Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

04 липня 2008 року

Богуславський районний суд Київської області  в складі:

головуючого судді                                         Тітова
М.Б.

при секретарі                                                 Годжаєвій З.Ф.

з участю позивачки                                      ОСОБА_1.

відповідача
ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м. Богуславі цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2про визнання угоди
дійсною та визнання права власності на будинок, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1., звернувшись до суду з даним позовом, просить суд
визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку укладений між
нею  і ОСОБА_3, згідно якого ОСОБА_3.
продав, а вона, ОСОБА_1, купила житловий будинокАДРЕСА_1та
визнати за нею право власності на даний будинок.

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що 12 квітня 2003
року вона придбала житловий будинок в АДРЕСА_1. Власником будинку на момент
відчуження був ОСОБА_3, від імені якого по дорученню діяв ОСОБА_2. Оскільки
згідно доручення від 1 квітня 2003 року, посвідченого державним нотаріусом
Богуславської районної державної нотаріальної контори, ОСОБА_2 мав право
продати будинок, підписати договір купівлі-продажу та отримати гроші за
проданий будинок, то вона передала йому 3500 гривень, про що є відповідна
розписка.

Із відповідачем у неї була домовленість, що він після отримання технічної
документації в БТІ, відразу нотаріально оформить договір купівлі продажу
будинку. Однак досить тривалий час
відповідач свого зобов'язання не виконує.

Такі дії відповідача позбавляють її можливості в повному обсязі мати права
власника та перешкоджають приватизувати земельну ділянку, на якій розташований
житловий будинок.

У відповідності до ч. 2 ст. 220 ЦК України в разі, якщо
сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але
одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати
такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору
не вимагається.

Вона повністю виконала обов'язки покупця і сплатила гроші за будинок відповідачу.
Останній передав їй будинок і вона на даний час ним володіє. Письмовою
розпискою відповідача від 12.04.2003 року підтверджується, що відповідач
отримав гроші за будинок.

В судовому засіданні  позивачка позов підтримала, посилаючись на
вищенаведені обставини.

Відповідач ОСОБА_1. в судовому засіданні
позов визнав і пояснив, що він дійсно отримав від позивачки гроші за будинок та
передав їх ОСОБА_3.  Так як він не
виготовив технічний паспорт на будинок, то не міг нотаріально посвідчити
договір купівлі-продажу будинку.

Виходячи з
наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при
проведенні  попереднього судового
засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК
України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому
ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України  у разі визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні встановлено, що12 квітня 2003 року позивачка ОСОБА_1
придбала житловий будинок в АДРЕСА_1, власником якого на момент відчуження був
ОСОБА_3, від імені якого по дорученню діяв ОСОБА_2.

Згідно копії доручення від 1 квітня 2003 року, посвідченого державним
нотаріусом Богуславської районної державної нотаріальної контори, ОСОБА_2 мав
право продати будинок, підписати договір купівлі-продажу та отримати гроші за
проданий будинок.

ОСОБА_3. згідно копії договору купівлі-продажу від 24 лютого 1988 року,
посвідченого державним нотаріусом Богуславської районної державної нотаріальної
контори, був власником спірного будинку.

Сторони визнали в судовому засіданні, що позивачка передала відповідачу
3500 гривень,  що підтверджується
відповідною розпискою.

У відповідності до ч. 2 ст. 220 ЦК України в разі, якщо
сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але
одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати
такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору
не вимагається.

Позивачка повністю виконала обов'язки покупця і сплатила
гроші за будинок відповідачу. Останній передав їй будинок і вона на даний час
ним володіє.

Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить
закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Зважаючи
на вищевикладене, у правовідносинах, що виникли між позивачкою і відповідачем,
необхідно застосувати положення ч. 2 ст. 220 ЦК України і визнати за позивачкою
право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. ст.ст.
130, 174 ЦПК України,  ст. 220 ч.2 ЦК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1задовольнити.

Визнати
дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку укладений між ОСОБА_1і
ОСОБА_3, згідно якого ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_1 купила житловий будинок АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1право власності на житловий будинок загальною площею 26,9
кв.м., інвентаризаційною вартістю 5922 грн., що розташований в по АДРЕСА_1.

Сторони звільнити від
сплати держмита згідно ст. 4 п. 18 Декрету Кабінету Міністрів України "Про
державне мито".

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду
Київської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з
дня  проголошення рішення заяви  про апеляційне оскарження і поданням після
цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Головуючий : суддя  и (підпис)

З оригіналом згідно: суддя