У х в а л а

іменем   україни

11 червня 2008  року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого Патрюка М.В.

суддів: Пшонки М.П., Берднік І.С., Лященко Н.П., Прокопчук Ю.В.

розглянувши
в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2, товариства з
обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) “ІНФОРМАЦІЯ_1” про захист честі,
гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації, за
касаційною скаргою ОСОБА_1на рішення Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 5 червня 2007 року та ухвалу апеляційного суду Київської
області від 23 жовтня 2007 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2007 року ОСОБА_1. звернувся до суду із зазначеним позовом,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 16 березня 2007 року у номері
НОМЕР_1Всеукраїнського тижневика “ІНФОРМАЦІЯ_1” була опублікована стаття “На
выборах все было завязано на ОСОБА_2”, у якій депутат Київської міської ради
ОСОБА_2. у негативному сенсі згадував його ім'я, поширюючи про нього
недостовірну негативну інформацію, намагаючись за допомогою газети як засобу
масової інформації дискредитувати його як політика, людину, яка займає посаду
Київського міського голови, сформувати про нього негативну думку в очах
виборців. Крім того, що вказана інформація поширена відповідачами, принижує
його честь, гідність та ділову репутацію, тому просив визнати її недостовірною
та зобов'язати ОСОБА_2. спростувати інформацію, поширену в газеті, та
вибачитися перед ним шляхом розміщення за власний рахунок в цій же газеті заяви
про безпідставне поширення ОСОБА_2. недостовірної інформації про нього,
зобов'язати ТОВ “ІНФОРМАЦІЯ_1” розмістити на тій самій сторінці, тим самим
шрифтом під заголовком “Спростування” повідомлення про спростування поширених
відповідачем ОСОБА_2. неправдивих відомостей.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 5 червня
2007 року, залишеним без  ухвалою
апеляційного суду Київської області від 23 жовтня 2007 року, у задоволенні
позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1. просить
скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення його позову,
мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм матеріального та процесуального
права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з
таких підстав.

Як установлено судом, на день
публікації у номері НОМЕР_1Всеукраїнський тижневик “Україна-центр” статті “На
выборах всё было завязано на ОСОБА_2” позивач ОСОБА_1. займав посаду Київського
міського голови та Голови Київської міської державної адміністрації. При
ухваленні рішення ця обставина була предметом обговорення судом.

Проте з висновком суду про те, що оспорювана позивачем інформація, хоч і є
негативною, однак не підлягає спростуванню, погодитись не можна і підлягають
додатковій перевірці.

Дійсно свобода дотримуватись своїх поглядів є основною передумовою інших
свобод гарантованих ст. 10 Європейської конвенції з прав людини, і вона
користується майже абсолютним захистом у тому сенсі, що можливі обмеження,
закладені в п. 2 цієї статті. Крім того поряд з інформації цією чи даних, що
підлягають перевірці ст. 10 захищає і погляди, критичні зауваження або
припущення, правдивість яких не може бути піддана перевірці на правдивість.
Оціночні судження також користуються захистом - це передумова плюралізму погляду.

Суд по суті визнав, що викладені
відповідачем відомості є негативними, але в рішенні конкретно не зазначено, чи
могло це бути підставою до задоволення позову.

Суд не звернув уваги на необхідність
розрізняти факти та оціночні судження. При цьому не врахував, що наявність
фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень - неможливо.

З урахуванням наведеного не дана
належна оцінка викладеним в статті висловлюванням ОСОБА_2. про керівництво м.
Києва, а саме: чи це висловлювання є оціночним судженням відповідача, чи це
встановлений факт.

Як установив суд, 16 березня 2007 року у Всеукраїнському тижневику
“Україна-центр”, дійсно була надрукована стаття, де містяться, зокрема слова
відповідача ОСОБА_2. “в период революції банк
ОСОБА_1хотели лишить лицензии, потому что через него отмываются деньги...»

Відмовляючи в позові, суд виходив з того, що згідно ст. 471
Закону України “Про інформацію” вказана інформація не підлягає спростуванню,
оскільки являється оціночним судженням відповідача.

Але суд не врахував, що відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 28 вересня 1990 року № 7 “Про застосування судом
законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян
та організацій” відповідач повинен довести, що поширені ним відомості
відповідають дійсності. Позивач має право подати докази невідповідності
дійсності таких відомостей.

Цих вимог суд не врахував, залишивши поза увагою доводи позивача, що
зазначені у статті факти не відповідають дійсності.

Крім того суду необхідно встановити, чи всі оспорюванні висловлювання
відповідача мали місце й несуть тільки образливий характер.

Таким чином, суд повинен обговорити питання чи всі висловлювання
відповідача є таким, що підлягають спростуванню.

З урахуванням наведеного суду необхідно з'ясувати: чи висловлювання,
викладені в зазначеній статті і оспорюванні позивачем, є оціночними чи фактами;
чи їх негативні частини принижують честь, гідність та ділову репутацію
позивача.

Керуючись ст.ст. 338,344,348 ЦПК України колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Верховного суду України,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1. задовольнити. Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 5 червня 2007 року та ухвалу апеляційного
суду Київської області від 23 жовтня 2007 року скасувати, а справу направити на
новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
М.В. Патрюк

Судді:
М.П. Пшонка

І.С. Берднік

Н.П. Лященко

Ю.В. Прокопчук