Справа № 2-5/2008 року
червня 2008 року        Якимівський районний суд Запорізької
головуючого судді - Нестеренко
секретарі - Базаджи Т.О.,
у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Якимівка  Запорізької за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Кирилівської селищної Ради Якимівського
району,  Якимівської  районної державної адміністрації,
співвідповідача ОСОБА_4, третя особа « Науково - впроваджу вальна фірма «Кадастр»,
ДЗК Запорізької регіональної філії державного підприємства « Центр державного
земельного кадастра» про визнання частково недійсним договору купівлі -
продажу, державних актів на право приватної власності на землю та усунення
перешкод у користуванні та володінні земельною ділянкою,
року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що на підставі державного акту на право приватної
власності на землю, виданого
Кирилівською селищною Радою 22.07.2002 року, він є власником земельної
ділянки площею 0,09 га, розташованої на території Кирилівської селищної ради по
АДРЕСА_1 у смт. Кирилівка Якимівського
району Запорізької області. Земля була передана йому у власність для обслуговування житлового будинку та громадських
будівель. Власником суміжної земельної ділянки
договору купівлі - продажу № 957 від 21.05.2004р. є ОСОБА_2, який придбав жилий будинок та
земельну ділянку площею 702,09 кв.м   у ОСОБА_3; 01
червня 2004 року Кирилівською селищною Радою Запорзької області
ОСОБА_2. був виданий державний акт на право приватної  власності на землю серії ЗП № 046630. На   підставі
державного   акту   на
землю від 24.07.1996р.
було передано у приватну
ділянку площею 0,06 га
для ведения особистого
підсобного господарства. Рішенням Кирилівської селищної ради № 20 від
09.10.2003р. за заявою ОСОБА_3 було змінено цільове
призначення вказаної земельної ділянки, проте додатково земельна ділянка не
надала згоду на розробку проекту відведення земельної  ділянки
для   обслуговування   житлового
будинку   та господарських споруд у зв'язку зі зміною цільового призначення. 29.03.2004р.   Кирилівською   селищною
радою   був   виданий
ОСОБА_3.; державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗП №
яким він став власником
площею 702,09 кв.м. При
ним не узгоджувалися. На відповідному акті  (який
не має дати) відсутній його підпис. Межі земельної ділянки були  встановлені  зі слів
ОСОБА_3 Позивач вважає, що
державний акт на право приватної
розмір належної ОСОБА_3 земельної ділянки
0,012 га, а також наведений вище договір купівлі продажу та державний акт на право власності на
землю,  виданий пізніше ОСОБА_2,
право власності на земельну ділянку. Згідно до план - схеми
розташування земельної ділянки, складеного Якимівським
регіонального філіалу
державного підприємства "Центр державного земельного
кадастру" 15.01.2007р., фактично зараз у його користуванні  знаходиться
площею 0,0854 га, що на 0,0046 га менше, ніж
належить йому згідно до державного акту на право власності. При
цьому паркан ОСОБА_2 на 2,07 м. перенесений в бік належної йому земельної ділянки.
Кирилівською   селищною
радою   було  незаконно
збільшено розмір суміжної
земельної ділянки, та встановлено межі землекористування без погодження
з ним, незважаючи на те, що
державний акт на право приватної
йому було видано раніше, ніж відповідачу, а
Кирилівська селищна рада
самовільно переглянула розміри та межі
спочатку ОСОБА_3, а потім  ОСОБА_2.. Згідно
до листа Кирилівської селищної ради № 483 від
13.06.2006р. (а.с.94) та № 588 від
29.06.2006р. (а.с.104) ані
ОСОБА_2., ані -ОСОБА_3 з заявою про надання дозволу на інвентаризацію земельної ділянки
Зміна розміру земельної ділянки призвела до порушення його права власності на землю, оскільки зменшилася площа земельної ділянки,
що знаходиться у його
власності. Фактично Кирилівською селищною радою було припинено його право власності на частку земельної
ділянки всупереч вимогам ст.ст. 140-149 ЗК України, що і
стало причиною для його
звернення з позовом до суду.
Таким чином позивач просить визнати
державний акт про право приватної
сери ЗП № 046408, виданий 29.03.2004р. Кирилівською селищною радою народних депутатів ОСОБА_3, а
також рішення  Кирилівської
ради народних  депутатів № 20 від 09.10.2003 року, на
підставі якого було видано Акт, - в частині, що перевищує площу земельної
ділянки 0,06 га. Визнати частково недійсним договір купівлі - продажу № 957 від
21.05.2004 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2., та державний акт на право
приватної власності на землю серії ЗП № 046630, виданий Кирилівською селищною Радою
Запорізької області 01 червня 2004 року ОСОБА_2., - в частині, що перевищує
площу земельної ділянки 0,06 га. Усунути перешкоди у користуванні та володінні
належної йому на праві власності земельною ділянкою площею 0,09 га,
розташованою по АДРЕСА_1 в смт. Кирилівка Якимівського району Запорізької
області, зобов'язавши ОСОБА_2. пересунути паркан на 2,07 м. згідно до схем-
плану та згідно до висновку експертизи.
В судовому засіданні
відповідач ОСОБА_2. та його представник ОСОБА_5. позовні вимоги не визнали та
заперечували проти їх задоволення, мотивуючи тим, що права ОСОБА_2. порушені
діями з боку позивача. Відповідач ОСОБА_2. пояснив суду, що після того як
придбав домогосподарство та земельну ділянку у ОСОБА_6., його сусід ОСОБА_1.
самовільно пересунув тин  в сторону його
земельної ділянки, захопив її частину. В результаті чого він був позбавлений
можливості завести воду в свій дім, користуватися в'їздом для автотранспорту. Таким чином, дії з боку
відповідача порушили його права. Відповіда вважає, що це він протиправно
позбавив його власності, тому що продавець земельної ділянки оформив акт більш
ніж та площа, яка була виділена йому, згідно
рішення сільради.

Представник відповідача заперечував проти задоволення
позовних вимог мотивуючи тим, що з зустрічною позовною заявою він не згоден та
вважає його безпідставним виходячи з наступного:  позивач ставить питання про частково
недійсними рішення Кирилівської селищної ради народних депутатів № 20 від
09.10.2003 року ( надалі рішення) договір купівлі - продажу земельної ділянки №
957 від 21.05.2004 року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2., ( надалі Договір) та
державний акт на право приватної власності на землю, виданий Кирилівською
селищною радою Запорізької області 01 червня 2004 року ОСОБА_2., ( надалі - Акт)
- в частині, що перевищую площу земельної ділянки 0,06 га, виданий Кирилівською
селищною радою Запорізької області. Підставою для визнання недійсними цих
документів позивач зазначає ст. 140 -149 ЗК України. Але позивач не звертає
уваги на наступні факти: 1) Договір купівлі - продажу землі є різновидом
цивільно - правового договору. Підстави для визнання цивільно - правових
договорів недійсними зазначені у ст. 203 ЦК України. Перелік цих підстав є
виключним. Лише тільки з цих  підстав
договір може бути визнаний недійсним. При поданні позову повинен зазначити
норму цивільного законодавства, на підставі якої він вважає право чин
недійсним. Позивач не зазначив жодної з обов'язкових норм цивільного
законодавства. Позивач не є стороною за договором купівлі - продажу, тому для
того, щоб визнати його недійсним повинен зазначити чому саме він вважає своє
право порушеним, та яким чином воно буде відновлено у разі визнання його
недійсним. В своєму позові позивач не зазначає, яким чином буде відновлено його
порушене право. А за таких умов позов не може вважатися. Також позивач ставить
питання про визнання частково недійсним державного акту, хоча при цьому не
зазначає  норму законодавства на підставі
якої він вимагає це від суду. Не зазначений механізм реалізації рішення суду у
цієї частині. Позивач не зазначає, які саме норми законодавства були порушені
при укладенні договору купівлі - продажу та виготовлення ОСОБА_3 та ОСОБА_2.
державних актів на право власності на землю. Згідно пояснень сторін, у тому
числі організацій, які виготовляли технічну документацію та державні акти,
ніяких порушень діючого законодавства на момент видачі державних актів не було.
Узгодження межі земельної ділянки згідно рішення Кирилівської сільради № 140
від 29.04.2004 року якою було проведено інвентаризацію всіх земельних ділянок у
с. Степок. У цьому разі підпис ОСОБА_1. на акті погодження меж земельної
ділянки не потрібен. Також у цьому випадку не потрібне і звернення до
Кирилівської селищної ради про проведення інвентаризації земельних ділянок. Протокол
земельної комісії та відповідне рішення Кирилівської сільради є в матеріалах
справи. Тому доводи позивача та посилання на ст. ст. 140-148 ЗК України є
безпідставними. На це звернув увагу і суд апеляційної інстанції при скасуванні
попереднього рішення. Порядок видачі державних актів на право приватної
власності на землю громадянам регулюється Інструкцією « Про порядок складання,
видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну
ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди
землі», затвердженою Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах
04.05.1999 року № 43. При чому, вимога, щодо узгодженні межі з сусідом та
підписання відповідного акту на момент видачі спірних державних актів про право
приватної власності на землю - відсутній. Таким чином не можна сказати, що при
укладенні технічної документації на видачу державного акту на право приватної
власності на землю на ім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_2.
були допущені порушення діючого на той час земельного законодавства.  При визнанні угоди недійсною, у відповідності
до ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов'язана
повернути іншій стороні в натурі все, що вона отримала на виконання цієї угоди.
Суд при визнанні договору недійсним повинен повернути стороні у попередній
стан, та зазначити, що кожна зі сторін повинна отримати, у разі визнання угоди
недійсною. Позивач не зазначив, що отримає він та яким чином будуть встановлені
його права у разі визнання договору купівлі - продажу недійсним та застосування
двостороннє реституції. У разі визнання договору купівлі - продажу недійсним
ОСОБА_2. буде безоплатно позбавлений частини земельної ділянки. У відповідності
до ст. ст. 79,81 ЗК України громадяни України набувають права власності на
земельну ділянку на підставі договору купівлі - продажу. У відповідності до ст.
42 Конституції України ніхто не має право безпідставно бути позбавлений права.
ОСОБА_2. є власником земельної ділянки площею 0,0702 га., який набув право
власності на неї на підставі договору купівлі - продажу та сплати за неї
відповідну суму грошей. Згідно ст. 153 ЗК України власник не може бути
позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених
цим Кодексом та іншими законами України. У разі задоволення позову ОСОБА_2. без
всілякої компенсації буде протиправно позбавлений частини своєї власності -
земельної ділянки. Тому, задоволення позову грубо порушить Конституційне право
відповідача.  Позивач просить визнати
рішення Кирилівської сільради № 20 від 09.10.2003 року недійсним. З цією
вимогою звернувся до суду у січні 2007 року. У відповідності до ст. 256 ЦК
України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого громадянського права і інтересу. Згідно ст. 257
ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Суд
приймає позов у межах строку позовної давності, який складає три роки. Згідно
п.4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, при застосуванні якої заявлено
у спорі, є підставою для відмови у позові. Термін для звернення до суду з цією
вимогою сплинув 01.09.2006 року. Таким чином, позивач пропустив термін позовної
давності для звернення з вимогою про визнання рішення Кирилівської селищної
ради недійсним, тому в позові йому має бути відмовлено. Згідно ст. 3 ЦПК
України кожна особа має право в порядку, встановленого процесуальним
законодавством, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Підставою для скасування рішення суду
першої інстанції по цій справі судом апеляційної інстанції був факт
недоведеності того, що саме відповідач ОСОБА_2. порушив інтереси ОСОБА_1. Для
з'ясування тієї обставини, хто порушив права позивача та які причини того, що
права позивача були порушені, судом було призначено судово будівельно -
технічну експертизу. Згідно висновку експерта та прикладеної схем із
зазначенням земельних ділянок, на яких визначено розмір земельної ділянки, якою
користується ОСОБА_1. та ОСОБА_2. та зазначено яким чином їх можна відновити.
ОСОБА_2. користується рівно тією площею земельної ділянки, яка йому належить
згідно державного акту 702,09 м.2. Також у висновку експерта зазначено, що
користувач земельної ділянки НОМЕР_1 ОСОБА_4. зайняв земельну ділянку, яка
належить ОСОБА_7, порушив право на користування земельною ділянкою саме
співвідповідач ОСОБА_4., а не ОСОБА_2. Таким чином на даний момент, ніякі
рішення Кирилівської селищної Ради та ніякі договори купівлі -продажу та
державний акт на право приватної власності на землю ОСОБА_2., не порушив права
ОСОБА_1. на землю. Додаткова земельна ділянка, яка була виділена ОСОБА_7. була
виділена за рахунок землі ОСОБА_1., а з цього слід, що державний   акт на право власності на землю не порушив
права позивача. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна зі сторін повинна
довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх
обґрунтувань або заперечень. Позивач не довів, що саме ОСОБА_2. захопив належну
йому земельну ділянку та в результаті такої дії неможливо відновити його
порушені права. Окрім зміни технічної документації та визнання державного акту
частково недійсним. Відновити межу земельних ділянок № 52 та № 58  у с. Степок, можливо без зміни державного акту
на право приватної власності та визнання недійсним договору купівлі - продажу
та рішень Кирилівської селищної Ради. Проте, у матеріалах  справи є доказ, що саме інший сусід позивача
ОСОБА_4. порушив межі земельної ділянки ОСОБА_1. Тому позовні вимоги, відносно
відповідача ОСОБА_2. є цілком безпідставними. Позивач вважає, що ОСОБА_3 було
відведено додаткову земельну ділянку за рахунок його земельної ділянки. Позивач
вважає, що збільшення земельної ділянки після складення технічної документації
є порушенням його прав. Однак, знову не посилається на норму законодавства, на
підставі якої він робить таке припущення. Але в даому випадку, ніякого
порушення діючого законодавства не відбулось, з огляду на наступне. Восені 2003
року сесія Кирилівської сільради за заявою ОСОБА_3 своїм рішенням № 20 від 09.10.2003
року, змінила цільове призначення земельної ділянки, яка знаходиться у його
власності. Згідно п. 3 цього рішення, при встановленні меж земельної ділянки на
місцевості ( в натурі) площа земельної ділянки може змінитись як в більший так
і в менший бік. При виготовленні технічної документації для видачі нового
державного акту на право власності після зміни цільового призначення та
проведення геодезічно - вимірювальних робіт на місцевості було встановлено
дійсний розмір земельної ділянки. Те що розмір дійсної земельної ділянки розмір
та її місце розташування після проведення геодезічно - вимірювальних робіт
відрізняється від розміру, який зазначено у рішенні про надання дозволу на
виготовлення технічної документації не є порушенням діючого законодавства. По -
друге, Кирилівська селищна рада, в особі територіальної громади є власником
землі, яку віднесено до її адміністративно - територіальної одиниці. У
відповідності до ст. 12 ЗК України, має право розпоряджатися землею, у тому
разі передавати її у приватну власність мешканцям територіальної громади.
Також, у відповідності до п. 3 ст. 151 ЗК України погодження місць розташування
об'єктів, розмірів передбачу вальних для вилучення ( викупу) земельних ділянок
та умов їх відведення провадиться відповідними селищними радами. Згідно п. 2
ст. 118 ЗК України, рішенням органів місцевого самоврядування щодо приватизації
земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів
та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Так, 29.03.2004 року
Кирилівською селищною радою було винесено рішення про передачу земельною
ділянки розміром 702,09 кв.м. у власність ОСОБА_3, згідно з технічною
документацією. Таким чином, орган місцевого самоврядування на підставі закону
передав у власність громадянину земельну ділянку, яка належала територіальній
громаді с. Степок. При чому порушення законодавства допущено Кирилівською
селищною радою не було. Позивач в своєму позові не вказав жодної норми
законодавства на того, що рішення Кирилівської селищної ради прийнято за межами
її компетенції. Причиною того, що земельна ділянка ОСОБА_3 після складання
технічної документації на виготовлення державного акту на право власності на
землю була збільшена, може пояснитися наступним. У 1993 році продавець
земельної ділянки ОСОБА_3 сплатив штраф, згідно постанови адміністративною
комісією у розмірі 2000 рублів. Рішенням сесії Кирилівської селищної ради № 6
від 11.03.1993 року було визнано право власності ОСОБА_3  на самочинно будівництво на прилеглій
земельній ділянці. Аналогічне рішення приймалося Кирилівською селищною радою і
у 1999 році. Таким чином земельна ділянка, якою користувався ОСОБА_3,
збільшувалася не у бік позивача ОСОБА_1., а у іншу сторону. Оскільки ОСОБА_3
прибудував на території, яка йому не належала підсобні приміщення, після
складання технічної документації на виготовлення державного акту на право
приватної власності збільшився розмір земельної ділянки. Позивач не зазначив, в
чому полягає порушення норм законодавства або в чом порушені його права актами
органів місцевого самоврядування. Але просить їх скасувати. У такому разі він
вважає, що позов є необґрунтованим та підлягає задоволенню. Земельна ділянка
позивача зменшена за рахунок дій іншого відповідача ОСОБА_4., згідно висновку
експерта, саме він позбавив позивача частини земельної ділянки, але позивач не
пред'являє до нього вимоги. Чим також підкреслює необґрунтованість своїх вимог.
Позивач ОСОБА_1. сам порушив право власності ОСОБА_2. на земельну ділянку,
позбавивши його частини. Причиною цього було те, що він самостійно пересунув
забор у бік земельної ділянки ОСОБА_2. З цього приводу ОСОБА_2. неодноразово
звертався зі скаргами до земельної комісії Кирилівської селищної ради та
Управління з питання охорони та використання
земель у Запорізькій області, яке дало свій висновок про порушення
ОСОБА_1. земельної ділянки ОСОБА_2..

