Р І Ш Е Н Н Я

Іменем     України

05 червня
2008 року Лисичанський міський суд Луганської області

у складі:
головуючої судді
Чернобривко Л.Б

при секретарі
судових засідань                            Дьоміновій О.М.

розглянувши у попередньому  судовому засіданні в залі суду цивільну
справу за позовом  ОСОБА_1  до Лисичанської територіальної громади в особі
УЖКГ про визначення долі у спільній сумісній власності та визнання права
власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

позивач  звернувся до відповідача з вищеозначеним
позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його мати ОСОБА_2,
після смерті  якої відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини приватизованої квартири АДРЕСА_1.  З 14.04.1983 року
ОСОБА_2  перебувала у шлюбі з
ОСОБА_3  На свою частину  приватизованої квартири вона склала заповіт.
У встановлений законом строк він звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття
спадщини, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про  право власності , бо  не визначені долі кожного у приватизованій квартирі.      Просив
позов задовольнити .

Представник позивача ОСОБА_4
у попередньому у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити.

Третя особа ОСОБА_3 не
заперечував проти задоволення позову.

Представник  відповідача  ОСОБА_5  позов визнала.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК
України при визнанні  позову ухвалюється
судове рішення в порядку , передбаченому ст.
174 цього ж Кодексу.  Згідно з ч.4
ст. 174 ЦПК  України  у разі визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення
позову.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до  свідоцтва про право власності на житло від 10.03.1994 року квартира АДРЕСА_1  належить
на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3
та ОСОБА_2.

Суд вважає, що частки  кожного із співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними.

Сторони перебувають у
шлюбі з 14.04.1983 року.  25.05 1994
року  ОСОБА_2 на випадок своєї смерті
зробила таке розпорядження, яким належну їй частину приватизованої квартири,
яка знаходиться в АДРЕСА_1 заповідає ОСОБА_1.
Відповідно до ст.  534 ЦК УРСР (
1963р.)   кожен громадянин може залишити
все  своє майно або його частину одній
або кільком особам, як таким що входять , так і таким, що  не входять
у коло спадкоємців за законом.

Таким чином, суд дійшов
висновку про наявність підстав для задоволення позову  і вважає,
що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує
права, інтереси інших осіб, є передбачені ст. 534 ЦК УРСР ( 1963р.) підстави
для задоволення позову, тому визнання позову відповідачем слід прийняти.

На підставі
викладеного, відповідно до ст. 534 ЦК УРСР( 1963р.), керуючись ст. ст.10, 11,
130, 174, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Прийняти визнання позову  представником відповідача  .

Позов
ОСОБА_1  до Лисичанської територіальної громади в особі
УЖКГ про визначення долі у спільній сумісній власності та визнання права
власності на спадкове майно
задовольнити.

Визначити
частки у спільній сумісній власності :
ОСОБА_3 та ОСОБА_2  по 1/2  частині квартири АДРЕСА_1 кожному .

Визнати за ОСОБА_1  право
власності за заповітом на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1,
після смерті матері  ОСОБА_2 , померлої  ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Луганської області шляхом подання до Лисичанського міського
суду заяви про апеляційне оскарження протягом 10-ти днів з дня після його
проголошення або подання апеляційної скарги у той самий строк. Апеляційна
скарга подається протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження до Лисичанського міського суду .

Суддя: