У Х В А Л А

Іменем  України

18 серпня 2008 року
м. Київ

Колегія
суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного
Суду України в складі:

суддів:
Григор'євої Л.І.,

Данчука В.Г.,
Жайворонок Т.Є., -

розглянувши
у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Академії праці і соціальних відносин Федерації профспілок України про стягнення
заробітної плати, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.
Києва від 12 листопада 2007 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24
березня 2008 року,

встановила:

У червні 2007 року позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що з 1 грудня 2003 року працював на
посаді старшого викладача кафедри цивільно-правових дисциплін юридичного
факультету Академії   праці   і
соціальних   відносин   Федерації
профспілок України. 28 серпня 2006 року був звільнений у зв'язку зі
скороченням чисельності штату працівників. Зазначав, що відповідно до ст. 57
Закону України „Про освіту” він має право на 30% надбавку до посадового окладу
за вислугу років, яка йому на протязі усього часу роботи не виплачувалася.
Просив суд стягнути з відповідача невиплачену при звільненні заробітну плату у
вигляді 30 % надбавки за вислугу років в сумі 14 742 грн. 66 коп., середній
заробіток за затримку розрахунку при звільненні в сумі 19 739 грн. 48 коп., а
всього 34 482 грн. 14 коп.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 листопада 2007   року,
залишеним   без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 24 березня 2008 року, в задоволенні позову
відмовлено.

У поданій до Верховного Суду України касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати
зазначені судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на
неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального
права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження
судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи
порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної
інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і
не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги та матеріали справи
не дають підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм матеріального права  або порушення норм процесуального права, а отже,
відсутні передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України підстави для скасування вказаних
судових рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 331, 332, 337 ЦПК України, колегія
суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_1  відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 листопада 2007 року
та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24 березня 2008 року  залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                       Л.І. Григор'єва

В.Г. Данчук

Т.Є.
Жайворонок