Справа №2-208/2008
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2008 року                                                                                  місто Сімферополь

Київський районний суд м. Сімферополя в
складі:

головуючого - судді Діденка Д.О.,

при секретарі - Олейніковій А.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання будівництва незаконним, зобов”язання знести
будівлі, треті особи: Інспекція ДАБК виконавчого комітету Сімферопольської
міської ради, ОСОБА_4,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання будівництва
незаконним та знесення будівель, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони є
співвласниками домоволодіння та земельної ділянки АДРЕСА_1. У період з 2000 р.
по теперішній час відповідачка ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на території загального двору
здійснили самочинне будівництво , яке призвело до загородження частки будинку
позивачки, стіни стали мокріти, з”явилася плісень, тинькова верства зруйнована,
сток води направлений та тече  під стіни
будинку, що  викликає вогкість. Також
ними  спільно збудовано кам”яний паркан
на території загального двору, що
перешкоджає позивачці
обслуговувати  стіни її будинку. В
зв”язку з викладеним просить визнати будівництво  літ.а1, А2, А3, а5, З відповідно до
технічного паспорту спірного домоволодіння незаконним та зобов”язати
відповідачів за власні кошти демонтувати ці будівлі.

Позивачка
та її представник в судовому  засіданні
позов підтримали, просили його задовольнити.

Представник
відповідача ОСОБА_2 позов не визнала та пояснила, що ОСОБА_2 дійсно здійснила
самовільне будівництво, проте  зазначені
будівлі ніяких перешкод позивачці не чинять, вони були збудовані досить давно,
вона тільки добудувала їх після прийняття спадщини.

Відповідач
ОСОБА_3 позов не визнав та пояснив, що зазначені будівлі не є новозведеними,
вони  були зазначені  в старому технічному паспорті на
домоволодіння, вони тільки добудували їх у висоту, крім того позивачці вони не
перешкоджають, бо збудовані на території, яка знаходиться у їх користуванні.

Заслухавши
пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов
задоволенню не підлягає з наступного.

Судовим
розглядом встановлено, що згідно державному акту від 24.03.2000 р. ОСОБА_1,
ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 передано у спільну часткову  власність земельну ділянку АДРЕСА_1, площею
0,0796 га.

Позивачці
ОСОБА_1 на підставі рішення народного суду м.Сімферополя від 08.04.1964 р.
належить  &frac14; частка
домоволодіння за вказаною адресою.

Згідно
даним технічного паспорту на домоволодіння, відповідачам у справі також
належить по &frac14; його частці.

Факт
самочинного будівництва будівель, що зазначені у техпаспорті під літ. „а1”,
„А2”, „ А3”, „а5”, „З” відповідачами не заперечувався та підтверджується також
довідками СМБРТІ.

Згідно
ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 3 статті 10 та статтею  60 ЦПК України передбачено, що  кожна сторона зобов'язана  довести
ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або
заперечень. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи  в межах заявлених  вимог і на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Земельна
ділянка, на якій розташоване домоволодіння та самочинні будівлі, належить
сторонам у справі на праві спільної часткової власності. Відомостей про
встановлений порядок користування цією ділянкою
суду не надано, в натурі частки співвласників не виділені. Таким чином,
сама наявність самочинних будівель не є підтвердженням порушення у будь-який
спосіб прав позивача.

Для
підтвердження факту невідповідності спірних будівель будівельним та іншим
нормам, яке може порушувати права співвласників, у справі була призначена
судова експертиза. Оплата та  організація
проведення експертизи була покладена на позивача. Матеріали було повернуто на
адресу суду  без проведення експертизи
внаслідок  ухилення позивачем від її
оплати.  Таким чином, факт порушення прав
позивача самочинним будівництвом за вказаною адресою не доведений. Також
позивачем не надано доказів того, що внаслідок
дій відповідачів завдано шкоду його майну у вигляді мокріння стін,
руйнування тінькової верстви та ін.

Посилання
позивача у позові на порушення відповідачами
вимог ЗУ „Про засади містобудівництва”, „Про планування та забудову
територій”, як на підставу для звернення до суду є необгрунтованими, бо нагляд
за їх додержанням здійснюють лише компетентні органи.

За
таких обставин, в судовому засіданні факту порушення прав позивача діями
відповідачів не встановлено. Обставини, що викладені у позові доказами не
підтверджені, в зв”язку з чим позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

На
підставі ст.ст.  15, 391,376 ЦК України,
керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 146, 212-215,
ЦПК Україна суд,

ВИРІШИВ:

В
задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання будівництва
незаконним, зобов”язання знести будівлі - відмовити.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга в Апеляційний суд Автономної Республіки Крим через Київський
районний суд міста Сімферополя протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження, яка подається протягом десяти днів з дня проголошення
рішення.

Суддя