Справа № 2-1793/08
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ        УКРАЇНИ

03  червня
2008 року
Індустріальний   районний   суд
м.

Дніпропетровська

у    складі:
головуючого судді      Слюсар Л.П.

при секретарі     Цалин О.С.,

розглянувши у  попередньому судовому засіданні в залі суду
м.

Дніпропетровська
цивільну справу за  позовною заявою    ОСОБА_1 до
ОСОБА_2,  третя особа Шоста

дніпропетровська
державна нотаріальна контора  про   визначення розміру часток

у спільній
сумісній власності , -

В
С Т А Н О В И В:

В
травні   2008 року позивачка   звернулася
до Індустріального

районного
суду м. Дніпропетровська  з позовною
заявою  до відповідача Фетісова

Володимира
Леонідовича,  третя особа Шоста
дніпропетровська державна

нотаріальна
контора  про   визначення розміру часток   у спільній
сумісній

власності  квартирі АДРЕСА_1.

В  позовній заяві позивачка,  та в судовому засіданні позивачка та її

представник   посилалися на те, що    відповідно
до  свідоцтва про право

власності
на житло від 29 листопада 1996 року, виданого виконкомом

Дніпропетровської
міської Ради народних депутатів на підставі розпорядження від

29.11.1996
року № 3/2334-96 позивачці та її чоловікові Фетісову Леоніду

Григоровичу  на праві спільної сумісної власності
належить  квартира АДРЕСА_1. Право
власності

на
квартиру зареєстроване  в КП “ДМБТІ”  та записано у реєстрову книгу за №

302п  під № 11, що
підтверджується свідоцтвом про право власності на житло та

технічним
паспортом на квартиру.  Відповідач   ОСОБА_2 є
сином позивачки

та
відповідача.  ОСОБА_3  помер 27 травня 2005 року.  За

життя  ОСОБА_3 залишив заповіт від 23.03.2004 року,
посвідчений Шостою

державною
нотаріальною конторою, за яким належну йому частку квартири заповів

ОСОБА_2.

Позивачка та син - відповідач  по
справі   звернулися до Шостої

дніпропетровської
державної нотаріальної контори для видачі синові свідоцтва

про
право на спадщину після смерті  ОСОБА_3
на належну  йому  частку

квартири
та для укладення договору дарування на належну позивачці частку

квартири,
але їм  було відмовлено у цьому, оскільки
відповідно до пункту 224

Інструкції
про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України,

затвердженої
наказом Міністерства юстиції  № 20/5 від
03.03.2004 р., нотаріус

може
видати свідоцтво про право на спадщину після смерті одного з учасників

спільної
сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого

у
спільному майні.    Просили  визначити, що частки у праві спільної
сумісної

власності
на квартиру  АДРЕСА_1, яка  є
спільною сумісною власністю позивачки
та ОСОБА_3, є рівними:  позивачці
-  ОСОБА_1,

належить
?  частка квартири та ОСОБА_3, який
помер

ІНФОРМАЦІЯ_1
року, за життя належала ? частка квартири. В зв'язку з визначенням

розміру
часток, змінити правовий режим у праві сумісної власності на квартиру

АДРЕСА_1
з

спільної
сумісної власності на спільну часткову власність.

Відповідач в судовому засіданні позовні
вимоги визнав.  Просив позов

задовольнити.
Третя особа в судове засідання не
з'явилася. Про час і

місце
слухання справи   повідомлялись належним
чином.

Виходячи
із наведеного, суд  вважає, що рішення у
справі можливо постановити

при
проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при
визнані позову ухвалюється судове

рішення
в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу.
Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК

України
у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних

підстав
ухвалює рішення про задоволення позову.

Як
вбачається із матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні,

відповідно
до   свідоцтва про право власності на
житло від 29 листопада 1996

року,
виданого виконкомом Дніпропетровської міської Ради народних депутатів на

підставі
розпорядження від 29.11.1996 року № 3/2334-96
Фетісовій Ганні

Андріївні  та
ОСОБА_3  на праві спільної
сумісної

власності
належить  квартира АДРЕСА_1 Право
власності на квартиру зареєстроване за нами в КП

“ДМБТІ”  та записано у реєстрову книгу за № 302п  під № 11.

Вказана
квартира є квартирою посімейного заселення, розміщена на п'ятому

поверсі    9-ти поверхового будинку і складається з
двох кімнат житловою площею

27,
2 кв.м. Загальна площа квартири 44,60 кв.м.

Згідно
до ст. 368 ЦК України ,  спільна
власність двох або більше осіб без

визначення
часток кожного із них у праві власності є спільною сумісною

власністю.

Згідно
до ст. 370 ЦК України  у разі виділу
частки із майна, що є у спільній

сумісній
власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві

спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю

між
ними, законом або рішенням суду.

Відповідно
до ст.372 ЦК України  майно, що є
спільній сумісній власності, може

бути
поділене між співвласниками за домовленістю між ними.

ОСОБА_3
помер  27 травня 2005 року  і

здійснити
виділ частки не можливо.   За життя  ОСОБА_3 залишив заповіт від

23.03.2004
року, посвідчений Шостою державною нотаріальною конторою, за яким

належну
йому частку квартири заповів - ОСОБА_2.

Як
показали в судовому засіданні представник позивача і відповідач  після

смерті   ОСОБА_3 - ФОСОБА_2 звернувся

в
нотаріальну контору  з заявою про
прийняття спадщини, однак Шоста

дніпропетровська  державна нотаріальна контора  відмовила в видачі свідоцтва

про
право  на спадщину в порядку спадкування
за заповітом та  законом,

оскільки
в свідоцтві про право власності на житло право власності на квартиру №

АДРЕСА_1  визначено, як спільна сумісна

власність.

Відповідно
до п.224  Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій

нотаріусами
України,   нотаріус може видати
свідоцтво  про право на спадщину за

законом  після смерті одного із учасників спільної
сумісної власності лише

після  виділення
( визначення)  частки померлого у
спільному майні.

Відповідно
до ч.1 ст. 357 ЦК України  частки у праві
спільної часткової

власності
вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю

співвласників
або законом.

При
таких обставинах суд вважає за можливим змінити правовий режим у праві

сумісної
власності  з спільної сумісної на спільну
часткову власність   та

визначити,
що частки  є рівними за  ОСОБА_1
- 1/2  частини квартири,

за
померлим  ОСОБА_3  - 1/2 частини квартири.

Згідно до ст.11 ЦПК України  суд розглядає цивільну справу не інакше як за

зверненням
фізичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін.

Керуючись ст. ст. 357,368,370,372   ЦК України ,
ст.ст.11, 15, 30, 60,

130,174,
212- 215  ЦПК України, суд -

В
И Р І Ш И В:

Позовні вимоги  ОСОБА_1
-  задовольнити.

Визначити,
що частки у праві спільної сумісної власності на квартиру  АДРЕСА_1, яка
є

спільною
сумісною власністю ОСОБА_1  та ОСОБА_3 є
рівними:  ОСОБА_1, належить ?  частка квартири

та
ОСОБА_3, який помер  ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
за життя належала

?
частка квартири.

Змінити
правовий режим у праві сумісної власності на квартиру  АДРЕСА_1з спільної сумісної

власності
на спільну часткову власність.

Рішення
може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області

через
Індустріальний районний суд, шляхом подачі у 10-ти денний строк, з дня

проголошення
рішення, заяви про апеляційне оскарження і подання після цього

протягом
20-ти днів апеляційної скарги, або без подання заяви про апеляційне

оскарження,
шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 10-ти днів з дня

проголошення
рішення.

Суддя

:

Л.П.  Слюсар