Справа № 22ц-1127/2008
Головуючий у першій інстанції - тіслюк і.і.
Категорія - цивільна
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2008 року

м. Чернігів

Апеляційний
суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді

іваненко
л.в.,

суддів:

губар
в.с., Шарапової О.Л.,

при секретарі:

сетченко
н.м.,

за участю:

ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 06 травня 2008
року по справі за позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України до ОСОБА_1 про стягнення за регресною вимогою коштів по відшкодуванню
шкоди, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення скасувати, а справу направити на новий розгляду.

Рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 06 травня
2008 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 в порядку регресу  на користь відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України 14797 грн. 65 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на
користь держави судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового
розгляду справи в сумі 30 грн.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду є незаконним,
необгрунтованим, прийнятим з неповним з”ясуванням обставин, що мають суттєве
значення для справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Апелянт стверджує, що дирекцією
філії №17 „Чернігівська” ТОВ „НК Альфа-Нафта”, де  потерпілий працював оператором АЗС, було
порушено п.п.10, 13 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків,
професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 року №1112, ст.ст. 10, 12 Закону
України „Про загальнообов”язкове державне соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності” і за наявності  цих
порушень не можна вважати чинним складений
по даному нещасному випадку   акт
форми Н-1, але  ці обставини, на думку
апелянта, безпідставно залишились поза увагою суду. Також суд не звернув увагу
не те, що під час  нещасного випадку
потерпілий ОСОБА_2перебував в стані алкогольного сп”яніння та своїми діями
спровокував його, ОСОБА_1, на вчинення злочинного діяння, що відповідно до
Постанови правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків  на виробництві та професійних захворювань
України „Про затвердження Порядку призначення та здійснення страхових виплат
застрахованим особам” від 22.12.2005 року №83 тягне за собою зменшення розміру
одноразової допомоги.

Апелянт зазначає, що  за вироком
Бахмацького районного суду від 05.01.2007 року ним вже відшкодовані  матеріальні та моральні збитки в повному
обсязі, тобто вимоги ст.1166 ЦК України ним виконані. Також апелят вважає, що
кошти, які виплачені Фондом на користь ОСОБА_2 є засобом соціального захисту,
завдяки яким держава реалізує свою соціальну функцію, а тому ці відносини не
можуть бути цивільно-правовими.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу,
дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд знаходить, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін,  виходячи з наступного.

По справі встановлено, що 14.04.2006 року оператору АЗС ТОВ „НК
Альфа-Нафта” ОСОБА_2, коли він знаходився на робочому місці, в результаті
злочинних дій ОСОБА_1,  були заподіяні
умисні тяжкі тілесні ушкодження  у
вигляді  вогнепального кульового
наскрізного поранення живота з ушкодженням сечового міхура і лівих
лобкової  та сідничної кісток тазу, і
вина ОСОБА_1у скоєному злочині встановлена
вироком Бахмацького районного суду від 05.01.2007 року, який в частині
призначеного судом покарання   змінено
ухвалою  судової палати у кримінальних
справах  Верховного Суду України від
13.12.2007 року (а.с7-9. 29-30).

Даний нещасний випадок  визнано
таким, що пов”язаний з виробництвом
та  складено акт про нещасний
випадок на виробництві форми Н-1 №1 від 07.02.2007 року, який  ніким не оспорювався і є чинним.  За висновком МСЕК від 14.03.2007 року ОСОБА_2
встановлено 3 групу інвалідності внаслідок трудового каліцтва та 25% стійкої
втрати працездатності  з наступним  посттравматичним  лікуванням (а.с.4-5, 12).

На підставі постанови Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань
України №548 від 31.05.2007 року ОСОБА_2 нараховані та виплачені страхові
виплати на загальну суму 14797 грн. 65 коп., з яких:  одноразова допомога в разі стійкої втрати
професійної працездатності - 12495 грн.50 коп.;
щомісячні страхові виплати - 1197 грн. 20 коп.; витрати на придбання
медикаментів на лікування за наслідками травми - 225 грн.45 коп.; пенсія по
трудовому каліцтву - 879 грн. 50 коп.(а.с.6, 10-11).

З матеріалів справи вбачається, що кошти, які виплатив Фонд потерпілому від
злочину ОСОБА_2 внаслідок винних дій ОСОБА_1, є шкодою для Фонду в розумінні
ст.1166 ЦК України, а тому на підставі ст.1191 ЦК України підлягають  відшкодуванню і доводи апелянта про  відсутність підстав для  виплати цих коштів потерпілому  спростовуються наявними у справі доказами та  суперечать вимогам  ст.ст.21, 28 Закону України „Про
загальнообов”язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату
працездатності”.

Зважаючи на наявність вироку суду Бахмацького районного суду від 05 січня
2007 року, яким встановлено вину ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованих злочинів,
передбачених  ч.1 ст.15, ч.1 ст.115, ч.1
ст.263 КК України,  та який набув
законної сили, апеляційний суд відхиляє доводи ОСОБА_1 про нечинність  акту № 1 від 07 02.07. про наявність  нещасного випадку, пов”язаного з
виробництвом.

Доводи апелянта про те, що він у повному обсязі вже сплатив ОСОБА_3 кошти
за вироком  Бахмацького районного суду
від  05 січня 2007 року, а тому  не повинен сплачувати кошти  позивачеві по даній справі,  апеляційний суд до уваги не приймає,  оскільки
вироком суду із засудженого на користь  ОСОБА_2 стягнуто за цивільним позовом ОСОБА_2
на  відшкодування моральної шкоди   15000 гривень; за позовом прокурора на
користь  Борзнянської центральної
районної лікарні  на відшкодування витрат
на лікування потерпілого - 947 грн.28 коп., та на відшкодування матеріальної
шкоди, заподіяної злочином - на користь ОСОБА_2 2896 грн.23 коп. і ці
кошти  за своєю правовою природою не
можуть бути зараховані  позивачеві по
даній цивільній справі  згідно ст.1191 ЦК
України  в рахунок відшкодування
спричиненої шкоди.

Твердження апелянта про відсутність доказів
на підтвердження  необхідності у
призначенні ОСОБА_2  медичних препаратів,  вартість яких у сумі 225 грн.45 коп. вимагає
стягнути з ОСОБА_1 позивач,
спростовується наявними у  справі
доказами -  листком  лікарських призначень (а.с.52),  листком погодження  відшкодування вартості  ліків та виробів медичного призначення від  12.12.07. (а.с.54),  постановою про призначення витрат на медичну
та соціальну допомогу  від 26 грудня 2007
року, якою на придбання ліків ОСОБА_3 призначено 225 грн.45 коп.(а.с.40) та
поясненням (а.с.60) про те, що  медичні
препарати мілдронат, аспекард та нітросорбід
використовувались як  фонові
препарати   для комплексного
лікування  ОСОБА_2, а препарат
мільгама  відшкодовано  в повній кількості, придбаній потерпілим,
оскільки  курс лікування потерпілий мав
продовжити амбулаторно і курс лікування із застосовуванням препарату  мільгама
триває не менше місяця (а.с.60).

Сукупність досліджених матеріалів
справи та наявні в ній докази приводять
апеляційний суд до переконання, що судом першої інстанції правильно
встановлені правовідносини між сторонами і їм дана вірна юридична оцінка на
підставі повно і всебічно досліджених обставин справи.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або
могло призвести до неправильного вирішення справи і не містять передбачених
законом підстав для скасування законного і обгрунтованого рішення суду.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
209, 218, 303, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 06 травня
2008 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до
Верховного Суду України в касаційному порядку протягом двох місяців з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: