справа № 2ц- 489/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К
Р А Ї Н И

12 лютого 2008 року
Антрацитівський міськрайонний суд Луганської області в складі:

судді                                                                                          Філіпенко
Л.П.

при секретарі                                                                         Щербак
А.М.

розглянувши у попередньому відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом

ОСОБА_1  до СФГ
“Плантатор” про визнання права власності
на нежиле приміщення.

В С Т А Н О В И В:

14 листопада  2000
року відбулися  загальні  збори членів КСП ім.Ленина, які затвердили
підсумковий  баланс КСП ім.Ленина,  план
поділу  майна  та земель
між   членами   КСП та
новими  підприємствами, створеними
на базі  КСП. СФГ  «Плантатор », у якому на тої було 95  членов  було
виділено в  натурі  майно,  в  тому  чісле   -   приміщення
СТО (станціі технічного обслуговування ), пристройки
до нього, огорожі,  асфальтове
покриття двору, які  розташовани за адресою: АДРЕСА_1.  15 грудня
2000 року члени   СФГ
«Плантатор» уклалі   договір, згідно  з
яким  домовилися  не  виділяти  кожному
частку в  натурі,  для вирішення
питань співвласників  в
суді    та  інших
установах  щодо  іх
спільного   майна  доручити
ОСОБА_2 представляти  іх  інтереси .  Однак даний
майновий комплекс по призначенню
не використався, став робитися непридатним.
Позивачка, вирішивши придбати його з метою почати займатися
підприємницькою діяльністю, звернулася до засновника СФГ “Плантатор” ОСОБА_3 з проханням
встановити  ціну  і
продати її цей  комплекс  СТО.
На  загальних  зборах членів СФГ «Плантатор» 5 серпня 2007
року було отримано  згода  всіх членів   СФГ на  продаж
цього приміщення  СТО
за  21000  грн. При
укладенні договору купівлі-продажу сторонами було погоджені  всі належні умови купівлі-продажу, зокрема,
щодо ціни, передачі майна у власність, оформлення договору в нотаріальній
конторі тощо. ОСОБА_1  розплатилася
з  СФГ  «Плантатор»,
що  підтверджено  розписками
членів  СФГ, її  дозволили
користуватися вказаними об'єктами
нерухомого майна. Відповідач взяв на себе обов'язок оформити договір
купівлі-продажу нотаріально у термін до 1 грудня 2007 року мотивуючи це
постійною зайнятістю на роботі. Проте до теперішнього часу не здійснив дій щодо нотаріального посвідчення
договорів, в зв'язку з чим ОСОБА_2 змушена
звернутися до суду з даним позовом.

Стаття 6
Європейської Конвенції з прав людини передбачає, що кожен при вирішенні питання
щодо його цивільних прав та обов'язків, або при встановленні обгрунтованості
будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на
справедливий та відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і
безстороннім судом, встановленим законом.

У
відповідності зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і
обгрунтованим лише на тих доказах, що були досліджені в судовому засіданні.
Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які
вона посилається на підставі своїх вимог і заперечень.

У
судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позов підтримує, відповідач ОСОБА_1, якій
діє за дорученням (а.с.77), позов визнав.

На підставі ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає  цивільні справи не інакше, як за зверненням
фізичних та юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом
досліджені всі докази, надані сторонами. Клопотань про витребування та
дослідження  по справі інших доказів до
суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі доказів, наданих
сторонами і досліджених в судовому засіданні.

Вислухавши
пояснення сторін, дослідивши письмові докази та оцінивши усі докази по справі в
їх сукупності суд приходить до наступних висновків:

Дійсно, згідно протоколу загальних зборів уповноважених
членів КСП ім.Леніна Антрацитівського району від 14
листопада 2000 року було ухвалене рішення про затвердження переліку майна, що становить пайовий фонд і розподіляється між членами КСП і та  новими  підприємствами, створеними на базі  КСП, СФГ
«Плантатор» було  виділено в  натурі
майно,  в  тому
чісле   -   приміщення
СТО (станціі технічного обслуговування ), пристройки до нього,
огорожі,  асфальтове  покриття двору(а.с.60). На  загальних
зборах членів СФГ  «Плантатор» 5
серпня 2007 року було отримано
згода
всіх членів
сільськогосподарського фермерського
господарства на  продаж ОСОБА_1   цього приміщення  СТО,
яке  розташоване за адресою: АДРЕСА_1 за  21 тіс.  грн.. (а.с.81), факт одержання членами СФГ  «Плантатор» від позивача 21 тис. грн. за приміщення  СТО, пристройки
до нього, огорожі,  асфальтове
покриття двору,  підтверджується розпискою (а.с.68) та
відомістю видачі грошей  членам СФГ  «Плантатор» (а.с.84-86).

Згідно зі ст. 209
Цивільного кодексу України правочин, вчинений у письмовій формі, підлягає
нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Відповідно до ст. 657
Цивільного Кодексу України договір купівлі-продажу майна укладається у
письмовій формі і підлягає, зокрема, нотаріальному посвідченню.

Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 220
Цивільного Кодексу України, якщо сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося
повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд
може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не
вимагається.

Відповідно
до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно
до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних
прав та інтересів є визнання права.

Тому суд вважає, що позов
підлягає задоволенню, оскільки сукупність добутих у суді доказів
вірогідно підтверджує його законність і обґрунтованість.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст.15,30,62 ЦПК України, ст.ст. 15, ч.2
ст.16, 209, ч.2 ст. 220, 328, 657  ЦК
України

В И Р І Ш И В:

Позов  ОСОБА_1  задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1
право власності   на  нежитлове приміщення автомайстерню - будинок станції технічного обслуговування  літ. А с прибудовою літ.  а, будинок
прибудови літ. а-1 із прибудовою  літ. а
- 2, загальною площею 703 кв.м, ворота літ. №1, забір літ. №2, замощення - літ.
I, які  розташовані  за адресою: АДРЕСА_1

Рішення
може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду  Луганської області через Антрацитівський
міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення
заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів
апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку
ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя

рішення надруковане у
дорадчій кімнаті