Справа № 22-ц-969/2008 р.              Головуючий
у суді першої інстанції - Кондратенко
Категорія - 5                                       Суддя-доповідач
У Х В А Л А

і м е н е м       У
к р а ї н и

18 серпня 2008 року колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого  : Маслова В.О.,

суддів              :
Білецького О.М., Кононенко О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання -
Рой Я.М.

та осіб, які беруть участь у справі - позивачки і її
представника ОСОБА_1, відповідача і його представників: ОСОБА_2 та адвоката
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні
апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми
від 05 червня 2008 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5

про визнання права власності на житловий будинок і
земельну ділянку, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2007 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вказаним позовом.

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 05 червня 2008 року позов
задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок з господарськими
спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1.

У задоволенні вимоги ОСОБА_4 про визнання за нею права
власності на земельну ділянку площею 0,0771 га, що розташована по АДРЕСА_1 -
відмовлено за недоведеністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неповноту
з'ясування судом обставин, порушення судом норм матеріального та процесуального
права, просить це рішення скасувати у частині вирішення спору щодо земельної
ділянки і задовольнити її вимоги в повному обсязі.

Заслухавши пояснення і заперечення сторін та їх
представників, дослідивши матеріали і перевіривши законність та обґрунтованість
рішення суду у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів, не вбачає підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Як встановлено місцевим судом, житловий будинок з
господарчими та побутовими спорудами по АДРЕСА_1 належав ОСОБА_5 на підставі
свідоцтва про право власності на спадщину, виданого Третьою Сумською державною
нотаріальною конторою 02 вересня 2004 року.

У вересні 2004 року між сторонами по даній справі була досягнута
домовленість про купівлю позивачкою цього будинку разом з іншими спорудами.

На виконання цієї угоди, 20 вересня 2004 року ОСОБА_4 передала відповідачу
обумовлену суму, еквівалентну 11350 доларам США, про що він написав розписку.

У цей же день ОСОБА_5 видав на ім'я свекрухи позивачки -
ОСОБА_5 нотаріально посвідчену довіреність, згідно з якою надав їй повноваження
продати на свій розсуд належний йому будинок з господарчими та побутовими
спорудами, а через кілька місяців передав позивачці частину документів на це
нерухоме майно та надав їй у розпорядження сам будинок до якого остання разом з
членами сім'ї вселилась і у якому зареєструвалась.

Відповідач протягом трирічного строку дії вказаної
довіреності не надавав повіреній особі свідоцтво про право власності на
спадщину та відмовляється особисто укласти договір купівлі-продажу будинку з
нотаріальним посвідченням.

Вказані факти з достатньою повнотою встановлені судом
першої інстанції на підставі належним чином досліджених та оцінених письмових
доказів, на які суд послався у рішенні.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що сторони домовились щодо
всіх істотних умов договору купівлі-продажу житлового будинку з господарчими та
побутовими спорудами по АДРЕСА_1 і отримали все належне за цією угодою, однак
продавець ухиляється від нотаріального посвідчення, а тому вважаючи такий
договір дійсним визнав за позивачкою право власності на це нерухоме майно.

При цьому судом враховано ч.2 ст.220, ст.ст.334, 638,
665, 662, 689 ЦК України.

Рішення суду у цій частині сторонами та особою, інтереси
якої воно зачіпає (чоловіком позивачки) не оспорюється.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання
права власності на земельну ділянку за недоведеністю, місцевий суд, врахував
вимоги ст.657 ЦК України щодо обов'язкового дотримання нотаріальної форми при
укладенні угод відчуження землі і правильно вказав, що показання свідків, на
які посилалась позивачка, є неналежними доказами купівлі-продажу нею спільної
земельної ділянки. Належні письмові докази, які б підтверджували позицію
ОСОБА_4 з цього питання, суду не надані.

Крім того, відповідно до вимог ст.ст.78, 90 ЗК України,
ст.317, ч.2 ст.373 ЦК України, право власності на земельну ділянку набувається
і здійснюється відповідно до закону і лише власнику земельної ділянки належить
право її продажу.

На час досягнення домовленості та виконання сторонами
усіх істотних умов щодо купівлі-продажу будинковолодіння присадибна земельна
ділянка не була власністю ОСОБА_5 а лише перебувала у його користуванні. Отже
він на той час не вправі був розпоряджатись нею шляхом продажу.

У той же час, ОСОБА_4 не заявлялись позовні вимоги у даній
справі з підстав визначених ст.377 ЦК України та ст.120 ЗК України. Не
оспорювались нею і рішення Сумської міської ради від 29 жовтня 2004 року про
надання спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_5 та Державний акт серії ЯД  №180282 від 11 червня 2007 року на його ім'я.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні
позовних вимог про визнання права власності на земельну ділянку.

У цій частині рішення суду постановлене з дотриманням
норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його зміни чи
скасування не вбачається.

Керуючись ст.303, п.1ч.1 ст.307 ст.ст.308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 05
червня 2008 року в даній справі залишити без зміни.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення і протягом двох
місяців з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до
Верховного Суду України.

Головуючий :

Судді :