У х в а л а

І м е н е м  У к р а ї н и

16 липня 2008 р.                                                 м.
Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в
складі:

головуючого -

Яреми А.Г.,

суддів:

Балюка М.І.,

Охрімчук Л.І.,

Мазурка В.А.,

Сеніна Ю.Л.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Жданівці Донецької області до закритого акціонерного товариства
“Орендне підприємство “Шахта Жданівська”, третя особа ОСОБА_1 про визнання акта
за формою Н-1 про нещасний випадок на виробництві недійсним, за зустрічним
позовом ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Жданівці Донецької області, закритого акціонерного товариства “Орендне
підприємство “Шахта Жданівська” про стягнення заборгованості по страховим
виплатам, зобов'язання відтворити акт про нещасний випадок на виробництві за
касаційною скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.
Жданівці Донецької області на рішення Апеляційного суду Донецької області від
10 вересня 2007 р.,

в с т а н о в и л а:

У січні 2007 р. відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Жданівці Донецької області (далі - відділення Фонду) звернулось до
суду з позовом до ЗАТ “Орендне підприємство “Шахта Жданівська”, третя особа
ОСОБА_1 про визнання недійсним акту за формою Н-1 від 28 жовтня 1994 р. (без
номера) про нещасний випадок на виробництві, що стався з ОСОБА_1  9 липня 1987 р.

В обґрунтування позовних вимог
посилалось на те, що в особовій справі ОСОБА_1, що зберігається в Фонді,
знаходиться архівна копія зазначеного акту за формою  Н-1, з кутовим штампом підприємства та
засвідчена підписом відповідальної особи підприємства та круглою печаткою
відділу кадрів. Ця архівна копія не відповідає за формою вимогам, затвердженим
Наказом Державного комітету Архівів України від 16 березня 2001 р. № 16. на
пропозицію відділення Фонду за формою Н-1 встановленої форми ні ОСОБА_1, ні ЗАТ
“Орендне підприємство “Шахта Жданівська” такого акту надати не змогли через
його відсутність в особовій справі ОСОБА_1

З огляду на наведене, відділення Фонду просило визнати акт за формою Н-1
про нещасний випадок на виробництві, що стався з ОСОБА_1 9 липня 1987 р., недійсним.

ОСОБА_1  звернувся до суду з
зустрічним позовом  до відділення Фонду
про стягнення заборгованості по страховим виплатам, посилаючись на те, що
відділення Фонду з квітня 2006 р. безпідставно припинило проводити йому
страхові виплати у зв'язку з нещасним випадком, що стався з ним 9 липня 1987 р.
Одночасно ОСОБА_1 пред'явив позов до ЗАТ “ОП “Шахта Жданівська” про
зобов'язання відтворити акт за формою Н-1 про нещасний випадок на виробництві,
що стався з ним 9 липня 1987 р.

Рішенням Жданівського міського суду Донецької області від 18 травня 2007 р.
позов відділення Фонду задоволено, акт за формою Н-1 про нещасний випадок на
виробництві визнано недійсним. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 10 вересня 2007 р. рішення
міського суду скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову
відділення Фонду та про задоволення позову ОСОБА_1 в частині стягнення
заборгованості по страховим виплатам.

У касаційній скарзі відділення Фонду просить скасувати рішення апеляційного
суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає
задоволенню частково з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову відділення Фонду, апеляційний суд виходив
з того, що згідно з Пунктом 59 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних
випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112, рішення
спеціальної комісії щодо складання акту за формою Н-1 може бути оскаржено у
судовому порядку у разі незгоди роботодавця, потерпілого або члена його сім'ї
чи особи, яка представляє його інтереси, зі змістом затвердженого акта форми
Н-5, форми Н-1 (або форми НПВ). Перелік осіб, яким надано право на таке оскарження,
є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Фонд соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та його
робочі органи не належать до переліку осіб, яким надано право оспорювати зміст
указаних актів, оскільки складання акта та підтвердження фактичних обставин
нещасного випадку на виробництві не зачіпає і не порушує прав і інтересів
Фонду.

Проте такий висновок апеляціцйний суд
зробив
усупереч нормам матеріального та процесуального права.

Так, статтею 1 ЦПК України передбачено основне завдання
цивільного судочинства -  справедливий,
неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ  з метою захисту порушених,  невизнаних або оспорюваних прав,  свобод чи інтересів фізичних осіб,  прав  та  інтересів
юридичних  осіб, інтересів
держави.

Стаття 3 цього ж Кодексу будь-якій фізичній чи юридичній
особі дає право на звернення до суду за захистом  своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону № 1105-ХІV страхування від нещасного випадку здійснює Фонд
соціального страхування від нещасних випадків - некомерційна самоврядна
організація, що діє на підставі статуту, який затверджується її правлінням.

Згідно зі статтею 21 цього Закону, Фонд соціального
страхування від нещасних  випадків у разі
настання страхового випадку зобов'язаний у встановленому законодавством порядку
своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові
внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому
певні грошові суми у вигляді одноразової допомоги, пенсії, щомісячних грошових
сум.

Стаття 25 Закону передбачає, що усі види  страхових
виплат і соціальних послуг застрахованим та особам,  які перебувають на їх утриманні, тобто
фінансування страхових виплат, соціальних послуг та профілактичних заходів,
провадяться Фондом соціального страхування
від  нещасних випадків виключно за
рахунок коштів цього Фонду.

Отже, оскільки акт, складений за формою Н-1, є підставою
для проведення страхових виплат з боку Фонду за рахунок коштів самого Фонду,
тобто шляхом проведення грошових виплат безпосередньо зачіпаються майнові
інтереси Фонду, то суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про
відсутність у відділення Фонду права звертатись до суду з позовом про його
оскарження.

Розглядаючи справу в цій частині, суд першої інстанції правильно встановив,
що під час складання акту про нещасний випадок на виробництві мало місце
порушення вимог Постанови Кабінету Міністрів України від
10 серпня 1993 р. № 623, яка втратила чинність на підставі Постанови Кабінету
Міністрів України № 1094 від 21 серпня 2001 р., але була чинною на час
складання акту про нещасний випадок на виробництві, “Про Положення про
розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на
підприємствах, в установах і організаціях” (далі - Постанова Кабінету Міністрів
України № 623), акт за формою Н-1 не відповідає вимогам зазначеної Постанови, а
тому він не може бути підставою для проведення страхових виплат.

Рішення суду першої інстанції в цій частині є правильним,
а рішення апеляційного суду в цій частині підлягає
скасуванню.

Що стосується рішення апеляційного суду про відмову ОСОБА_1 у задоволенні
позову до ЗАТ “ОП “Шахта Жданівська” про зобов'язання відтворити акт за формою
Н-1 про нещасний випадок на виробництві, що стався з ним 9 липня 1987 р., то в
цій частині воно підлягає скасуванню з передачею на новий судовий розгляд до
суду апеляційної інстанції, оскільки судом першої інстанції правильно
встановлено, що  акт про нещасний випадок
на виробництві, що оскаржується, складено з порушенням вимог Постанови Кабінету
Міністрів України № 623.

У зв'язку з цим підлягає скасуванню рішення суду апеляційної інстанції й в
частині задоволення позову ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по страховим
виплатам, оскільки ця вимога є похідною від вимоги щодо дійсності та
правильності складення акту за формою Н-1.

Керуючись ст. 336, 338, 339 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

У х в а л и л а:

Касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Жданівці Донецької області задовольнити частково.

Скасувати рішення Апеляційного суду Донецької області від 10 вересня 2007
р. в частині вирішення позову відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України в м. Жданівці Донецької області до закритого акціонерного товариства
“Орендне підприємство “Шахта Жданівська”, третя особа ОСОБА_1 про визнання акта
за формою Н-1 про нещасний випадок на виробництві недійсним, а рішення  Жданівського міського суду Донецької області
від 18 травня 2007 р. в цій частині залишити в силі.

Це ж рішення апеляційного суду в частині позову
ОСОБА_1 до ЗАТ “ОП “Шахта Жданівська” про зобов'язання відтворити акт за
формою Н-1 про нещасний випадок на виробництві та про задоволення позову
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по страховим виплатам скасувати, а справу
в цій частині передати до апеляційного суду для нового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України

Ярема А.Г.

Балюк М.І.
Мазурок В.А.  Охрімчук Л.І.  Сенін Ю.Л.