РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня    2008 року
м.Маріуполь

Іллічівський
райсуд м.  Маріуполя ,  під головуванням судді Ткаченко Т.Б.,  при
секретарі Чудіної Н.Г., розглянувши
у  відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом  ОСОБА_1  до
закритого акціонерного товариства
« АзовЕлектроСталь »

-  про визнання незаконним звільнення,
поновлення на роботі   ,  стягнення заробітної плати за час змушеного
прогулу та морального ущербу ,

В С Т А Н О В И В :

У  червні 2008 року  ОСОБА_1. звернувся до  суду з
позовом до закритого акціонерного товариства „АзовЕлектроСталь” (далі
ЗАТ „АЕС”)  про визнання незаконним
звільнення його по п.2 ст.40 КЗпП Украини, поновлення на роботі в якості  обрубника лиття 4 розряду складального цеху №
148   ,
стягнення заробітної плати за час змушеного прогулу  та морального ущербу в сумі 2000 грн.

В судовому
засідання позивач заявлені вимоги підтримав в повному обсязі в
обґрунтування  своїх вимог пояснив, що
він працював  з 10.04.2008 р.    у відповідача у цеху №198, а  17.04.2008 р. був переведеним в
складальний  цех  № 148 обрубником лиття 4 розряду. 14.04.2008
р. вперше  виконуючи роботу по
обрубуванню  бокової рами , без
попереднього навчання,  не встиг виконати
усю роботу до кінця зміни  та передав її
майстру ОСОБА_2 . З 12  по 17 травня 2008
р. він знаходився на амбулаторному
лікуванні, йому був виданий лікарняний лист , до роботи повинен був
стати 18.05.2008 р.  Однак коли він
вийшов на роботу у третю зміну, йому майстер пояснив, що його звільнено, а 19.05.2008
р. вручили запрошення на засідання профспілкового комітету ,  яке відбулося 20.05.2008 р., згоди на
звільнення дано не було і йому вручили виписку від 15.05.2008 р. При цьому
відповідач видав наказ  про його
звільнення з 17.05.2008 р. по п.2 ст.40 КЗпП України в зв'язку з виявленою   невідповідністю працівника займаній
посаді  внаслідок недостатньої
кваліфікації  і в той час коли він був
тимчасово непрацездатним. Вважає дії відповідача по його звільненню
незаконними, просить його поновити на роботі , стягнути середній заробіток за
час змушеного прогулу з часу його звільнення по час розгляду справи в суді , а
також стягнути  на його користь  моральний ущерб  в розмірі 2000 грн., оскільки він переносить
емоційні страждання, постраждала його репутація в зв'язку зі звільнення по
ініціативі адміністрації, він не має коштів к існуванню та утриманні сім'ї.

Представники
відповідача позов не визнали, просили відмовити в задоволенні позову  і пояснили, що позивач працював в ЗАО „АЕС” з
11.04.2008 р. спочатку в цеху № 198, а потім за його згодою був переведеним у
цех № 148 , де приступив до виконання роботи. В травні 2008 р. підприємство
було повідомлено про брак в бокової рами, роботу по якій виконував ОСОБА_1.
14.04.2008 р. , в зв'язку з чим була порушена репутація підприємства. Було
прийнято рішення, що у  позивача
недостатня кваліфікація і про його звільнення з 17.05.2008 р., про що  виданий приказ  від 15.05.2008 р. Звільнення було проведено з
отриманням згоди  цехового профспілкового
комітету, засідання якого  відбувалося
один раз ,   незважаючи на те, що в цей
день позивач був тимчасово непрацездатним. Виконання роботи по обрубуванню  бокової рами, яка в подальшому була визначена
браком, виконував не тільки позивач, так як він не встиг виконати усю роботу і
передав її по зміні іншому майстру.

Суд ,
вислухавши позивача, представників відповідача,    дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов  підлягає  задоволенню з наступних підстав.

Згідно
трудової книжки  та приказу про
прийняття  на роботу № 15 к від
10.04.2008 р.  позивач  з 11.04.2008 р.  працював у відповідача  в механо- складальному цеху № 198  обрубником лиття 4 розряду, а з 18.04.2008
р.  обрубником лиття 4 розряду в
складальному цеху № 148, що підтверджується приказом № 16 к від 17.04.2008 р.

На підставі
наказу № 20 к від 15.05.2008 р. ОСОБА_1.
звільнений з роботи в зв'язку
з  виявленою невідповідністю  займаної посади  внаслідок недостатньої кваліфікації  по п.2 ст.40 КЗпП України.

Як
вбачається  з копії особової картки
ОСОБА_1. , складеної цехом № 198 ЗАО „АЕС” , позивач має середньо-спеціальну
освіту  за спеціальністю агроном
плодовощевод, прийнятий і працював обрубником лиття, навчання,  підвищення кваліфікації, або професійної
перепідготовки не проходив.

Згідно копії
листа непрацездатності НОМЕР_1, ОСОБА_1. з 12.05.2008 р.   був тимчасово непрацездатним і знаходився на
лікарняному листі по 17.05.2008 р., до роботи повинен був приступити 18.05.2008
р.

Таким чином ,
суд вважає що звільнення ОСОБА_1. призведено з порушенням вимог ст. 40 КЗпП
України , в зв'язку з чим він підлягає поновленню на роботі зі слідуючих
обставин.

Виходячи з
вимог ст..40 п.2 КЗпП України, розірвання трудового договору з ініціативи
власника  або уповноваженого ним
органа  можливо при виявленні
невідповідності працівника займаній посаді
внаслідок недостатньої кваліфікації. Підставою для розірвання трудового
договору являється   виявлена невідповідність.

Суд вважає,
якщо ОСОБА_1. не мав документу про освіту чи
досвіду трудової діяльності по обрубуванню лиття , передбачених
кваліфікаційними характеристиками , і
був прийнятий на роботу, в подальшому не може бути звільненим з роботи з
причини відсутності опиту роботи, так як про таку невідповідність  позивача відповідачу було відомо і
раніше.

Як встановлено в
судовому засіданні, позивач був звільнений з роботи на підставі п. 2 ст.40 КЗпП
України  в зв'язку з виявленою
невідповідністю працівника  займаній
посаді внаслідок недостатньої кваліфікації.

Відповідно до
ст..ст.10,60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на
які вона  посилається , як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно
пояснень сторін,  судом встановлено, що
відповідач прийшов до висновку про звільнення позивача з роботи з вказаних
підстав лише з того, що стороною покупця був виявлений брак бокової рами,
роботи по якій , 14.04.2008 р.,
виконував ОСОБА_1. При цьому , як було встановлено в судовому засіданні
, роботи  з боковою рамою виконував не
тільки останній, а й робітники іншої зміни, так як до кінця робочого дня
ОСОБА_1. в повному обсязі ці роботи не виконав і передав раму по зміні
майстру  ОСОБА_2.

Ніяких інших
доказів, які б свідчили , що
ОСОБА_1.  неякісно  виконав роботи по обрубці бокової рами  14.04.2008 г.
і які б підтверджували
виявлення  невідповідності його
займаній посаді , відповідач на час звільнення позивача не мав і суду  також їх не надав.

У
відповідності з п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України  № 9 від 06.11.1992 р. „Про практику розгляду
судами трудових спорів” , при розгляді справ про звільнення за п.2 ст.40 КЗпП
України суд може визнати правильним
припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведене
на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої
кваліфікації або стану здоров'я працівник не може належно виконувати покладених
на нього трудових  і неможливо перевести
, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно ч.2 ст.40
КЗпП України , звільнення з підстав, зазначених у пункті 2 цієї статті,
допускається, якщо неможливо перевести робітника, за його згодою, на іншу
роботу.

В судовому
засіданні позивач пояснив, що  після  закінчення лікування ,  він 18.05.2008 г. вийшов на роботу, однак
його до роботи не допустили, пояснив, що він звільнений. Ніякої  іншої роботи відповідач ОСОБА_1. не
пропонував.  Представник  позивача не заперечував проти цього  і не надав суду доказів, які б  спростовували
пояснення  позивача.

Таким чином, судом встановлено, що
відповідач  вимоги п.2 стю40 КЗпП України
не виконав і  звільнив позивача з
порушенням норм діючого законодавства про працю.

Крім
того,  згідно ч.3 ст.40 КЗпП України  не допускається звільнення працівника з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу  в
період його тимчасової  непрацездатності
( крім звільнення за п.5 цієї статті), а також перебування працівника у
відпустці.

Разом з тим,
судом встановлено, що ОСОБА_1. знаходився на лікарняному листі з 12 по 17
травня 2008 р. ( л.с.33) , а наказом  №
20 к від 15.05.2008 р.  звільнений з
підприємства з 17.05.2008 р.

Таким чином,
звільнення ОСОБА_1. зроблене з порушенням
трудового законодавства.

Судом також
встановлено, що  при звільненні  ОСОБА_1. була порушена і процедура його
звільнення. Так , судом встановлено, що засідання цехового профспілкового
комітету, на яке запрошувався ОСОБА_1. ,
відбулося 20.05.2008 р.,   і як
пояснив позивач згоди на його звільнення дано не було, про що йому видали  виписку
з протоколу засідання профспілкового комітету № 10 від 15.05.2008 р.,
проставив дату засідання 15.05.2008 р. (л.с. 22). Саме в цей день, як
встановлено судом,  відповідач видав
наказ про звільнення позивача з роботи.

Однак в ході
розгляду справи відповідач надав до матеріалів справи  копію запрошення ОСОБА_1. на засідання
профспілкового комітету на 20.05.2008 р. без зазначення  часу розгляду, та виписку  з протоколу
засідання цехового комітету № 12 від 18.05.2008 р. в якому вже містяться  відомості про згоду профспілкового комітету
на звільнення позивача, хоча він на це засідання не запрошувався.

У відповідності
зі ст. 235 КЗпП України  працівник
повинен бути відновлений на колишній роботі у випадку , якщо звільнення було
зроблено без законних підстав.

Відповідно до
ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення  на роботі , орган який вирішує спір,  одночасно ухвалює рішення щодо стягнення
середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В матеріалах
справи мається довідки (л.с.29-31)
згідно яких  ОСОБА_1.
працював  по графіку роботи № 4 ( у три
зміни) , тривалість зміни 7,67 годин. Середня заробітна плата  складає 1224,71 грн.,    середньо годинна  заробітна плата  виходячи від фактично відпрацьованої кількості
годин  у квітні 2008 р.  116,1 годин ( згідно табелю обліку робочого
часу) складає 10,549 грн. ( 1224,71 грн.
: 116,1 годин), а середньоденна заробітна плата  складає 80 грн.91 коп. ( 10,549 грн.  х 7,67 год).

Тривалість
вимушеного прогулу позивача з 18.05.2008 р. по день  ухвалення цього рішення  , виходячи з графіка його  роботи, складає 56 днів.

Таким чином,
на користь позивача з відповідача
підлягає стягненню середній заробіток за весь час вимушеного  прогулу
по день ухвалення рішення суду, що складає 4530 грн.96 коп.  ( 56 днів х 80,91 грн.).

Вирішуючи
питання про відшкодування морального ущербу, суд виходить з вимог ст.. 237-1
КЗпП України , згідно якої  відшкодування
власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться
у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для
організації свого життя.

Незаконне
звільнення позивача позбавило його
засобів  до існування і призвело
до моральних страждань, обумовленими істотними змінами  в звичайному образі та  рівні життя, який забезпечувався стабільним  заробітком, отримуваним на підприємстві.

Однак , беручи
до уваги  характер і  об'єм
, тривалість моральних страждань, конкретні обставини справи, суд
находить можливим задовольнити  вимоги
позивача , стягнув  з відповідача
моральний ущерб в розмірі 700 грн.

Відповідно  з п. 2 і 4 ст. 367 ЦПК
України рішення в частині  поновлення на
роботі та стягнення  середнього заробітку
за змушений прогул, але  не більш ніж за
один місяць, підлягає негайному виконанню.

З відповідача
в доход держави підлягає стягненню судовий збір, що становить 51 грн. в частині
майнових і 8 грн.50 коп. в частині немайнових задоволених вимог позивача.

Керуючись ст.
ст.  10,60 79,88,212-215,218, 367  ЦПК України,
ст..ст.40, 232,235,237-1 КЗпП України, постанови Пленуму Верховного Суду
України  № 9 від 06.11.1992 р. „Про
практику розгляду судами трудових спорів”,
постанови Пленуму Верховного Суду України  № 13 від 24.12.1999 року „Про практику
застосування судами законодавства про оплату праці”  суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до  закритого акціонерного товариства «
АзовЕлектроСталь »   про визнання  незаконнім його звільнення  , поновлення на роботі   ,
стягнення заробітної плати за час змушеного прогулу та морального ущербу
, задовольнити частково.

Визнати
незаконним звільнення  ОСОБА_1  та поновити
ОСОБА_1 на роботі  на посаді  обрубника лиття 4 розряду складального
цеху  № 148  закритого акціонерного товариства
„АзовЕлектроСталь”.

Стягнути з закритого акціонерного
товариства  « АзовЕлектроСталь»  , розрахунковий рахунок 5599 в
Маріупольській філії ПУМБ , МФО 335742,
на користь ОСОБА_1  за час
змушеного прогулу 4530 грн. 96 коп. без урахування   утримання прибуткового податку й інших
обов'язкових платежів.

Рішення
про поновлення ОСОБА_1. на роботі
і у частині стягнення  заробітної
плати в межах  його середнього заробітку
, у сумі 1224 грн.71 коп. підлягає негайному виконанню .

Стягнути з закритого акціонерного
товариства  « АзовЕлектроСталь»  на користь ОСОБА_1 моральний ущерб в сумі 700
грн.

Стягнути з
ЗАТ «АзовЕлектроСталь».  у доход держави
судовий збір  в сумі 51 грн. в
частині  майнових і 8 грн.50 коп. в
частині немайнових вимог позивача та сбір на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в сумі 7 грн.50 коп.

На рішення може
бути подана апеляція в Апеляційній суд Донецької області через Іллічівський
районний суд м.Маріуполя.

Заява про
апеляційне оскарження може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення
рішення. Апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подачі заяви про
апеляційне оскарження.

Апеляційна
скарга може бути подана без попередньої подачі заяви про апеляційне оскарження
у строк передбачений для подачі такої заяви.

Суддя

2-1774/2008

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

( Резолютивна частина )

30 липня    2008 року                                                                                м.Маріуполь

Іллічівський райсуд м.  Маріуполя ,
під головуванням судді Ткаченко Т.Б.,
при  секретарі Чудіної Н.Г.,
розглянувши  у  відкритому судовому засіданні цивільну справу
за позовом  ОСОБА_1  до
закритого акціонерного товариства
« АзовЕлектроСталь » -
про визнання незаконним звільнення,
поновлення на роботі   ,  стягнення заробітної плати за час змушеного
прогулу та морального ущербу ,

В С Т А Н О В И В :

Керуючись ст.
ст.  10,60 79,88,212-215,218, 367  ЦПК України,
ст..ст.40, 232,235,237-1 КЗпП України, постанови Пленуму Верховного Суду
України  № 9 від 06.11.1992 р. „Про
практику розгляду судами трудових спорів”,
постанови Пленуму Верховного Суду України  № 13 від 24.12.1999 року „Про практику
застосування судами законодавства про оплату праці”  суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до  закритого акціонерного товариства «
АзовЕлектроСталь »   про визнання  незаконнім його звільнення  , поновлення на роботі   ,
стягнення заробітної плати за час змушеного прогулу та морального ущербу
, задовольнити частково.

Визнати
незаконним звільнення  ОСОБА_1  та поновити
ОСОБА_1 на роботі  на посаді  обрубника лиття 4 розряду складального
цеху  № 148  закритого акціонерного товариства
„АзовЕлектроСталь”.

Стягнути з закритого акціонерного
товариства  « АзовЕлектроСталь»  , розрахунковий рахунок 5599 в
Маріупольській філії ПУМБ , МФО 335742,
на користь ОСОБА_1  за час
змушеного прогулу 4530 грн. 96 коп. без урахування   утримання прибуткового податку й інших
обов'язкових платежів.

Рішення
про поновлення ОСОБА_1. на роботі
і у частині стягнення  заробітної
плати в межах  його середнього заробітку
, у сумі 1224 грн.71 коп. підлягає негайному виконанню .

Стягнути з закритого акціонерного
товариства  « АзовЕлектроСталь»  на користь ОСОБА_1 моральний ущерб в сумі 700
грн.

Стягнути з
ЗАТ «АзовЕлектроСталь».  у доход держави
судовий збір  в сумі 51 грн. в
частині  майнових і 8 грн.50 коп. в
частині немайнових вимог позивача та сбір на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в сумі 7 грн.50 коп.

На рішення
може бути подана апеляція в Апеляційній суд Донецької області через
Іллічівський районний суд м.Маріуполя.

Заява про
апеляційне оскарження може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення
рішення. Апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подачі заяви про
апеляційне оскарження.

Апеляційна
скарга може бути подана без попередньої подачі заяви про апеляційне оскарження
у строк передбачений для подачі такої заяви.

Суддя