймачем, що не
втратив  право користуватися цією
квартирою. Вселення до неї неповнолітнього сина ОСОБА_3. з березня 2005 року не
порушує вимог ст. 65 ЖК України.

За таких обставин суд обґрунтовано відмовив в задоволенні
позову ОСОБА_4.

Відносно позовних вимог ОСОБА_3., що діє в своїх
інтересах та інтересах неповнолітніх дітей, судом встановлено, що відповідачі
ОСОБА_4 та ОСОБА_1 чинять їй перешкоди в користуванні квартирою, що
підтверджується відмовним матеріалом № 2547 Чернігівського міськвідділу міліції
від 30 березня 2005 року, з якого вбачається, що відповідач ОСОБА_1 поміняв
замок на дверях, в квартирі проживає його син ОСОБА_4 Тому задоволення вимог
щодо виселення ОСОБА_4. з квартири та вселення в неї ОСОБА_3. з неповнолітніми
дітьми відповідає вимогам закону.

В мотивувальній частині рішення фактично вирішено вимоги
ОСОБА_3. щодо зобов”язання ОСОБА_1 та ОСОБА_4. не чинити їй перешкод для
повернення в квартиру для проживання з дітьми. Однак в резолютивній частині
рішення покладення на них цього обов”язку не вказано, тому, на думку суду,
резолютивну частину рішення необхідно доповнити додатковим абзацем  відносно такого зобов”язання. В зв”язку з цим
рішення суду необхідно частково змінити.
В іншій частині - залишити без змін.

Оскільки доводи апеляційної скарги щодо скасування
рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення не підлягають
задоволенню, апеляційну скаргу необхідно відхилити. Часткова зміна рішення суду
шляхом доповнення резолютивної частини новим абзацом не впливає на такий
висновок суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ст.309, 313, 314, 316,
317, 319 ЦПК України, ст. 191 ЖК України, апеляційний суд

в и р і ш и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від
16 липня 2008 року змінити.

Доповнити резолютивну частину рішення абзацом третім
такого змісту:

„Зобов”язати ОСОБА_4 та ОСОБА_1 не чинити перешкод
ОСОБА_3 та її неповнолітнім дітям ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в користуванні АДРЕСА_1.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає чинності негайно і може бути оскаржене до
Верховного Суду України в касаційному порядку протягом двох місяців з дня
проголошення.

Головуючий:
Судді: