Справа № 22-ц-1120/2008р.
Головуючий по 1-ій інстанції: Клименко А.Я.
Суддя-доповідач: Ільченко О.Ю.
У Х В А Л А

іменем         України

02 жовтня   2008
року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Сумської області у складі:

головуючого: Смирнової Т.В.,

суддів: Ільченко О.Ю., Ведмедь Н.І.

з участю секретаря судового засідання -   Пархоменко А.П.

та осіб, які беруть участь у справі -  позивача, його представника  та представника банку

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного суду Сумської області цивільну справу за
апеляційною скаргою закритого
акціонерного  товариства  комерційний банк»Кредит-Дніпро» в особі
Сумської філії АБ «Кредит-Дніпро»

на рішення Зарічного  районного суду м. Суми від 14 липня 2008 року

у справі за позовом  ОСОБА_1 до Сумської філії закритого
акціонерного товариства комерційний банк «Кредит- Дніпро», приватного
нотаріуса  Сумського міського нотаріального  округу ОСОБА_2, третя особа:  товариство з обмеженою відповідальністю  «Суми-цемент»

про припинення договору іпотеки та стягнення
грошових  коштів, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням  суду
позов ОСОБА_1  задоволено.

Визнано припиненим договір іпотеки № 020404-і від
01.04.2004 року, укладений між ЗАТ КБ «Кредит-Дніпро»  та
ОСОБА_1.

Стягнуто з ЗАТ
КБ  «Кредит -Дніпро» на
користь  ОСОБА_1  100000 грн.

Знято заборону відчуження цеху КВПІА під літ
«О-П»/цегла/, загальною площею 483,9 кв.м., розташованого за адресою :
АДРЕСА_1.

Зобов'язано
приватного нотаріуса СМНО ОСОБА_2 внести до державного реєстру  заборон
відчуження дані про зняття заборони відчуження.

У апеляційній
скарзі ЗАТ  КБ «Кредит -Дніпро» в особі
Сумської філії АБ «Кредит-Дніпро»   не погоджується
з рішенням суду, посилається на його необгрунтованість,  невідповідність висновків суду обставинам
справи, порушення норм  матеріального
права.

Зокрема, не погоджується з висновком суду , що   між позивачем  та банком не існує відносин майнової поруки
за додатковою угодою та вважає помилковим висновок суду  щодо визнання припиненим договору іпотеки на
підставі того, що ТОВ «Суми - Цемент» повернув транш кредиту в розмірі 100000
грн. та сплатив відсотки  , з підстав,
що   закінчення  терміну користування окремим траншем не
тягне  за собою припинення дії кредитного
договору, а тому  з цих та інших підстав
просив рішення суду скасувати та ухвалити нове
рішення, яким  відмовити  позивачу в задоволенні  позову в повному обсязі.

Задовольняючи  позовні вимоги, суд першої інстанції  вважав, що ТОВ «Суми-Цемент»  виконав зобов'язання за траншем кредитної
лінії  від 02.04.2004 р. та   сплатив
відсотки в повному обсязі, а тому були припинені з  04.10.2004
року правовідносини з майновим
поручителем    ОСОБА_1, оскільки    договором
іпотеки, укладеного  з ним, не
забезпечується зобов'язання  по
додатковій угоді   від  28.04.2004р.

Перевіривши
матеріали справи,  законність і
обгрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги,
заслухавши   пояснення  представника банку, який  підтримав доводи апеляційної скарги,
заперечення позивача та його представника ,
дійшла висновку, що скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Судом 1 інстанції вірно встановлені фактичні обставини
справи  щодо умов укладення    між
ЗАТ КБ «Кредит-Дніпро» та ТОВ «Суми-Цемент» 02.04.2004 року  договору кредитної лінії  на  100
000 грн. ( а.с. 15-22),   відповідно з п.
1.3.2 якого   ОСОБА_1 є  майновим
поручителем  ТОВ «Суми-Цемент»

Крім того, 02.04.2004 року між банком  та
позивачем ОСОБА_1 був укладений
договір іпотеки на нежитлове приміщення
на забезпечення   виконання
зобов'язання ( а.с. 12-14).

