РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

04 червня 2008 року                                                                                               м.
Хмельницький

Колегія суддів
судової палати з цивільних справ

апеляційного
суду Хмельницької області

в складі:        головуючого
судді - Самчука П.П.

суддів
-                                  Варвус
Ю.Д., Пастощука М.М.

при
секретарі -                      Товкан
І.І.

з участю:       ОСОБА_1
і його представника ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну
справу № 22ц-938 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 21 листопада
2007 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 і Старокостянтинівської
міської ради про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки, за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди і за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 і
Старокостянтинівської міської ради про скасування рішення
Старокостянтинівської міської ради № 131, п.8, від 24 грудня 1997 року та
Державного акту на право приватної власності на землю від 12 січня 1999 року,
виданого ОСОБА_1

Перевіривши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и
л а :

ОСОБА_1 в липні
2001 року звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 і  Старокостянтинівської міської ради, вказавши,
що рішенням виконкому від 17 травня 1995 року йому виділено земельну ділянку
площею 0,10 га в районі провулку Матросова в           м. Старокостянтинів для будівництва
індивідуального жилого будинку, а рішенням від        19 листопада 1997 року додатково
виділено 0,05 га, на які на підставі рішення міської ради від 24 грудня 1997
року за №131, п.8, було видано державний акт на право приватної власності на
землю загальною площею 0,16 га. Зазначав, що ОСОБА_3 в 1999 році самовільно
зайняла 0,03 га його додаткової земельної ділянки, користується нею і повернути
відмовляється, тому просив відновити межі між його земельною ділянкою і  ОСОБА_3 та зобов'язати останню повернути йому
частину самовільно зайнятої земельної ділянки.

В ході розгляду
справи в грудні 2004 року ОСОБА_1 звернувся з додатковим позовом про стягнення
з ОСОБА_4 матеріальної шкоди в сумі 6894 грн., заподіяної втратою врожаю
сільськогосподарської продукції на зайнятій земельній ділянці та відшкодування
моральної шкоди в розмірі 1000 грн., викликаної переживаннями в зв'язку з
неможливістю користування частиною земельної ділянки.

ОСОБА_3
в серпні 2004 року звернулась з позовом до ОСОБА_1 і Старокостянтинівської
міської ради про скасування п.8 рішення № 131 від 24 грудня 1997 року міської
ради про передачу в приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки по провулку
Матросова в м. Старокостянтинів та визнання недійсним Державного акту, виданого
ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку, пославшись, що  зазначені в Державному акті розміри та план
її розміщення не відповідають фактичним
даним.

Головуючий у 1-й інстанції - Завадська О.П.                                           Справ
№ 22ц-938

Доповідач - Самчук П.П.                                                                            Категорія
45

Спір між ОСОБА_1
та ОСОБА_5 і ОСОБА_6 щодо встановлення меж землекористування вирішено
укладенням між ними мирової угоди, яку затверджено ухвалою
Старокостянтинівського районного суду від
17 березня 2004 року.

Рішенням
Старокостянтинівського районного суду від 21 листопада 2007 року відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_1 про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки
і  відшкодування майнової та моральної
шкоди, а позов ОСОБА_3 про скасування рішення Старокостянтинівської міської
ради № 131, п.8 від 24 грудня 1999 року та Державного акту на право приватної
власності на землю від 12 січня 1999 року , виданого ОСОБА_1 задоволено.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду від 21 листопада 2007 року та
ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 матеріальну і моральну шкоду, а
в позові ОСОБА_3 відмовити, пославшись, що суд порушив норми процесуального
права та дав неправильну оцінку фактичним обставинам справи.

Апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із  таких підстав.

З матеріалів
справи вбачається, що рішенням виконкому міської ради № 104-ІІІ від 17.05.1995
року і №116 п.10 від 19.11.1997 року ОСОБА_1 було виділено земельні ділянки
площею відповідно 0,10 га і 0,05 га, а рішенням № 131 п.8 безкоштовно передано
у приватну власність 0,15 га для будівництва та обслуговування жилого будинку,
господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства, а в дальнішому
12 січня 1999 року видано Державний акт на земельну ділянку площею 0, 164 га.

ОСОБА_3 земельні
ділянки виділялись рішенням № 99, п.9 від 15.05.1996 року - 500 кв.м; № 64, п.6
від 09.07.1997 року - 170 кв.м; № 247, п.4, від 28.11.1990 року - 600 кв.м. і   № 50 від 25.03.1992 року - 400 кв.м, а всього
- 1670 кв.м., яку рішенням міської ради за
№ 64, п.2, від 09 липня 1997 року передано їй у приватну власність і 25
липня 1997 року за  № 909 ОСОБА_3 видано
Державний акт на земельну ділянку загальною площею 0, 167 га, тобто, розмір її
земельної ділянки відповідає сумарній площі земельних ділянок, які були
виділені вище вказаними рішеннями.

При цьому з
опису меж, зазначених в Державному акті на землю ОСОБА_7, видно, що її земельна
ділянка не має спільної межі із земельною ділянкою ОСОБА_1, що також
підтверджено державним актом на право приватної власності на землю, виданим на
ім'я ОСОБА_1

Викладене
свідчить, що є помилковим висновок суду першої інстанції про те, що видачею
ОСОБА_1 Державного акту на землю були порушені права на землю ОСОБА_3, тому в
цій частині рішення суду підлягає скасуванню.

З висновку
експерта № 2-191 від 14 квітня 2002 року видно, що захват земельної ділянки
ОСОБА_1 з боку ОСОБА_3 відсутній, але також зазначено, що при плануванні забудови
провулку Матросова відділом архітектури і органами приватизації були допущені
значні помилки в роботі і дачі відповідних документів, які не стикуються між
особою. Проте ця обставина не може бути підставою для задоволення позову
ОСОБА_3, тим більше, що ОСОБА_3 не відноситься до осіб, яким, згідно зі ст. 3
ЦПК України, надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або
державні чи суспільні інтереси, а міська рада з таким позовом не зверталась.

Разом з тим не
вбачається підстав для скасування рішення суду в частині відмови в задоволенні
позову ОСОБА_1, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.
307, 309, 314, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а
:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення
Старокостянтинівського районного суду від 21 листопада 2007 року в частині
задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 і Старокостянтинівської
міської ради про скасування рішення Старокостянтинівської міської ради № 131,
п.8, від 24 грудня 1997 року та Державного акту на право приватної власності на
землю від 12 січня 1999 року, виданого ОСОБА_1 по пров. Матросова м.
Старокостянтинова скасувати та відмовити ОСОБА_3 в позові до ОСОБА_1 і
Старокостянтинівської міської ради про скасування рішення № 131, п.8, від 24
грудня 1997 року та Державного акту  на
право приватної власності на землю від 12 січня 1999 року по  пров. Матросова в м. Старокостянтинові, а в
решті - залишити без змін.

Рішення набирає
законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в
касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий
/підпис/

Судді /підписи/

Копія
вірна:   суддя апеляційного суду

Хмельницької області                                                 П.П. Самчук