Справа № 22-ц-957 / 2008                    Головуючий в суді першої
інстанції - Соп'яненко О.В.
Категорія - 44                                        Суддя-доповідач - Білецький О.М.
У Х В А Л А

і м е н е м       У к р а ї н и

26 серпня 2008
року колегія суддів судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого  -
Білецького О.М ,

суддів             -
Кононенко О.Ю., Гагіна М.В.

з участю
секретаря судового засідання  -  Рой Я.М.

та осіб,
які беруть участь у справі - сторін, представника відповідачів ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми  від 18 червня 2008 року

в справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання права користування житловим
приміщенням, усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та вселення

і за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,

третя особа :
приватне підприємство «Онікс», -

в с т а
н о в и л а:

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 18
червня 2008 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 і малолітнім ОСОБА_5 право
користування квартирою АДРЕСА_1 і вселено їх в зазначену квартиру та
зобов'язано ОСОБА_4 та ОСОБА_2 не перешкоджати їм у користуванні цим житловим
приміщенням.

У задоволенні вимог ОСОБА_2  про визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право
користування житловим приміщенням відмовлено в зв'язку з необґрунтованістю.

В апеляційній
скарзі ОСОБА_2, посилаючись на
невідповідність висновків суду фактичним обставинам та порушення норм
матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити
нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог та
задовольнити його зустрічний позов.

Вказує,
що ОСОБА_3 з ним ніколи спільно не проживала і спільного господарства не вела,
а тому не була членом його сім'ї. Зазначає, що ніяких угод між ним, сином та
невісткою з приводу спірного житла не укладалось, а тому після розірвання шлюбу
права на користування квартирою вона не має. На даний час у квартирі проживає він та його дружина, тому
вважає неможливим проживання сторонньої жінки.

Заслухавши
сторони і представника відповідачів, дослідивши матеріали та перевіривши
рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Як
встановлено судом першої інстанції і вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 з 25 серпня 2001
року по 26 лютого 2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, мають сина
ОСОБА_5, 2002 року народження.

Під час перебування у шлюбі подружжя з дитиною
проживали в однокімнатній квартирі АДРЕСА_1, яка належить на праві власності
батьку ОСОБА_4 - ОСОБА_2, відповідно до нотаріально посвідченого договору
купівлі-продажу від 07 вересня 2001 року.

ОСОБА_2 з сином та його сім'єю не проживав, а
мешкав. працював і був зареєстрованим у м.Тростянці. Лише з 22 квітня 2008 року
він працює у м.Суми.

Відповідно до нотаріально посвідченої заяви
власника вказаного житла про надання згоди на прописку дружини його сина,
ОСОБА_3 з дитиною у березні 2005 року постійно зареєструвалась у цій квартирі.

Після припинення подружжям шлюбних стосунків з 07
січня 2008 року ОСОБА_4 і ОСОБА_2 перешкоджають проживанню ОСОБА_3 та її
малолітнього сина за місцем реєстрації.

Вказані факти
з достатньою повнотою встановлені місцевим судом на підставі належно
досліджених і оцінених доказів.

За таких обставин суд дійшов обґрунтованого
висновку, що ОСОБА_3 та її малолітній син на законних підставах з письмової
згоди власника вселились і проживали у спірній квартирі,  тобто набули права користування нею. Причому
таке проживання строками та будь-якими іншими умовами не обмежувалось, договір
найму у встановленій формі не укладався.

Тому, незалежно від того була ОСОБА_3 членом сім'ї
власника чи ні, вона та дитина навіть після припинення шлюбу з сином власника,
враховуючи набутий ними статус, зберігають право користування цим житловим
приміщенням і без дотримання відповідної визначеної законом процедури не можуть
бути позбавлені житла.

Чинним законодавством передбачено ряд підстав для
визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Однак у справі відсутні дані про тривале непроживання нею у спірній квартирі
без поважних причин, переїзд на інше постійне місце проживання тощо.

Таким чином, становивши, що для проживання ОСОБА_3
з дитиною власником квартири та його сином створюються перешкоди, суд на
законних підставах зобов'язав їх не вчиняти таких дій і вселив позивачку з
малолітнім ОСОБА_5 в це житлове приміщення та відмовив у вимогах про визнання
їх такими, що втратили право користування житлом.

Рішення суду відповідає вимогам ч.3 ст.9,
ст.ст.150, 156 ЖК України.

Інші
доводи апеляційної скарги також не спростовують вказаних висновків.

Оскільки
рішення  суду першої інстанції
постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав
для його зміни чи скасування не вбачається.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст.303,307 ч.1 п.1, 308, 313 - 315 ЦПК України,
колегія судів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну
скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення
Ковпаківського районного
суду м.Суми від 18 червня
2008 року в даній справі залишити без зміни.

Ухвала набрала
законної сили з моменту її проголошення , але на протязі двох місяців може бути
оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий:

Судді: