У х в а л а

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 червня 2008 року

м. Київ

Суддя Верховного Суду України Пшонка М.П., розглянувши
касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного
суду м. Вінниці від 14 грудня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області
від 2 квітня      2008 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів
купівлі-продажу квартири, дарування, визнання права власності на &frac12; частину
квартири, &frac12; частину металевого гаража, &frac12; частину цегляного гаража
та стягнення вартості &frac12; частини проданих автомобіля та причепу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулась з позовом до суду,
зазначивши, що спірна квартира АДРЕСА_1 придбана        ОСОБА_1 в період їхнього шлюбу за кошти
нажиті в період їхнього подружнього життя. Однак квартира була оформлена на сестру          ОСОБА_4, яка через два місяця подарувала
цю квартиру її матері ОСОБА_2 Позивачка вважає, що договір купівлі-продажу квартири, посвідчений
15 березня 2003 року Третьою Вінницькою державною нотаріальною конторою є удаваним,
оскільки він приховує інший правочин - договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_1, тому має бути визнаний недійсним
в частині покупця. Одночасно позивачка зазначила, що договір дарування квартири
було укладено про людське око, без наміру створення для відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 юридичних наслідків. У зв'язку
з цим позивачка просить визнати за нею право власності на &frac12; частину спірної
квартири в порядку розподілу спільного майна подружжя. Також позивачкою були доповнені
позовні вимоги, щодо розподілу спільного майна подружжя, де вона зазначила, що в
період шлюбу був придбаний автомобіль НОМЕР_1 - 1994 року випуску та причіп НОМЕР_2- 1990 року випуску, які відповідач
ОСОБА_1 продав після
розірвання шлюбу. Також було побудовано цегляний гараж     № 442 в товаристві власників гаражів АДРЕСА_2 та металевий гараж НОМЕР_3 в товаристві власників гаражів
“Акація” в с. Зарванці, а тому просила стягнути з ОСОБА_1 половину вартості автомобіля
в сумі 3 тис. 156 грн., половину вартості причепу в сумі 694 грн. та визнати за
нею право на &frac12; частину зазначених гаражів.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 2 квітня
2008 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Ленінського районного суду м.
Вінниці від 14 грудня 2007 року змінено, зменшивши розмір стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 &frac12; частини вартості автомобіля
НОМЕР_1 - 1994 року
випуску з 3 тис. 156 грн. до 2 тис. 663 грн. 60 коп. та причепу НОМЕР_2 - 1990 року випуску з 694 грн.
до 229 грн. 50 коп. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційних скаргах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ставлять питання про скасування
рішення суду першої інстанції, ухвали суду апеляційної інстанції та направлення
справи на новий судовий розгляд мотивують свої вимоги порушенням судами норм матеріального
та процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі
слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини 3 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє
у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із оскаржуваних судових рішень вбачається,
що скарги є необґрунтованими і наведені
в них доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності
зазначених судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 3 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів
купівлі-продажу квартири, дарування, визнання права власності на &frac12; частину
квартири, &frac12; частину металевого гаража, &frac12; частину цегляного гаража
та стягнення вартості &frac12; частини проданих автомобіля та причепу.

Додані до скарг матеріали повернути скаржникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду
України
М.П. Пшонка