Справа № 22-ц-1039 / 2008р.                                 Головуючий у 1-й інстанції -
Суддя-доповідач -
У Х В А Л А

і м е н
е м        У к р а ї н и

26
серпня 2008 року колегія суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Білецького О.М.,

суддів             - Гагіна М.В., Кононенко О.Ю.,

з участю
секретаря судового засідання  - Рой
Я.М.

та осіб,
які приймають участь у справі - позивачів, представника позивача - адвоката
ОСОБА_1 відповідачки ОСОБА_2, представників ПСП «Комишанське» - Храпача О.С. і
Овчаренка І.П., прокурора Яковенка В.В.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та апеляційною скаргою заступника прокурора Сумської області

на рішення
Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 червня 2008 року

у справі
за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, Приватного
сільськогосподарського підприємства «Комишанське», третя особа - Охтирська
районна державна нотаріальна контора,

про
визнання правочину укладеним, визнання права власності на нерухоме майно  та про визнання недійсними договорів
купівлі-продажу житлового будинку з господарчими спорудами і земельної ділянки,
-

в с т а
н о в и л а :

У квітні 2007
року подружжя ОСОБА_3 ,ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом.

Вимоги
мотивували тим, що у червні 2005 року між ними та відповідачами: матір'ю і
дочкою, була досягнута домовленість про придбання домогосподарства по
АДРЕСА_1  за 19100 грн. із розстрочкою
сплати та подальшим нотаріальним посвідченням угоди.

Вказували, що
всі істотні умови договору купівлі-продажу сторонами виконано: відповідачі
передали всю технічну документацію на домоволодіння; вони вселились з дітьми в
будинок і проживають у ньому, зробили ремонт та газифікували, обробляють
земельну ділянку; ними 21 червня 2005 року було сплачено ОСОБА_2 2000 грн., 24
червня 2005 року - 5100 грн., а 15 січня 2006 року з ОСОБА_5 проведено
остаточний розрахунок.

У 2008 році вони дізнались, що
ОСОБА_5 отримала на своє ім'я свідоцтво про право на спадщину на вказане
домоволодіння після смерті свого батька - ОСОБА_6 та приватизувала присадибну
земельну ділянку, однак разом з матір'ю виїхала в іншу місцевість і ухиляється
від укладення договору купівлі-продажу в нотаріальній формі.

Більше того, 28 березня 2008 року
ОСОБА_5 продала спірний будинок та земельну ділянку приватному
сільськогосподарському підприємству «Комишанське» за договорами
купівлі-продажу, посвідченими  державним
нотаріусом Охтирської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_7, не
повідомивши про їх права на це нерухоме майно. Умови цього договору його сторони
не виконали: кошти підприємство не передало, а будинок не отримало

Уточнивши
і доповнивши позовні вимоги, позивачі просили визнати укладеним за домовленістю
з відповідачами договір купівлі-продажу житлового будинку з господарчими
спорудами по АДРЕСА_1 та визнати недійсними договори купівлі-продажу
зазначеного будинку і земельної ділянки від 28 березня 2008 року між ОСОБА_5 та
ПСП «Комишанське».

Рішенням Охтирського міськрайонного суду
Сумської області від 19 червня 2008 року в задоволенні позовних вимог було
відмовлено за необґрунтованістю.

Знято заборону
на відчуження житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1, яка
накладалась з метою забезпечення позову.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посилаючись на невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права,
просять скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити їх вимоги в повному обсязі.

Вважають
доведеним факти укладення та виконання сторонами умов правочину і ухилення
ОСОБА_5, незважаючи на їх пропозицію, від нотаріального оформлення договорів.
Зазначають, що суд не дав оцінки діям відповідачів у частині укладення угоди
неповнолітньою на той час ОСОБА_5.

В апеляційній
скарзі заступника прокурора Сумської області також йдеться про скасування рішення
суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про задоволення позову з
підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам та порушення судом
норм матеріального права.

Даний
апелянт вважає, що договір купівлі-продажу домоволодіння між сторонами потрібно
визнати дійсним з мотивів зазначених позивачами.

Заслухавши
доводи і заперечення сторін та їх представників, врахувавши позицію прокурора,
дослідивши матеріали та перевіривши рішення в межах апеляційних скарг і вимог,
заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для
задоволення апеляційних скарг.

Як
встановлено, відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно,
виданого на підставі рішення виконкому Охтирської районної ради народних
депутатів від 27 жовтня 1988 року №198, житловий будинок загальною площею 92,1
кв.м з господарчими та побутовими спорудами (сараєм і погребом) по АДРЕСА_1
належав на праві приватної власності Івахненку Юрію Степановичу.

Земельна
ділянка за вказаною адресою для будівництва і обслуговування житлового будинку
та ведення особистого підсобного господарства, загальною площею 0,4417 га, була
передана йому у приватну власність рішенням виконавчого комітету Комишанської
сільської ради від 07 вересня 1999 року, однак відповідний державний акт за
життя цієї особи не виготовлявся і йому не видавався.

ОСОБА_6
помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

25 січня
2008 року його дочка - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, звернулась до
Охтирської районної державної нотаріальної контори із заявою у якій, зазначаючи
про фактичне прийняття спадщини після померлого батька, просила видати
свідоцтво на спадкове майно.

25 січня
2008 року державний нотаріус Охтирської районної державної нотаріальної контори
видав ОСОБА_5 свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з
надвірними та побутовими спорудами по АДРЕСА_1, на підставі якого було внесено
відповідний запис в реєстр права власності на нерухоме майно.

Рішенням
сесії Комишанської сільської ради від 22 лютого 2008 року земельна ділянка за
вказаною адресою, площею 0,4417 га, з яких 0,1122 га для індивідуального
житлового будівництва і 0,3925 га для ведення особистого селянського
господарства, передана у приватну власність ОСОБА_5, як спадкоємниці майна
померлого батька, та  видано їй
відповідні державні акти від 19 березня 2008 року серії НОМЕР_1 і серії
НОМЕР_2.

У
вересні 2004 року між позивачами та ОСОБА_2 була досягнута домовленість про
купівлю позивачами цього будинку разом з іншими спорудами.

21
червня 2005 року ОСОБА_2 отримала від позивачки 2000 грн. за вказаний будинок,
а 24 червня 2005 року - ще 5100 грн., про що надала відповідну розписку.

15 січня
2006 року неповнолітня ОСОБА_5 надала позивачам розписку, якою підтвердила
отримання від них  всього 19100 грн. за
проданий будинок та вказала, що претензій не має.

Протягом
2005-2006 років ОСОБА_3 з метою купівлі у відповідачів вказаного
будинковолодіння брала за місцем роботи в ПСП «Комишанське» безвідсоткову
позику у загальному розмірі 14000 грн., яка господарству не повернута.

28 березня 2008
року ОСОБА_5, відповідно до договорів, посвідчених державним нотаріусом
Охтирської районної держнотконтори за реєстровими номерами 1048 і 1050, продала
приватному сільськогосподарському підприємству «Комишанське» належні їй будинок
з надвірними та побутовими спорудами по АДРЕСА_1 за 20 000 грн. та земельну
ділянку площею 0,4417 га за 6000 грн.

Вказані
факти з достатньою повнотою встановлені судом першої інстанції на підставі
належним чином досліджених та оцінених письмових доказів, на які суд послався у
рішенні, та перевірені апеляційним судом і, фактично, не спростовуються
особами, які брали участь у справі.

За таких
обставин суд дійшов правильного висновку про наявність у період з червня 2005
року по січень 2006 року певної домовленості між сторонами про купівлю-продаж
спірного будинку та про цілеспрямовані дії, як позивачів, так і відповідачів на
її виконання, однак обґрунтовано відмовив у задоволенні вимог про визнання
такого договору укладеним.

При цьому суд
врахував, що згідно зі ст.ст.209, 210, 220, 639, 657 ЦК України зазначені
правочини повинні вчинятись з обов'язковим дотриманням нотаріальної форми та їх
подальшої реєстрації.

Однак, у
такій належній формі договір купівлі-продажу не вчинено, а тому нема законних
підстав вважати його укладеним.

Свого
звернення до нотаріуса з цього приводу позивачі не довели, з позовом до суду з
вимогами про визнання договору дійсним не звертались і судом спір з цих підстав
не вирішувався. У зв'язку з цим є безпідставними у цій частині доводи
апеляційної скарги прокурора та пояснення представника позивача.

Не
заявлялись позивачами вимоги у даній справі і з підстав визначених ст.377 ЦК
України та ст.120 ЗК України. Не оспорювались ними і рішення органу місцевого
самоврядування про надання спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_5та
Державний акт на її ім'я.

Також
враховано судом, що з огляду на положення ст.ст.203, 658 ЦК України, однією з
істотних умов двосторонньої угоди є належність сторони і право продажу належить
лише власнику або уповноваженій ним особі, причому, власник повинен мати
необхідний обсяг цивільної дієздатності..

У той же
час, ОСОБА_2 власником спірного майна не була.

Її дочка
ОСОБА_5 досягла повноліття лише 31 березня 2006 року, а тому в силу ст.ст.32,
34 ЦК України на час досягнення сторонами домовленості щодо будинку та на час
її виконання не мала повної цивільної дієздатності і для продажу нею нерухомого
майна потрібна була нотаріально посвідчена згода матері і дозвіл органу опіки
та піклування.

Такої
згоди та дозволу не існувало, дотримання житлових та майнових прав
неповнолітньої уповноваженим державним органом не перевірялось, чого сторони
теж не заперечували.

Після
досягнення повноліття ОСОБА_5 згоди на відчуження житла чи земельної ділянки не
давала, будь-яких дій на визнання договору укладеним не вчиняла.

Крім
того, відповідно до вимог ст.ст.78, 90 ЗК України, ст.317, 328, ч.2 ст.373,
1299 ЦК України, право власності на нерухоме майно, зокрема: житловий будинок і
земельну ділянку, набувається і здійснюється відповідно до закону. У даному
випадку це право виникло у ОСОБА_5 у порядку спадкування з моменту державної
реєстрації нею як спадкоємцем такого майна. І лише з цього часу, зазначена
особа в силу ст.319 ЦК України могла здійснювати щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону.

Тобто,
не оформивши відповідним чином документи про своє право власності та не
зареєструвавши їх, вона не вправі була розпоряджатись спадковим нерухомим
майном.

За таких умов
подальші обставини та наслідки укладення між ОСОБА_5 та ПСП «Комишанське»
договорів купівлі продажу нерухомого майна прав позивачів не порушують та їх
інтересів не зачіпають, а тому суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних
вимог про визнання цих угод недійсними.

Обставини
отримання позивачкою позики та її розрахунки з роботодавцем по ній, у тому
числі шляхом внесення майнового паю, правового значення для суті спору не
мають.

Інші
доводи апеляційних скарг також зазначених висновків не спростовують.

В
засіданні суду апеляційної інстанції позивачі своє клопотання щодо
судово-почеркознавчої експертизи не підтримували.

Процесуальних
порушень, які б могли призвести до неправильного вирішення справи, не
встановлено.

Оскільки
рішення суду першої інстанції постановлене з дотриманням норм матеріального і
процесуального права, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись
ст.303, п.1 ч.2  ст.307, ст.ст.308,
313-315, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні
скарги заступника прокурора Сумської області, ОСОБА_3 і ОСОБА_4  відхилити.

Рішення
Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 червня 2008 року в
даній справі залишити без зміни.

Ухвала набрала
законної сили з моменту її проголошення і протягом двох місяців з цього часу
може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий :

Судді :