У Х В А Л А

ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ

20 серпня 2008 року                                                                               м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного
Суду України у складі:

Головуючого:                               Яреми
А.Г.

Суддів:     Жайворонок Т.Є., Левченка Є.Ф., Лихути Л.М., Перепічая В.С.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: комунальне підприємство “Виробниче ремонтно-експлуатаційне
житлове об'єднання-4” (далі - КП “ВРЕЖО-4”) про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2006 року ОСОБА_1 звернулася
в суд із позовом до           ОСОБА_2, третя особа: КП “ВРЕЖО-4” про відшкодування шкоди, заподіяної залиттям квартири.

У позові зазначала, що вона є наймачем квартири АДРЕСА_1. 16 липня 2006 року у зв'язку з поломкою зливної арматури
санвузла в квартирі № 66, яка належить відповідачі, сталося залиття її квартири. Внаслідок залиття їй було завдано матеріальну шкоду,
на відшкодування якої вона просила стягнути з відповідача  8 184 грн. та 1 500 грн. на відшкодування моральної
шкоди.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15 червня
2007 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від
23 жовтня 2007 року, позов ОСОБА_1 задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 5 480 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 100 грн.
на відшкодування моральної шкоди.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та направити
справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення
судом норм процесуального права та неправильне застосування судом норм матеріального
права.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Згідно зі ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним
і обґрунтованим.

Відповідно до положень ст.214 ЦПК України під час ухвалення
рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана
фізичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого
майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Відповідно до Закону України від 25 лютого
1994 року “Про судову експертизу” та Постанови Пленуму Верховного Суду України від
30 травня 1997 року № 8 судово-експертна діяльність в Україні здійснюється державними
спеціалізованими установами та відомчими службами. Судово-експертна діяльність також
може здійснюватись на підприємницьких засадах на підставі спеціального дозволу
(ліцензії), а також громадянами за разовими договорами.

Проведення експертизи за разовими договорами може мати місце
лише у випадках, коли провести її в іншому порядку не можливо.

Згідно
зі ст. 150 ЦПК України, якщо висновок експерта суперечить іншим
матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена
повторна експертиза.

В ході розгляду справи суд першої та апеляційної інстанції
прийшли до висновку, що залиття квартири позивача сталося з вини відповідача і ця обставина підтверджується актом ЖЕД-8 від 18 липня
2006 року.

Ухвалою суду від 14 лютого 2007 року у справі призначено судово-технічну
експертизу.

На а.с. 83-85 міститься висновок
судово-товарознавчої експертизи
№ 027/28.2007, згідно з яким загальна вартість ремонтно-відновлюваних
робіт складає 533 грн. 36 коп.

Також на а.с. 106-120 міститься кошторис, складений ЗАТ “Промбудпроект”,
відповідно до якого вартість відновлюваного ремонту квартири позивача складає

5 480 грн.

Частково задовольнивши позовні вимоги, суд стягнув суму 5
480 грн., взявши за основу кошторис, складений ЗАТ “Промбудпроект”,
який не
являється експертною установою, та відхилив
висновок експерта, посилаючись на те, даний висновок є неповним, неясним та необґрунтованим.

Встановивши зазначені обставини та не
повноту висновку експерта, суд разом з тим не з'ясував реальну вартість ремонтних
робіт з врахуванням
пошкоджень, які мали місце саме в результаті залиття квартири 16 липня 2006
року, та не обговорив питання про можливість призначення додаткової експертизи з метою з'ясування дійсної
вартості заподіяної шкоди і відновлюваного ремонту, ухваливши рішення на підставі
неналежних доказів.

На зазначені недоліки не звернув уваги
і апеляційний суд, не перевірив доводи апеляційної скарги і залишив рішення суду
першої інстанції без зміни.

За такого порушення норм матеріального
та процесуального права судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи
на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 338, 343, 344
ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України,

у
х  в  а
л  и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15 червня
2007 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 23 жовтня 2007 року
скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                                    Ярема
А.Г.

Судді:                                                                                  Жайворонок
Т.Є.

Левченко
Є.Ф.

Лихута
Л.М.

Перепічай
В.С.