Співвідповідач ОСОБА_4.
не заперечував проти задоволення позовних вимог, бо вважає, що спірна земельна
ділянка знаходиться між ОСОБА_2. та ОСОБА_1. та він до цього не має ніякого
відношення, бо його паркан вже на протязі чотирнадцяти років з боку позивача
ОСОБА_1. не пересувався, відповідачем ОСОБА_2. навпаки було переставлено паркан
у бік позивача і він це бачив на власні очі. При проведенні заміру землі для
проведення експертизи він був присутній лише на своєму подвір”ї разом з
експертом, при замірі інших ділянок він присутній не був.

Відповідач ОСОБА_3 до судового засідання не з”явився,
але надав суду письмову заяву
про неможливість бути присутнім в
з”язку з погіршенням стану здоров”я та зазначив, що його документи по
домоволодінню достовірні, зареєстровані та передані ОСОБА_2..

Відповідач Кирилівська селищна Рада, їх представник  в судове засідання не з”явилися, про причину
неявки суду не повідомили.

Відповідач Якимівська районна державна адміністрація, їх
представник  в судове засідання не
з”явилися, про причину неявки суду не повідомили.

Представник третьої особи, ДЗК Запорізької регіональної
філії державного підприємства “Центр державного земельного кадастра”, Сидоренко
І.М. пояснив суду, що на той час, коли розробляли та виготовляли документацію
на присадибну ділянку відповідачу ОСОБА_3, а потім ОСОБА_2., не було єдиної
комп”ютерної системи. Так як відповідачам виготовили документи ПП ”Науково-впроваджувальна фірма “Кадастр”,  у  ДЗК Запорізької регіональної філії державного
підприємства “Центр державного земельного кадастра” вони не реєструвалися та не
звірялися, тому виник спір на зазначених ділянках. Позивачем у 2002 році було
розроблено та виготовлено ДЗК Запорізької регіональної філії державного
підприємства “Центр державного земельного кадастра” державний акт на право
приватної власності на землю для обслуговування житлового будинку та
господарських будівель відповідно державного акту на право приватної власності
та договору дарування земельної ділянки, про що надавалися до матеріалів справи
копія технічного звіту.

Представник третьої особи, ПП
”Науково-впроваджувальна фірма “Кадастр” в судове засідання не з”явилися, про
причини неявки суду не повідомили.

Заслухавши
пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги
позивача за первісним позовом ОСОБА_1. підлягають частковому задоволенню в силу
наступного.

