ВЕРХОВНИЙ  СУД  УКРАЇНИ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

4 вересня 2008 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України у складі:

Романюка Я.М.,    Левченка Є.Ф.,
Лихути Л.М.,

розглянувши
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю
«Бехівський гранітний кар'єр» про поновлення на роботі та стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Львівської області            від 24 грудня 2007 року,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 29
березня 2007 року позов задоволено частково. Поновлено позивача на посаді
директора                            ТОВ «Бехівський гранітний кар'єр», стягнуто із зазначеного
товариства на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в
сумі  80000 гривень та в дохід держави
державне мито в сумі 8000 гривень. Додатковим рішенням цього ж суду від 3
квітня 2007 року доповнено резолютивну частину зазначеного рішення суду та
скасовано рішення позачергових зборів учасників вказаного товариства                               від 31 серпня 2006 року в частині
дострокового припинення повноважень директора товариства.

Рішенням апеляційного суду
Львівської області від 24 грудня 2007 року рішення суду першої інстанції від 29 березня 2007 року в частині
задоволення позовних вимог позивача про поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного прогулу в сумі 80000 гривень та стягнення
судового збору в розмірі 8000 гривень скасоване та ухвалено нове рішення, яким
у задоволенні вимоги про поновлення на роботі відмовлено. Задоволено частково
позовні вимоги про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та
стягнуто з                        ТОВ «Бехівський гранітний кар'єр» на користь позивача
заробітну плату за час вимушеного прогулу в період з 31 серпня 2006 року по 31
грудня 2006 року  в розмірі 5600 гривень
та 56 гривень судового збору на користь держави. В решті зазначене рішення суду
першої інстанції залишено без змін. Додаткове рішення цього ж суду від 3 квітня
2007 року скасовано та у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового
рішення відмовлено.

У касаційній скарзі скаржник просить
скасувати рішення апеляційного суду,
посилаючись на порушення судом норм процесуального права та направити справу на новий апеляційний розгляд.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового
рішення є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення
норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги
правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати
доведеним обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати
питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про
перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення
ухвалено з додержанням судом норм процесуального права і підстави для його
скасування відсутні.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Касаційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення - залишенню без
змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити і залишити  рішення апеляційного суду Львівської області
від 24 грудня 2007 року без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді

Верховного Суду України
Я.М. Романюк

Є.Ф.
Левченко

Л.М. Лихута