Справа № 2-48
29 лютого  2008 року Першотравневий районний суд м.
Головуючого - судді:  Вівдиченко Т.Р.
при секретарі:              Орищук
представника позивача:    Корнієнко
представника відповідача: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом Вищого професійного
училища № 3 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 17
Позивач Вище професійне училище № 3 звернувся до суду з позовом  до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору
купівлі-продажу від 17 грудня 2003 року.
Посилався на те, що 17 грудня 2003 року між ВПУ №3 та ОСОБА_1було підписано
договір купівлі-продажу. Вважає зазначений договір недійсним, оскільки в
договорі купівлі-продажу не було вказано та обумовлено ціни об'єкту продажу, не
конкретизовано сам предмет продажу з зазначенням його параметрів, місця
знаходження, найменування, його технічну характеристику. Основною підставою
визнання договору недійсним є недотримання сторонами вимог закону про
нотаріальне посвідчення договору. Крім того, адміністрацією ВПУ № 3 не було
отримано будь-якого дозволу на реалізацію нерухомого майна - господарської
будівлі(літера «Г») за адресоюАДРЕСА_1 від уповноваженого органу держави, а
саме: Фонду державного майна України, Міністерства науки та освіти України, що
свідчить про відсутність повноважень ВПУ №3 на укладення договору.
Фактично будь-які дії по передачі ВПУ №3 та отриманню у власність
ОСОБА_1нерухомого майна, яке не було конкретно зазначено в договорі від
17.12.2003 року, сторонами не здійснювались. Протягом 2003-2006 років
господарська будівля (літера «Г») не була списана та перебуває в оперативному
користуванні ВПУ №3, що підтверджується тим, що 23 травня 2005 року виконавчим
комітетом ЧМР було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно ВПУ №
3 за адресою АДРЕСА_1 - в тому числі на господарську будівлю(літери «Г»). Таким
чином, господарська будівля (літера «Г») є складовою цілісного майнового
комплексу, що по АДРЕСА_1 Просив позов задовольнити.
Представник позивача  у судовому
засіданні позов підтримав. Пояснив, що 17 грудня 2003 року між ВПУ №3 та
ОСОБА_1було підписано договір купівлі-продажу. Вказаний договір є недійсним,
оскільки сторонами не було дотримано основних умов укладення договору, зокрема,
не визначено предмету купівлі-продажу, не зазначено його місцезнаходження,
ціни. Крім того, договір не було нотаріально-посвідчено, що суперечить чинному
законодавству. Договір від 17.12.2003 року реально виконаний не був,
господарська будівля (літера «Г») площею 70 м2 перебуває на балансі
ВПУ № 3, підтвердив обставини, викладені в позовній заяві. Просив позов
Представник відповідача позов не визнав. Пояснив, що об'єктом договору
купівлі-продажу від 17.12.2003 року були будівельні матеріали, а не споруда.
ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, на якій розташована споруда літери Г,
яка не розібрана відповідачем до цього часу. В нотаріальному оформленні договору
купівлі-продажу малоцінних будівельних матеріалів, переданих згідно акту
прийому-передачі,  потреби не було.
Вважає, що позивачем було пропущено строк позовної давності, просив в позові
Свідок ОСОБА_3. суду пояснив, що є працівником ВПУ № 3, про договір
купівлі-продажу від 17.12.2003 року йому не було відомо. Підтверджує, що станом
на сьогоднішній день всі будівлі, господарські споруди  та будівельні матеріали перебувають в
користуванні ВПУ № 3 та нікому не передавались. З 2003 по 2007 роки ОСОБА_1. на
території ВПУ №3 не бачив.
Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що у грудні 2003 року працювала головним
бухгалтером ВПУ № 3, їй відомо, що між ВПУ № 3 та ОСОБА_1було укладено договір
купівлі-продажу. Відповідно до цього договору, ВПУ № 3 ОСОБА_1 нічого не
передавало, вказана господарська споруда використовується та перебуває на
балансі ВПУ №3. ОСОБА_1. з 2003 по 2007 роки на території ВПУ №3 біля цієї
Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що працює директором ВПУ № 3, договір від
17.12.2003 року був укладений нею під тиском. Міністерство освіти та науки
України дало дозвіл на списання з балансу ВПУ № 3 м. Чернівці окремої споруди
загальною площею 114, 6 м2. Однак, господарська будівля (літера «Г»)
має площу 70 м2, дозволу на її списання ВПУ № 3 не отримувало. Ця
господарська споруда перебуває у користуванні ВПУ № 3 і нікому не передавалась.
У 2005 році ВПУ № 3 одержало свідоцтво про
власності на всі будівлі, в тому числі і на споруду площею 70 м2.
Будівлі площею 70 м2 і 114, 6 м2 є різними. З грудня 2003
року  по січень 2007 року ОСОБА_1 на
території ВПУ №3  не з'являвся. Спорудою
площею 70 м2  ВПУ №3 з 2003
року користується і нікому не передавало, будемо її реконструювати.
Заслухавши пояснення представників сторін, свідків, дослідивши письмові
докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 17 грудня 2003 року між Вищим професійним училищем №
3 в особі директора ОСОБА_5 та ОСОБА_1було укладено договір купівлі-продажу.
Відповідно до умов договору, продавець продає, а покупець купує б/к списану
господарську прибудову для розбору її на будівельні матеріали (а. с. 19).  Місцезнаходження предмету договору
купівлі-продажу в договорі вказано не було, як і його технічної характеристики,
конкретної ціни продажу. Договір купівлі-продажу від 17 грудня 2003 року
нотаріально посвідчено не було.
Відповідно до ст. 48 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року
недійсною є угода, що не відповідає вимогам закону.
Згідно ст. 153 вказаного Кодексу, договір вважається укладеним, коли між
сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх
істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом
або необхідні для договорів даного виду.
Статтею 224 Кодексу визначено, що за договором купівлі-продажу продавець
зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується
прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
На підставі наведених норм закону, які були чинними на момент виникнення
спірних правовідносин, вбачається, що істотними умовами договору від 17 грудня
2003 року були його предмет та ціна. Однак, зі змісту зазначеного договору не
зрозуміло, яка саме господарська споруда була предметом продажу, зокрема, в
договорі не зазначено її місцезнаходження, технічної характеристики об'єкту
продажу. Крім того, в договорі
купівлі-продажу від 17 грудня 2003 року не було чітко визначено ціни
продажу, що також є порушенням вимог ст. 224
Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року.
Відповідно до ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року, договір
купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча
б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність
договору, що передбачено ст. 47 вказаного Кодексу.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28 квітня 1978
року «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» п. 4, з
підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які
відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному
посвідченню, зокрема договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу,
міни або дарування жилого будинку (квартири); дарування іншого майна на суму
понад 500 крб. Якщо така угода виконана повністю або частково однією зі сторін,
а друга ухиляється від її нотаріального оформлення, суд за вимогою сторони, яка
виконала угоду, вправі визнати угоду дійсною. Однак, це правило не може бути
застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди.
Як вбачається з пояснень представників сторін, сторонами договору
купівлі-продажу від 17.12.2003 року не було досягнуто згоди щодо предмету
договору-купівлі продажу, що є однією з істотних умов вказаного договору.   Зокрема, представник позивача стверджує, що
предметом договору була господарська будівля (літера «Г») площею 70 м2,
в той час як представник відповідача посилається на те, що об'єктом договору
купівлі-продажу від 17.12.2003 року були будівельні матеріали, а не споруда
об'єкту на території ВПУ № 3.
Таким чином, суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу від 17
грудня 2003 року є недійсним, оскільки не відповідає вимогам Закону та був
укладений з недодержанням нотаріальної форми, а тому позов Вищого професійного
училища № 3 про визнання недійсним договору підлягає задоволенню.
Згідно ст.ст. 71, 76 Цивільного кодексу України  в редакції 1963 року, загальний строк для
захисту права за позовом особи (позовна давність), право якої порушено,
встановлюється в три роки. Перебіг позовної давності починається з дня
виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася
або повинна була дізнатись про порушення свого права.
Твердження представника відповідача про те, що позивачем було пропущено
строк позовної давності не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні,
оскільки позивач звернувся до суду з позовом 15.12.2006 року, в той час як
договір купівлі-продажу було укладено сторонами 17.12.2003 року, а тому
трирічний строк позовної давності ним не пропущений.
Керуючись ст.ст.8, 10,60,209,212,215,
218  ЦПК України, суд,
Позов Вищого професійного училища № 3
Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 17 грудня 2003 року,
укладений  між Вищим професійним училищем
№ 3 та ОСОБА_1
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження або апеляційної скарги.

Заява про апеляційне оскарження або апеляційна скарга може бути подана
протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а апеляційна скарга протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до Апеляційного
суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці.

Головуючий - суддя:    ________________     Вівдиченко
Т.Р.