Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

Справа № 2-119-08

12 березня 2008 року Краснолиманський міський суд
Донецької області у складі :

головуючого судді   - Шавиріної Л.П.

при секретарі           - Подосельник Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.
Красний Лиман за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача адвоката
ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4., третьої особи
ОСОБА_5, свідків ОСОБА_6,ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним, суд -

В С Т А Н О В И
В  :

19 листопада 2007 року
позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання заповіту
недійсним, який в судовому засіданні як і її Представник ОСОБА_2, підтримала
повністю і суду показала, що вона довгий час доглядала ОСОБА_16, у зв»язку з
чим із вдячності за це ОСОБА_16. 20 березня 2007 року  в Краснолиманській міській державній
нотаріальній конторі посвідчила заповіт, яким все своє майно на випадок своєї
смерті заповідала позивачці. 28 березня 2007 року ОСОБА_16. була
госпіталізована до Краснолиманської ЦРЛ, звідки була виписана 29 березня 2007
року, а 31 березня 2007 року померла. Після смерті ОСОБА_16. їй стало відомо,
що 29 березня 2007 року ОСОБА_16. змінила заповіт від 20.03.2007 року і все
своє майно заповіла відповідачу. Вважає вказаний заповіт від 29.03.2007 року
недійсним і просить його скасувати бо ОСОБА_3ніколи не доглядав спадкодавця, не
надавав їй необхідної допомоги, вона завжди казала їй, що не бажає, щоб
відповідач доглядав за нею. Тому вважає, що 29.03.2007 року ОСОБА_16. була
введена відповідачем в оману і спеціально з цією метою проти її волі забрана останнім
з лікарні, в зв»язку з чим вона і склала заповіт на  користь відповідача. А тому просить визнати
заповіт недійсним.

Відповідач ОСОБА_3та
його  представник ОСОБА_4позов не визнали
і дали суду аналогічні один одному пояснення про те, що ОСОБА_3 його сім»я
більше 10 років підтримували дружні стосунки зі спадкодавцем, регулярно
надавали їй допомогу, наймали жінку, яка доглядала за ОСОБА_16, неодноразово
пропонували їй переїхати проживати до них додому. Але вона відмовлялася. 29
березня 2007 року їх повідомили про те, що ОСОБА_16. потрапила до лікарні. Коли
вони в цей день приїхали до неї у лікарню, то вона просила забрати її звідти,
бо в лікарні було холодно. Крім того вона ж попросила завезти її до
нотаріальної контори. Відповідач виконав її волю  і зробив це. Ніякого впливу на волю ОСОБА_16.
ні він ні члени його сім»ї не мали, ні про що її не просили бо і житлом і всім
іншим забезпечені. Просто надавали їй посильну допомогу, за що вона була
безмежно їм вдячна. Тому просили відмовити позивачу у задоволенні позову, бо
29.03.2007 року вона склала заповіт, який повністю відповідав її волі.

Третя особа ОСОБА_5 суду
показала, що ОСОБА_16. є її родичкою і вона довгий час підтримувала з нею гарні
стосунки. Їй відомо, що її доглядала її племінниця, на яку вона складала
заповіт. ОСОБА_16. пропонувала і їй скласти на неї заповіт, але вона
відмовилася. Також знає, що позивачка, проживає в с. Щурово недалеко від
спадкодавці і довгий час належно доглядала за ОСОБА_16. Відповідач же постійно
проживає в м. Краматорськ Донецької області, а та жінка, яку наймав відповідач,
неналежно доглядала ОСОБА_16 Та допомога, яку він надавав спадкодавці була
незначна та нерегулярна, тому на її погляд спадщина повинна належати позивачці.
Коли та яким чином складався останній заповіт їй невідомо.

Свідки ОСОБА_6,ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_14, ОСОБА_15 дали аналогічні один
одному пояснення про те, що як позивачка так і відповідач надавали допомогу
спадкодавці, яка мала непостійний характер і в залежності від відносин з
людиною неодноразово міняла свою волю щодо розпорядження майном на випадок
своєї смерті, пропонувала сусідам скласти на них заповіт, якщо вони будуть
гарно до неї відноситися. Останнім часом її добросовісно доглядала позивачка,
незважаючи на те, що відповідач  наймав
жінку для догляду, але ОСОБА_16. вона не сподобалася і та вигнала її. Коли саме
і в зв»язку з чим ОСОБА_16. змінила заповіт їм нічого не відомо, бо вона їм про
це не розповідала. Крім того свідок ОСОБА_12 доповнила, що в той час коли
ОСОБА_16. була госпіталізована, в тому ж відділенні Краснолиманської ЦРЛ, але в
іншій палаті,  проходила лікування її
матір, яка в теперішній час не ходить і до суду з»явитися не зможе, і яка
розказала їй, що у лікарні було тепло і чому рано вранці була виписана
ОСОБА_16. їй не відомо, але підозрює, що з метою складення заповіту бо її
забирали ОСОБА_3. Між тим особисто про це їй ніхто нічого не казав. Наполягає
на тому, що ОСОБА_16. померла в день виписки.

Свідок ОСОБА_13 суду показала,
що вона є дружиною відповідача і довгий час знала ОСОБА_16, яка ставилася до її
чоловіка як до сина. Враховуючи вік та стан здоров»я спадкодавця, вони
неодноразово пропонували їй переїхати до них проживати, але вона відмовлялася з
тих причин, що не може покинути своїх домашніх тварин(котів), яких в неї було
безліч. Тому вони наймали жінку, яка здійснювала догляд за ОСОБА_16, самі
возили їй продукти, купували ліки і вона - свідок - особисто робила їй ін»єкції
відповідно до припису лікаря. Але постійно з ОСОБА_16 вони не проживали. 28-29
березня 2007 року їм стало відомо, що ОСОБА_16. потрапила до лікарні. Тому
29.03.2007 року вони приїхали до Краснолиманської ЦРЛ, щоб взнати чим потрібно
забезпечити спадкодавця для  перебування
у лікарні та проходження належного лікування. Але персонал ЦРЛ, а також
ОСОБА_16. повідомили йому, що вона не бажає продовжувати лікування у зв»язку з
тим, що їй холодно і просить виписати її та відвезти додому. П дорозі додому
ОСОБА_16. попросила, щоб її завезли до нотаріуса. Так як ОСОБА_16. не могла
самостійно ходити  то нотаріус особисто
розмовляв з нею в машині.  Потім
враховуючи те, що у ОСОБА_16. не було з собою паспорту вони їздили до неї
додому, де позивачка видала їм її паспорт, з яким вони повернулися до
нотаріальної контори. Після чого до машини знову підходили працівники
нотаріальної контори і ОСОБА_16, особисто підписували документи, сказавши їм
після цього, що вона склала заповіт на відповідача. Ніхто ніякого впливу на
волю ОСОБА_16. не здійснював, саме вона особисто була ініціатором складення
останнього заповіту і наполягала на своїй волі.

Свідок ОСОБА_16 суду
показала, що вона була особистим лікарем ОСОБА_16.  в період перебування її в терапевтичному
відділенні Краснолиманської ЦРЛ з 28 по 29 березня 2007 року. ОСОБА_16.
потребувала стороннього догляду, але на протязі цієї доби їй ніхто з родичів чи
знайомих не надавав такого. Лікувалася вона і годувалася в цей період за
державний кошт. 29.03.2007 року під час проведення обходу ОСОБА_16. стала
наполягати на виписці, мотивуючи це тим, що їй дуже холодно і вона не змозі
далі терпіти ці страждання. Дійсно палата, в якій лежала ОСОБА_16.,  є кутовою, вікна звернуті в сторону поля
(північно-східна сторона), і температурний режим в ній завжди значно нижче ніж
в інших палатах. В період спілкування
ОСОБА_16. адекватно поводила себе і відповідала на поставлені питання,
свою волю щодо виписки з лікарні 29.03.07 року виражала чітко та наполегливо,
обгрунтувала підстави, що були мотивом для прийняття такого рішення. Чи
спілкувався з нею хтось до обходу 29.03.2007 року їй не відомо, бо вона нікого
не бачила, а інші їй про це не говорили, про причини виписки з хворою
розмовляла особисто. Незважаючи на те, що розписку про виписка ОСОБА_16. була
написана з її слів, але їй вона була зачитана, після чого  хвора особисто підписала її.

Свідок ОСОБА_11 суду
показала, що вона працює державним нотаріусом Краснолиманської державної
нотаріальної контори і вже неодноразово посвідчувала заповіти ОСОБА_16. щодо
розпорядження нею своїм майном на випадок її смерті. Ініціатором складення
заповіту  кожного разу була сама
ОСОБА_16. 29 березня 2007 року ОСОБА_16, на легковому автомобілі була двічі
доставлена до нотаріальної контори - перший раз розмова не відбулася у зв»язку
з тим, що у ОСОБА_11 при собі не було паспорту. А в другий раз враховуючи те,
що ОСОБА_16. не  ходить, її (свідка)
запросила якась жінка до автомобіля, який стояв біля нотаріальної контори. З
автомобіля вийшли всі сторонні і вона особисто спілкувалася з ОСОБА_16,
перевірила її особу та дієздатність. ОСОБА_16. вела себе адекватно і так же
відповідала на поставлені питання. Не пояснюючи причин, вона наполягала на
зміні заповіту. При цьому мови про укладення заповіту або іншого договору під
умовою взагалі не вела. Тому текст
заповіту було виготовлено в конторі на комп»ютері і надано ОСОБА_16.
копію для ознайомлення. Ознайомившись з текстом і не надавши ніяких заперечень
щодо нього, вона дала згоду на підписання і підписала  заповіт особисто. Ніяких скарг щодо того, що
заповіт не відповідає її волі вона не виказувала і нічого не свідчило про таке.

Дослідивши зібрані по справі
докази суд встановив, що ОСОБА_16, на праві вланості на підставі свідоцтва про
п право вланості № 7045 від 28.02.2005 року належитьАДРЕСА_1і (а.с.8-9).

20 березня 2007 року
державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори за
реєстром № 1314 було посвідчено заповіт ОСОБА_16. на випадок  смерті на все її майно на користь ОСОБА_1
(а.с.10-11).

29 березня 2007 року
нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори за реєстром № 1516
було посвідчено заповіт ОСОБА_16. на випадок
смерті на все її майно на користьОСОБА_3 (а.с.12-13).

31 березня 2007 року
ОСОБА_16. померла в с. Щурово м. Красний Лиман Донецької області(а.с.53,69-71),
яку  поховав за свої кошти
ОСОБА_3(а.с.72-73).

Враховуючи вік ОСОБА_16.(83
роки) та стан її здоров»я за її життя догляд та допомогу їй надавали як
позивачка так і відповідач, що було встановлено в судовому засіданні з пояснень
свідків, а також з матеріалів справи (а.с.54,72).

Заповіт є різновидом одностороннього правочину, на який поширюються
умови його дійсності та підстави для визнання його недійсним, передбачені для
всіх правочинів.

Відповідно до ст.ст.1233-1234 ЦПК України право на заповіт має фізична
особа з повною цивільною дієздатністю, яке здійснюється особисто нею.

Стаття 1254 ЦК України
передбачає, що заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт.
Заповіт, який було складено пізніше, скасовую попередній заповіт повністю або у
тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує
попередній і не відновлює заповіту, який відповідач склав перед ним.

Обґрунтовуючи свої вимоги
позивачка просить визнати заповіт ОСОБА_16., посвідчений 29.03.2007 року,
недійсним у зв»язку з тим, що його укладено в результаті омани відповідно до
ст.230 ЦК України.

Однак відповідно до
ст.ст.11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах
заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі. При цьому кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Тобто позивач
повинен надати суду докази того, що звертаючись до
нотаріуса з проханням посвідчити заповіт, ОСОБА_16. була умисно заведена
відповідачем в оману  щодо приводу
укладення правочину, прав та обов»язків сторін.

При винесення
рішення відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об"єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність
кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв"язок доказів у
їх сукупності.

Однак позивачкою не надано
суду жодного доказу того, що 29.03.2007 року при зверненні  до Краснолиманської державної нотаріальної
контори з проханням  посвідчити її
заповіт на користь  відповідача ОСОБА_16.
діяла в результаті омани.

Перш за все пояснення усіх
учасників процесу, у тому числі і позивачки, свідчать про те, що ОСОБА_16.
неодноразово за незначний проміжок часу посвідчувала заповіти на користь різних
осіб, пропонувала це зробити і на користь
ОСОБА_5, свідків, а також неодноразово скасовувала раніше складені нею
заповіти, посвідчуючи новий заповіт на користь інших осіб. Тобто вона добре
знала правові наслідки вказаного правочину. При спілкуванні з нотаріусом
29.03.2007 року чітко виразила свою волю на складення саме заповіту на користь
відповідача без будь-яких умов. При цьому відповідач не був присутнім і
впливати яким-небудь чином на неї не міг.

Відсутні будь-які докази і
тому, що і після посвідчення заповіту до дня своєї смерті ОСОБА_16. бажала
29.03.2007 року укласти не односторонній правочин, а якийсь інший, чи взагалі
відмовлялася від укладення таких.

Крім того судом також з пояснення
свідка ОСОБА_16 встановлено, що 29.03.2007 року ОСОБА_16. наполягала на виписці
з лікарні також не в результаті омани, а чітко виражаючи свою волю на покинення
закладу у зв»язку з низьким температурним режимом в палаті, що підтвердив
свідок, а не з будь-яких інших причин, що також підтверджено матеріалами справи
(а с.71).

При цьому суд не приймає до
уваги, як такі, що суперечать зібраним доказам пояснення позивачки та свідка
ОСОБА_12 про те, що виписуватися з лікарні ОСОБА_16. не хотіла, це не
відповідало її волі, та й в палаті, де вона лежало було тепло, і померла вона в
день виписки, тобто не 31, а 29 березня 2007 року.

Тому суд вважає
позов не обгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню  повністю.

Керуючись
ст.ст.230,1233-1234,1254 ЦК України, ст.ст.10,11,60,8,212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В  :

ОСОБА_1 відмовити у
задоволенні позову до  ОСОБА_3, третя
особа ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним у зв»язку з відсутністю підстав.

Рішення може  бути оскаржено  до Апеляційного суду Донецької області через
Краснолиманський міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його
винесення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20
днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Рішення виготовлено
у нарадчій кімнаті у 1 примірнику.

Головуючий суддя -