Відповідно до
ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згод з усіх істотних умов договору. З матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_2. за договором купівлі-продажу від 21.05.2004 року № 957
придбав у ОСОБА_3 жилий будинок, господарські прибудови, споруди та земельну
ділянку площею 702,09 кв.м на якій розміщені об”єкти нерухомості, розташовані
за адресою Запорізька обл.., Якимівський р-н,АДРЕСА_2. При укладанні договору
купівлі-продажу відповідач купував земельну ділянку на підставі державного акту
на право власності на земельну ділянку виготовленого 29.03.2004 року, позивачу
державний акт на право власності на земельну ділянку було виготовлено та видано
Кирилівською селищною Радою 22.07.2002 року. 01 червня 2004 року Кирилівською селищною Радою Запорізької області ОСОБА_2.
був виданий державний акт на право приватної
власності на
землю серії ЗП № 046630 відповідно договору купівлі-продажу.  Кирилівською
селищною Радою на   підставі   державного
акту   на   право
приватної   власності
на   землю від 24.07.1996р. гр-ну ОСОБА_3 було передано у приватну власність
земельну ділянку
площею 0,06 га для ведения особистого
підсобного господарства. Позивачу
державний акт на право власності на земельну ділянку було виготовлено та видано
Кирилівською селищною Радою 22.07.2002 року. Рішенням Кирилівської селищної ради № 20 від 09.10.2003р.
за заявою ОСОБА_3 було
змінено цільове призначення вказаної земельної ділянки та надано згоду на
розробку проекту відведення земельної  ділянки   площею
0,06   га   для
обслуговування   житлового   будинку
та господарських
споруд у зв'язку зі зміною цільового
призначення. 29.03.2004р.   Кирилівською   селищною
радою   був   виданий
ОСОБА_3. державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЗП № 046408, згідно з яким він став власником земельної ділянки площею 702,09 кв.м., відповідно зменшилися розміри земельної ділянки
позивача. Відповідно до ст..140
ЗК України зазначені підстави припинення права власності на земельну ділянку.
Позивач за зазначеними підставами від частки земельної ділянки не відмовлявся,
з заявами про відчуження цієї частки не звертався, викуп частки земельної
ділянки не здійснювався за згодою власника, тобто позивача. Відповідно до
ст..152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні
умови захисту прав власності на землю. Відповідно ст..153 ЗК України власник не
може бути позбавлений права власності на земельну ділянку. Рішенням Кирилівської селищної ради від 29.03.2004 року було припинено право
власності позивача на
частку земельної ділянки.
Висновки судової будівельно-технічної експертизи, проведені ПП “Віза” судом не
можуть бути прийняті до уваги, так як вона проводилася  приватним підприємством, а не відповідною
судово-експертною установою. Висновок зазначеної експертизи не оформлений
належним чином, листи прошиті, але не пронумеровані та не скріплені печаткою
експерта.

Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг  позовної давності  починається від дня, коли особа довідалася
або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Відповідно до ст.. 257 ЦК України позовна давність встановлена тривалістю у три
роки. Позивач пояснив, що відповідач ОСОБА_2. почав огороджуватися у 2004 році,
після отримання ним  державного акту на
право власності на земельну ділянку.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 3,11,208,209,212,214-215,218 ЦПК України та ст. 638, 651 ЦК
України, ст. 140,141,142,143,144,145,149,152,158 ЗК України, суд

В И Р I
Ш И В:

Позовні вимоги позивача за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Кирилівської селищної Ради
Якимівського району, відділу земельних ресурсів
Якимівського району Запорізької області, співвідповідача ОСОБА_4, третя
особа « Науково - впроваджувальна фірма «Кадастр», ДЗК Запорізької регіональної
філії державного підприємства « Центр державного земельного кадастра» про
визнання частково недійсним договору купівлі - продажу, державних актів на
право приватної власності на землю та усунення перешкод у користуванні та
володінні земельною ділянкою - задовольнити частково.

Визнати частково недійсним державний акт про право приватної власності на землю серії ЗП № 046408, виданий 29.03.2004р.
Кирилівською селищною радою
народних депутатів ОСОБА_3, а також рішення
Кирилівської
селищної
ради народних  депутатів № 20 від 09.10.2003 року, на
підставі якого було видано Акт, - в частині, що перевищує площу земельної
ділянки 0,06 га.

Визнати частково
недійсним договір купівлі - продажу № 957 від 21.05.2004 року, укладений між
ОСОБА_3 та ОСОБА_2., та державний акт на право приватної власності на землю
серії ЗП № 046630, виданий Кирилівською селищною Радою Запорізької області 01
червня 2004 року ОСОБА_2., - в частині, що перевищує площу земельної ділянки
0,06 га.

В
задоволенні позовних вимог до співвідповідача ОСОБА_4 - відмовити.

Заява про апеляційне оскарження рішення
подається до суду 1-ї інстанції протягом 10-ти днів. Апеляційна скарга
подається протягом 20-ти днів починаючи з дня подачі заяви про апеляційне
оскарження.

Суддя: