Справа
№ 2-135/2008р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2008р. Київський районний суд м. Сімферополя у
складі:

Головуючого - судді Діденка Д.О.

при секретарі - Павлюковій О.В.

за участю адвокатів - ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Сімферополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом
частково недійсним, визнання договору дарування
недійсним, визнання заповіту недійсним та визнання права власності  на спадщину, треті особи: Третя
Сімферопольська держнотконтора, приватний нотаріус ОСОБА_3, Кримська
республіканська клінічна психіатрічна
лікарня № 1,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2про визнання частково недійсним свідоцтва
про право на спадщину,  визнання
недійсним заповіту та договору дарування, визнання права власності, мотивуючи
свої вимоги тим, що його батькам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в рівних частках належав
АДРЕСА_1, як  майно, що було нажите
подружжям у  період шлюбу. Свідоцтво про
право власності на будинок було видане на ім'я ОСОБА_7  Після смерті ОСОБА_7 09.04.2003 р. 3-ю
державною нотаріальною конторою ОСОБА_6 та її доньці ОСОБА_2видано свідоцтво
про право на спадщину  за законом в
рівних частках. Однак, ОСОБА_6 з урахуванням її частки у спільному майні
подружжя, після смерті чоловіка повинно належати ѕ частки будинку. Тому,
вказане свідоцтво про право на спадщину
є частково недійсним в частині розміру частки спадщини ОСОБА_6
25.04.2003 р. приватний нотаріус ОСОБА_3 посвідчила договір дарування ОСОБА_6
ОСОБА_2Ѕ частки  спірного будинку, який
також є недійсним, в зв'язку з тим, що ОСОБА_1 в момент його укладення не могла
розуміти значення своїх дій та керувати ними, що підтверджується відповідними
висновками судово-псіхіатричних експертиз. Також на цій підставі підлягає
визнанню недійсним заповіт ОСОБА_6 за 2002 р. на користь ОСОБА_2бо на момент
його складення ОСОБА_1 також не розуміла значення своїх дій. В зв'язку з
викладеним просить також визнати за ним право власності на ѕ частки АДРЕСА_1

В ході
розгляду справи ОСОБА_1 залучений до участі у справі в якості правонаступника
ОСОБА_6 за позовом Кримської психіатричної лікарні №1 в її інтересах з вимогами
про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину від 09.04.2003
р. та недійсним договору дарування  між
ОСОБА_6 та ОСОБА_2Зазначені справи об'єднані
в одне провадження.

Позивач у
судовому засіданні п озов підтримав та пояснив, що після смерті ОСОБА_7 частка
ОСОБА_6 була незаконно зменшена з ѕ часток домоволодіння на Ѕ частку. На час
укладення договору дарування та заповіту від 13.02.2002р., згідно висновків
судово-психіатричних експертиз  ОСОБА_1
за своїм психічним станом не могла керувати своїми діями та усвідомлювати їх.
Тому просить  визнати за ним право
власності на ѕ частки АДРЕСА_1за заповітом від 24.12.1999р.

Відповідачка
у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що АДРЕСА_1належав
батькові  ОСОБА_7, після смерті якого, вона та її мати
ОСОБА_1 прийняли спадщину за законом  у
рівних частках.  25.04.2003 р. ОСОБА_1 подарувала
їй свою частку домоволодіння.  На час
укладення договору та заповіту вона була здорова, її дієздатність сумніву не
викликала. ОСОБА_1 шляхом порушення закону добився, щоб ОСОБА_1 була поставлена
на облік у психіатричну лікарню, вона зверталася до органів внутрішніх справ із
заявою на незаконні дії ОСОБА_1 Судово-психіатричні експертизи   суд повинен оцінювати критично, бо вони
проведені поверхнево, односторонньо. Ініціатором проведення експертиз був
позивач, який бив матір, у зв'язку з чим, вона змінила заповіт  у 2003р.
ОСОБА_1 підробив паспорт матері і таким чином, мав можливість без її
відома поставити її на облік у РКПЛ № 1.

Приватний
нотаріус ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що працює нотаріусом з
1988р.  25.04.2003р. нею був посвідчений
договір дарування Ѕ частки АДРЕСА_1При спілкуванні з дарувальником у неї не
виникло сумнівів в дієздатності ОСОБА_6, вона чітко відповідала на запитання и
була впевнена у бажанні подарувати свою частку ОСОБА_2, їй були роз'яснені
наслідки укладення договору, які вона зрозуміла. Законом на неї, як нотаріуса
не було покладено обов'язок перевіряти дієздатність ОСОБА_6

Представник КРПЛ
№ 1 у судовому засіданні пояснив, що КРПЛ № 1 зверталося до суду с позовом в
інтересах ОСОБА_6, яку була визнано недієздатною, у зв'язку з тим, що при
прийнятті спадщини ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_7, її права, як дружини
спадкодавця були порушені, крім того вона, будучі недієздатною не могла
укладати договір дарування. Судово- психіатрічни експертизи були проведені на
підставі ухвали суду, лікарями - експертами.

Представник
Третьої Сімферопольської державної нотаріальної контори у судове засідання не
з'явився, повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його
відсутність.

Заслухавши
сторони, третіх осіб, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов
обґрунтований та підлягає задоволенню.

Судом
встановлено, що  після смерті ОСОБА_7,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1відкрилася спадщина у вигляді АДРЕСА_1ОСОБА_1, який є
сином померлого, із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не
звертався, спадщину після смерті батька не прийняв, вказані обставини в
судовому засіданні не заперечував.

Згідно свідоцтву
про право на спадщину за законом  від
09.04.2003р. спадкоємцями після смерті ОСОБА_7 є: донька ОСОБА_2 та дружина
ОСОБА_1 у рівних частках.

Відповідно
до  свідоцтва про шлюб, виданого
04.09.1949 р. бюро РАГС м. Сімферополя, ОСОБА_7та ОСОБА_604.09.1949 р.
зареєстрували шлюб, після реєстрації якого, прізвище  ОСОБА_6. змінено на ОСОБА_6.

Згідно
договору  від 17.12.1956р. про надання
земельної ділянки в безстрокове користування для будівництва індивідуального
жилого будинку, ОСОБА_7 надано АДРЕСА_1, загальною площею 432 кв.м для
будівництва жилого будинку.

Згідно довідки
СМБРТІ від 03.06.1976р. станом на 1964р. на земельній ділянці  був збудований одноповерховий будинок з
надвірними будівлями. Рішенням виконавчого комітету Сімферопольської міської
ради від 27.02.1998 р. зазначена земельна ділянка передана у приватну власність
ОСОБА_7

27.01.2003 р.
виконавчим комітетом Сімферопольської міської ради  видано свідоцтво про право власності
ОСОБА_7  на АДРЕСА_1

Згідно ст..22
КпШС УССР (1969р.) майно, яке набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною
сумісною власністю. Кожен із подружжя має рівні права володіння, користування
та розпорядження цим майном.

Таким чином,
судовим розглядом встановлено, що АДРЕСА_1був спільною сумісною власністю
подружжя, а тому ОСОБА_1, як дружина ОСОБА_7 була власницею Ѕ частки спірного
домоволодіння і після його смерті до спадкового майна відносилася лише Ѕ частка
АДРЕСА_1, що йому належала.

За таких
обставин,  свідоцтво про право на
спадщину за законом від 09.04.2003р. № 1-501 визнається судом частково
недійсним, в частині розміру спадкового майна, яке складає Ѕ частку
АДРЕСА_1Таким чином, частка  ОСОБА_6
після прийняття спадщини складала ѕ спірного домоволодіння, а ОСОБА_2 - ј  домоволодіння.

25.04.2003р.  зареєстровано договір дарування, згідно
якому  ОСОБА_1 подарувала Ѕ частку
спірного домоволодіння ОСОБА_2 Крім того, 13.02.2002р. було зареєстровано
заповіт ОСОБА_6., згідно якому, вона заповіла спірний будинок ОСОБА_2

Згідно акту
амбулаторної судово - психіатричної експертизи № 1347 від 20.09.2004 р.,
ОСОБА_1 страждає психічним захворюванням слабоумством  - атеросклеротичною деменцією. За своїм
психічним станом не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними при
оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.04.2003 р., та при
укладенні договору дарування від 25.04.2003 р. Згідно висновку акту
амбулаторної судово - психіатричної експертизи № 1276 від 19.08.2003р. на час
проведення експертизи та протягом 2001-2002 р.р. ОСОБА_6  не могла усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними.

Таким чином,
заповіт від 13.02.2002 р., яким ОСОБА_1 заповідала належне їй майно ОСОБА_2та
договір дарування від 25.04.2003 р. укладено ОСОБА_6 в момент, коли вона не
могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Згідно ч.2
ст..1257 ЦК України за позовом
заінтересованої особи  суд
визнає  заповіт недійсним, якщо буде встановлено,
що  волевиявлення  заповідача не було вільним і не відповідало
його волі.

Згідно ст..30 ЦК
України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх
дій та може керувати ними.

Згідно ч.2
ст..203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна  мати необхідний  обсяг цивільної  дієздатності.

Згідно ст..215
ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в  момент вчинення  правочина стороною вимог, які
встановлені  частинами  першою - третьою, п'ятою та шостою статті
203  цього кодексу.

Згідно ст..1257
ЦК України у разі  недійсності заповіту
спадкоємець, який  за цим заповітом  був позбавлений  права на спадкування, одержує  право на спадкування за законом на загальних
підставах.

Вирішуючи
питання про правоздатність ОСОБА_6 в момент укладення спірних право чинів, суд
не приймає до уваги доводи відповідачки ОСОБА_2 та її представника про
однобічність проведення експертизи та упередженість експертів, бо підставою для
проведення експертиз були ухвали суду, експерти були попереджені про
кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих висновків.

Належних доказів
того, що експерти діяли протиправно, в інтересах ОСОБА_1, або того, що висновки
експертиз є направдивими чи помилковими , суду не надано.  Також судом не приймаються посилання
ОСОБА_2про неправомірні дії ОСОБА_1 при постановці матері на облік у КРПЛ № 1,
бо належних доказів цьому відповідачкою також не надано.

Згідно ч.4 ст.1254 ЦК України якщо заповіт,
складений заповідачем, був визнаний
недійсним, чинність попереднього заповіту  не відновлюється, крім випадків
встановлених  статтями 225 і 231 цього
Кодексу.

Статтею 225 ЦК
України передбачено, що правочин, який
дієздатна  фізична особа  вчинила
у момент , коли вона  не
усвідомлювала  значення своїх дій  та (або) не могла  керувати
ним, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі
її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Згідно заповіту
ОСОБА_6 від 24.12.1999 р., чинність якого відновлено з підстав, що наведені
вище, вона заповіла своєму сину ОСОБА_1 ѕ частки ОСОБА_6

З урахуванням
того, що позивач у встановлений законом строк та порядок звернувся до Третьої
Сімферопольської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_6, суд не вбачає підстав для відмови у визнанні за ним права
власності на ѕ частки ОСОБА_6

Згідно ст. 11
ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за  зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін   та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Задовольняючи вимоги позивача про визнання
недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.04.2003 р., суд не
приймає до уваги наявність в матеріалах спадкової справи №1016, що заведена
після смерті ОСОБА_7, свідоцтва про право на спадщину за заповітом від
09.04.2003 р. за реєстром №1-501, видане на ім'я ОСОБА_6та ОСОБА_2, бо як
вбачається з інвентарної справи на спірну квартиру, право власності на неї зареєстровано
на підставі саме свідоцтва про право на спадщину  за законом
від 09.04.2003 р. за реєстром №1-501. При цьому судом враховується, що
незалежно від  порядку прийняття
спадщини, тобто за законом чи за заповітом, розмір часток спадкоємців у
спадковому майні, що встановлений судом не змінюється.

,На підставі
ст.ст.30, ч.2  ст. 203, 225, 215,ч.4 ст.
1254, 1257 ЦК України, ст. 22 КпШС УРСР, керуючись ст.ст. 10, 11, 60,  209, 212 - 215 ЦПК
України, суд,-

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1
задовольнити.

Визнати частково
недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 09.04.2003 р., яке
видане третьою державною нотаріальною контору на ім'я ОСОБА_6та ОСОБА_2 в
частині розміру спадкового майна, яке становить Ѕ частку АДРЕСА_2

Визнати
недійсним договір дарування Ѕ частки АДРЕСА_2від 25.04.2003 р., укладений між
ОСОБА_6 та ОСОБА_2

Визнати
недійсним заповіт від 13.02.2002 р. ОСОБА_6на користь ОСОБА_2.

Визнати право
власності ОСОБА_1 на ѕ частки  АДРЕСА_2в
порядку спадкування за заповітом від 24.12.1999 р. після смерті ОСОБА_6

Заяву про
апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення, апеляційну скаргу на рішення - протягом двадцяти днів
після подання заяви про апеляційне оскарження до колегії суддів судової палати
по цивільних справах  Апеляційного суду
АР Крим через Київський районний суд м. Сімферополя.

Суддя: