Справа
№2-480/2008
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2008 року Роздільнянський районний суд Одеської
області у складі:

головуючого
судді - Бобровської І.В.

при
секретарі - Яценюк О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі
звернулись до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні власністю
шляхом примусового вивозу належного відповідачу автомобілю «КАМАЗ» за межі
населеного пункту с.Кучургани Роздільнянського району Одеської області та
стягнення на їх користь спричиненої незаконними діями відповідача моральної
шкоди у сумі 3000 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що вони зі згоди власника з
2002 року користуються житловим будинком АДРЕСА_1. Але відповідач постійно на
протязі 5 років порушує правила добросусідства та державні санітарні правила
забудови населених пунктів шляхом утримання та зберігання свого вантажного
автомобілю «КАМАЗ» біля подвір'я позивачів, що здійснює їм перешкоди в
користуванні житловим будинком у вигляді постійних шумових ефектів в будь-який
час доби, дихання вихлопними газами при заведенні та технічному обслуговуванні
автомобілю, так як своєю задньою частиною відповідач ставить автомобіль в
сторону їх будинку. Також зазначили, що незаконними діями відповідача їм
спричинена моральна шкода, бо вони є особами похилого віку, а позивач ОСОБА_1
ще й  інвалідом ВВВ, мають поганий стан
здоров'я . Просили позов задовольнити.

В
судовому засіданні позивачі змінили позовні вимоги та просили суд тільки
стягнути з відповідача на їх користь моральну шкоду по 1500 грн. кожному,
оскільки в лютому 2008 року після їх звернення до суду з цим позовом відповідач
вже переставив свій автомобіль «КАМАЗ» від їх будинку і не чине більш перешкод
в користуванні власністю.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник на підставі доручення
ОСОБА_4     проти задоволення позову
заперечували, суду пояснили, що автомобіль «КАМАЗ» дійсно належить ОСОБА_3 з
2002 року, але у зв'язку з відсутністю в с.Кучурган стоянки для вантажних
автомобілів, він змушений ставити та зберігати його на обочині біля свого
будинку на межі між земельними ділянками його та позивачів, але не перетинаючи
межі. Оскільки напроти його воріт деякий час він зберігав будівельні матеріали,
то не міг паркувати автомобіль в іншому місці. В вересні - жовтні 2007 року
після закінчення будівництва він переставив «КАМАЗ»  напроти своїх воріт подалі від будинку
позивачів. Крім того, зазначили, що по їх вулиці стоїть ще 9 «КАМАЗів».
Вважають позов надуманим та таким, що не підлягає задоволенню.

Суд, заслухавши
пояснення сторін, показання свідків, перевіривши матеріали справи та дослідивши
надані сторонами докази, прийшов до наступного.

Судом
встановлено, підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується
сторонами, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є членами сім'ї власника житлового
будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_5, зареєстровані та постійно проживають за цією адресою
з 2002 року.

В житловому
будинку АДРЕСА_2, що розташований поруч з домоволодінням позивачів, мешкає
відповідач ОСОБА_3 з сім'єю.

Відповідач має
на праві власності вантажний автомобіль «КАМАЗ» 5511 д/н НОМЕР_1 зареєстрований
в Роздільнянському МРЕО 26.09.2002р.. який зберігав, ремонтував та технічно
обслуговував  з 2002 року безпосередньо
біля будинку, в якому мешкають позивачі (до 5м), що підтверджується наявними в
матеріалах справи актами, складеними головним державним санітарним лікарем
Роздільнянського району від 25.05.2007р., депутатом Кучурганської селищної ради
ОСОБА_6 від 11.07.2007р., постановою Роздільнянського РО про відмову в
порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_3 за заявою ОСОБА_2  (а.с.6, 11, 8).

Крім цього,
26.03.2007р. за заявою ОСОБА_2 за фактом відкритої стоянки біля її будинку
автомобілю ОСОБА_3 на місце виходила адміністративна комісія Кучурганської
сільської ради, яка на засіданні від 03.04.2007р. у присутності жінки
відповідача ОСОБА_4 прийняла рішення зобов'язати ОСОБА_3 ставити машину напроти
свого будинку.

Про це рішення
був повідомлений відповідач ОСОБА_3, але виконав він його тільки в лютому 2008
року по причині того, що територія напроти його будинку була зайнята його ж
будівельними матеріалами (а.с.11,41), невзираючі на чисельні звернення
позивачів до різних інстанцій, правоохоронних органів та особисто до нього з
проханням переставити машину.

Згідно вимог «Державних санітарних правил
планування та забудови населених пунктів» № 173 від 19.06.1996р. гаражі та
відкриті стоянки вантажних автомобілів слід розміщувати у виробничій зоні
населеного пункту, розміщення їх на території житлової забудови заборонено.

Внаслідок дій
відповідача позивачі терпіли незручності, які виражались в шумових ефектах,
зокрема, в нічний та ранковий час доби, від заведення, прогрівання та
технічного обслуговування автомобілю біля їх будинку, в неприємних запах, які
виробляв вантажний автомобіль і т.і.

Зазначені факти
підтвердили і допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 -
сусіди сторін, які пояснили, що дійсно відповідач на своєму автомобілі «КАМАЗ»,
якій він зберігав на межі земельних ділянок сторін, виїжджав на роботу і в
3.00, і в 4.00, і в 5.00 часов ранку, повертався о 18.00 годині, при цьому
прогрівався, і це було чути, але з лютого 2008 року переставив автомобіль
ближче до свого будинку.

Таким чином, суд
вважає доведеним факт порушення відповідачем ОСОБА_3  норм діючого законодавства та правил
добросусідства, що створило перешкоди в користуванні позивачами
будинковолодінням та спричинило їм моральну шкоду.

Ст. 391 ЦК України передбачає, що власник
майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування
та розпорядження своїм майном.

Власник, права
якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної
шкоди. (ст.386 ЦК України).

Відповідно до
ст.396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, а саме право
користування житловим будинком як члени сім'ї власника, має право на захист цього права відповідно до
положень гл.29 ЦК України.

Відповідно до
п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 21.03.1995р. № 4 під
моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних
чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі
незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, в порушенні права
власності, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно ст.23 ЦК
України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Розмір грошового відшкодування визначається судом залежно
від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня
вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин,
які мають істотне значення.     Моральна
шкода відшкодовується грішми або в іншій спосіб.

Судом
встановлено, що позивачі є особами похилого віку.

Позивач ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н., є інвалідом 1 групи ВВВ, страдає рядом важких захворювань,
що підтверджується медичними довідками. Позивачці ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2р.н.,
ветерану праці, дитині війни, встановлений діагноз саркома шкіри лиця, з
приводу чого вона проходила лікування хіміотерапією в 2005 році, має ще ряд
захворювань.

Винними діями
відповідача порушені права позивачів як користувачів домоволодіння, що вимусило
їх тривалий час добиватись захисту своїх прав, призвело до зміни звичного
життя, порушило їх спокій та нормальні життєві стосунки у спілкуванні з рідними
та сусідами.

Також суд
враховує тривалий характер правопорушення.

Таким чином суд
приходить до висновку, що винними діями відповідача ОСОБА_3 позивачам
спричинена моральна шкода, яку суд оцінює в 500 грн. кожному з урахуванням
вимоги розумності і справедливості.

Керуючись ст.ст.
10,11,60,209,212,214-215,217,218 ЦПК України, ст.ст.23, 386, 391,  1167 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 500 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 500 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 58 грн. судових витрат.

Стягнути з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 58 грн. судових витрат.

В іншій
частині позову - відмовити.

Рішення може
бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області
через суд першої інстанції, шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя: