Справа
№ 2-344 /2008 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е
Н Е М       У К Р А Ї Н И

09  липня  2008 р.                                      Ренійський районний суд Одеської
області

у складі:   -     головуючого судді Дудник В.І.;

·
при секретарі Касаповій О.У.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні в м. Рені справу за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського
виробничого кооперативу „Україна”, Сільськогосподарського виробничого
кооперативу „Нива” про визнання права власності на домоволодіння, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачі СВК „Україна”, СВК „Нива”
позов  визнали, проти його
задоволення  не заперечували, просили
розглянути справу в попередньому судовому засіданні без їх участі.

Позивач
на задоволенні позову наполягає, просив розглянути справу у його відсутності.

Виходячи
з наведеного, суд вважає, що рішення  у
справі можливо  постановити при
проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно
до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в
порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході
розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія трудової книжки на
ім'я позивача; копія переселенського квитку № 137653; копія квитанції до
прибуткового касового ордеру № 363 про внесення оплати у рахунок вартості
приватного будинку;  копія довідки
Ренійського БТІ про вартість домоволодіння; копія заявки № 765 від 11.05.1992р.
про відпущення матеріальних цінностей (переселенського будинку); копія
технічного паспорту на домоволодіння АДРЕСА_1, де власником записаний радгосп
„Відкормочний”; копія домової книги; копії довідок відповідачів від 16.11.2007р.;
копія акту прийомки до експлуатації будинку від 22.12.1988р.; копія трудової
книжки на ім'я ОСОБА_2

Судом в
ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду  із вищезгаданими вимогами до СВК
„Україна”, СВК „Нива”, зазначивши, що 02.09.1988р. працевлаштувався у
Ренійський відкормочний радгосп на посаду робочого будівельної бригади.
Оскільки на момент працевлаштування позивач мешкав разом із своєю родиною в
Молдові, керівництвом радгоспу йому було пропоновано  переселитися на територію України за умовою
подальшого продовження роботи у радгоспі. Як переселенцям, позивачу і членам
його родини  було надано для мешкання
закінчене будівництвом домоволодіння АДРЕСА_1, яке перебувало на балансі
радгоспу „Відкормочний”. 12.04.1989р. позивач та його дружина, а пізніше троє
їх сумісних дітей, були прописані за вказаною адресою, за якою мешкають по
теперішній час. 13.05.1992 р. за пропозицією керівництва радгоспу позивач
викупив наданий йому будинок, на підтвердження чого вніс до каси Ренійського
радгоспу „Відкормочний” згідно прибуткового касового ордеру № 363 у рахунок
вартості будинку 2185 рублів.  Таким
чином, між сторонами фактично була укладена угода купівлі-продажу спірного
будинку, хоча письмовий договір про відчуження нерухомості і не укладався.
Наказом № 11 від 18.02.1997р. радгосп „Відкормочний” було перетворено  у КСП „Відкормочний”, яке у 2000р. було
реорганізоване у СВК „Нива” та СВК „Україна”, які є правонаступниками  КСП. Згідно із довідками відповідачів, спірне
домоволодіння на їх балансі не перебуває, хоча за даними технічної документації
і рахується за радгоспом „Відкормочний”.

В даний час у позивача виникла необхідність в
оформленні державного акту на земельну ділянку, на якій розташоване
домоволодіння, у перереєстрації житлового будинку на своє ім'я, однак, у
зв'язку із відсутністю договору купівлі-продажу виконати ці процедури є
неможливим. Враховуючи вищенаведене, позивач
вимушений  був звернутися із
позовом до суду.

Згідно
ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу
повинен бути посвідчений нотаріально, якщо хоча б однією із сторін є
громадянин, і недотримання цієї вимоги є підставою для визнання укладеного
договору недійсним. Разом із тим, між сторонами була досягнута  взаємозгода за всіх істотних умов договору, покупець
передав продавцю обумовлену суму, продавець передав документи, нерухомість в
натурі. Позивач фактично вступив у володіння і розпорядження нерухомістю, після
укладання правочину виконав поточний ремонт, до теперішнього часу мешкає за
цією адресою разом із своєю родиною, постійно наглядає за схоронністю майна, -
тобто правочин між сторонами фактично відбувся.

Вивчивши
матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і
підлягають задоволенню, оскільки  доводи
позивача знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

У
зв'язку з тим, що спірні правовідношення мали місце до 01.01.2004р. (тобто до
введення в дію Цивільного кодексу 2003р.), застосовуються положення цивільного
законодавства 1964 р. Згідно ст. 227 ЦК України 1964р. договір, укладений  із порушеннями нотаріальної форми є
недійсним. Однак, в ч.2 ст. 47 ЦК України 1964р. зазначено, що якщо одна з
сторін повністю або частково виконала угоду, а інша сторона ухиляється від нотаріального
посвідчення угоди, суд вправі за  вимогою
сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. Така можливість передбачена
законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних
правовідносин. Аналогічні вимоги містить ст. 220 ЦК України 2003р. Таким чином,
по даній справі між сторонами при укладанні договору купівлі-продажу була
досягнута угода по всіх істотних умовах: Ренійському відкормочному радгоспу
(правонаступниками якого є відповідачі) передані гроші, позивачу - об'єкт
нерухомості, яким він на теперішній час володіє і користується, проте через
відсутність письмового договору, не може їм розпорядитися, оформити
правовстановлюючу документацію. В даний час оформлення договору купівлі-продажу
є неможливим, оскільки сама нерухомість на балансі відповідачів вже не
перебуває, вони не є її власниками.

Згідно
ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені
законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно,
якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності
не встановлена судом. Крім того, ч. 3 ст. 334 ЦК України встановлено, що право
власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню,
виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної
сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Виходячи
із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в
повному обсязі, нею були припиненні обов'язки Ренійського відкормочного
радгоспу щодо житлового будинку та встановленні
права на нерухомість у позивача, тому є правові підстави визнати право
власності на будинок за позивачем.

Керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213
ЦПК України,  ст.ст. 47, 227 ЦК
України 1964р.,  ст.ст. 220, 328, 334,
386, 657 ЦК України 2003р., -

В И Р І Ш И В :

Позовні
вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок із надвірними спорудами
інвентаризаційною вартістю 75260 грн., розташований по АДРЕСА_1, що був ним
придбаний у Ренійського відкормочного радгоспу 13.05.1992 року.

Рішення
суду набирає законної сили  після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не буде подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не буде подана протягом двадцяти днів
після  подання заяви про апеляційне
оскарження, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У
разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не буде скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Строк
оскарження рішення в Апеляційний суд Одеської області  через Ренійський районний суд Одеської
області: 10 днів - з дня проголошення рішення, 20 днів - після подання заяви
про апеляційне оскарження.

Суддя: підпис

Копія
вірна: суддя