Відповідно  до  п. 2.4
договору кредитної лінії від 02.04.2004 р., термін користування позичальником
кожним Траншем кредиту не може перевищувати 182 календарних днів від моменту
його надання, тобто кінцевий строк сплати цього траншу настає 04.10.2004 року.

Згідно довідки від
25.09.2008 року, наданої ТОВ «Суми - Цемент» вбачається, що  отриманий кредит   в сумі 100000 грн. був  повернутий товариством   04.10.2004 р. , а також були сплачені
відсотки   за користування траншем.

Отже, ТОВ «Суми-Цемент» виконав  зобов'язання
за договором кредиту від 02.04.04 р. у визначений строк.   Ці обставини підтвердив представник
відповідача.

Однак , як вбачається з матеріалів справи,    30 вересня 2005 року  позивачем
було  сплачено ЗАТ КБ
«Кредит»   суму   100000 грн., що підтверджується  ксерокопією квитанції ( а.с. 29),  проте, ОСОБА_1 по договору  іпотеки відповідав, як фізична особа,  конкретним
майном, а тому   сплачені ці
грошові кошти підлягають  йому  поверненню за вищевикладених обставин.

Враховуючи зазначене, суд 1  інстанції
обгрунтовано  ці вимоги  задовольнив.

Стосовно вимог щодо зняття заборони на майно, то колегія
суддів вважає,  що суд 1 інстанції вірно
вирішив це питання і доводи апелянта про те, що особисте майно   ОСОБА_1
повинно  залишатись на
виконання  зобов'язань за   додатковою
угодою від 28.04.2004 року є безпідставними.

Як було встановлено судом
1 інстанції і не спростовано  в
суді апеляційної інстанції, останній кредитний договір від 28.04.2004 р. на
800000 грн. забезпечувався іншими договорами, а саме: договором  іпотеки
від 28.04.2008 р. за № 280404-і, вартістю заставленого майна 813610 грн.
та за договором застави майна від 28.04.2004 р. за № 280404-з  ,
ринкова  вартість заставленого
майна - 1812600 грн.

Договір іпотеки з ОСОБА_1
від 02.04.2004 р.  не
передбачає  умов, що він забезпечує   виконання
по іншому договору , крім кредитного договору від 02.04.2004 р. ,
оскільки до нього не вносились відповідні зміни, як це вимагає   ст. 19 Закон країни «Про іпотеку».

Договором  іпотеки
від 02.04.2004 року     передбачено
забезпечення виконання  тільки  кредитної  лінії  в
сумі 100000 грн., тобто  ОСОБА_1, як
майновий поручитель відповідав би своїм майном в межах цієї суми   у разі несплати боргу підприємством.

За таких умов,
суд  інстанції прийшов до
обгрунтованого висновку про припинення зазначеного  договору іпотеки.

Враховуючи
зазначене,   доводи
апеляційної  скарги      не спростовують  висновків судового рішення і не дають
підстав  для висновку про  неправильне
застосування чи порушення  норм
матеріального і процесуального   права
судом 1 інстанції, а тому відсутні підстави для скасування  чи зміни судового  рішення.

На підставі викладеного та  керуючись
ст. 303,  п.1 ч.1  ст.307,
308,   ст. ст. 313- 315   ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а  :

Апеляційну скаргу закритого  акціонерного
товариства  комерційний
банк»Кредит-Дніпро» в особі Сумської філії АБ «Кредит-Дніпро» відхилити, а
рішення Зарічного  районного суду м. Суми
від 14 липня 2008 року в даній справі
залишити без зміни.

Ухвала  набирає
законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий:

Судді: