РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

Гусятинський районний суд
Тернопільської області

29
серпня 2008 року

в
складі : головуючого суду
Козяр Л.В.

при
секретарі
Федорів О.П.

адвоката
ОСОБА_4

Розглянувши
у відкритому судовому засіданні в смт. Гусятин справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про виселення відповідачів, посилаючись на
те, що 14.07.1984 року він розірвав шлюб з ОСОБА_5 .16.04.1986 року в АДРЕСА_1
придбав житловий будинок. Його дочка ОСОБА_2
разом із сім'єю
проживала в с. Личківці в матері .Восени 2003 року дочка разом із сім'єю
поселилася в його будинку тимчасово, поки вони не придбають житловий будинок.
На протязі місяця між ними були нормальні відносини, а потім почалися сварки,
непорозуміння, погрози. Його не допускають до підсобних приміщень, погрожують
розправою. В добровільному порядку відповідачі висилятися відмовляються.

Позивач
позовні вимоги підтримує і пояснив, що відповідачі поселилися як тимчасові
жильці, договору найму з ними не укладав. Він проживав в старій хаті, а
відповідачі в літній кухні, яку викінчували до готовності, він допомагав
забивати там підлогу, більше не приймав участі в будівництві. Харчувалися вони
окремо, спільного господарства не вели. За електроенергію, газ, воду сплачували
відповідачі, він заплатив за виготовлення документації на воду, підключення
трьохфазного лічильника, дочка має пільги на електроенергію, газ. Вони чинять
йому різні прикрості , не допускають до підсобних приміщень, хліва. Просить
виселити відповідачів із його житлового будинку. Він дав згоду на реєстрацію
відповідачів в його будинку.

Відповідачі,
представник відповідачів позовні вимоги не визнають і пояснили, що вони
проживали в с. Личківці в житловому будинку матері відповідачки. Восени 2003
року батько почав їх просити, щоб вони йшли жити до нього, що їм в нього буде
краще, дзвонив до сусідів, приїжджав в село. Переконав їх і вони погодилися. В
листопаді вони переїхали до нього. Хата в батька була стара .Вони почали закінчувати
літню кухню. Батько спочатку допомагав їм в будівництві, забивав підлогу, а
потім перестав допомагати. В січні 2004 року батько приписав їх до себе.
Спочатку вони жили добре, спільно харчувалися, спільно вели господарство,
обробляли городи, а потім батько не їв приготовленої дочкою їжі, не допомагав
їм. Коли батько лежав в лікарні, вони провідували його. По згоді  батька вони закінчили будівництво літньої
кухні і проживають там. На будівництво кухні вони витратили 26 000 гривень.
Комунальні послуги: газ, електроенергію, воду, сплачують вони. ОСОБА_2
користується пільгами. Батько дав 400 грн. на встановлення трьохфазного
лічильника, виготовив технічну документацію на підключення будинку до
водопостачання. Від батька не закривають хлів, підсобних приміщень, тільки на
ніч. Іншого житла в них немає. Є двоє дітей. Просять відмовити в позові.

Дослідивши  та оцінивши здобуті в судовому засіданні
докази , суд встановив слідуючі факти.

Із
копії дублікату договору купівлі-продажу від 16.04.1986 року вбачається, що
ОСОБА_1 придбав в ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 житловий будинок з надвірними
господарськими будівлями.

Відповідачі
проживають в даному будинку з листопада 2003 року , а зареєстровані в ньому з
двома неповнолітніми дітьми. 20 січня 2004 року, що стверджується поясненнями
сторін, відмітками  в паспортах
відповідачів та записами в будинковій книзі.

Факт
спільного постійного проживання сторін, спільного ведення господарства
стверджується поясненнями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_3  квитанціями про сплату коштів за використану
електроенергію, газ, виготовлення технічної документації на підключення будинку
до водопостачання, квитанцією про сплату земельного податку, поясненнями
сторін.

Відповідачі,
як члени сім'ї власника жилого будинку, нарівні з власником будинку користувалися жилим
будинком, дбайливо ставилися до будинку, постійно брали участь у проведенні
ремонтних робіт, витрат по утриманню будинку і прибудинкової території.

Стаття
64 Житлового кодексу Української РСР передбачає, що до членів сім'ї наймача
належать діти. Також членами може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно
проживають разом з наймачем і ведуть спільне
з ним господарство.

Якщо
особи, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в
займаному жилому приміщенні, то вони мають такі ж права і обов'язки , як наймач
і члени його сім'ї.

При
таких обставинах суд прийшов до висновку, що відповідачі є членами сім'ї
ОСОБА_1, поскільки вони постійно з позивачем проживають, ведуть з ним спільне
господарство, крім цього ОСОБА_2 є дочкою позивача.

Ст.
157 Житлового кодексу передбачає, що виселення членів сім'ї
власника житлового будинку можливе у випадках, передбачених ст.116 ЖК.

Частина
пера ст. 116 ЖК передбачає виселення без надання громадянам жилого приміщення,
якщо наймач, члени його сім'ї, або інші особи, які проживають разом з
ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його
не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного
співжиття  роблять неможливим для інших
проживання із ними в одному будинку, а заходи запобігання і громадянського
впливу виявились безрезультатними.

В
судовому засіданні не здобуто поданих обставин, передбачених у ч.1 ст. 116 ЖК.

Суд
вважає, що позов до задоволення не підлягає, поскільки в судовому засіданні не
здобуто доказів про те, що відповідачі систематично руйнують чи псують
приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним
порушенням правил соціального співжиття робить неможливим для інших проживання
із ними в одному будинку, а заходи забезпечення і громадського впливу виявилися
безрезультатними.

Відповідачі
позивачу не чинили перешкод в користуванні будинку, з приводу цього позивач не
звертався в селищну раду , райвідділ міліції.

На
підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 57 ЦПК України, ст.. ст.. 116, 150,
156, 157 ЖК Української РСР,-

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1
відмовити в позові про виселення з житлового будинку в АДРЕСА_1 ОСОБА_2,
ОСОБА_3.

Заява
про апеляційне оскарження рішення може бути подана протягом 10 днів з часу його
проголошення в апеляційний суд Тернопільської області через Гусятинський
райсуд.

Апеляційна
скарга на рішення подається протягом 20 днів з часу подачі заяви про апеляційне
оскарження рішення.

Суддя
: підпис

З
оригіналом вірно

Голова
Гусятинського районного суду
Г.М.Римар