Справа № 2-920/2008
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

31 липня 2008 року Бериславський
районний суд Херсонської області

в
складі:    головуючого судді       Радченко С.В.

при секретарі               Глушковій Л.М.

за
участю представників:             ОСОБА_1,ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Бериславі справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа:
ВГІРФО Бериславського РВ УМВС України в Херсонській області про позбавлення
права користування квартирою та зустрічним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про вселення та усунення перешкод у
користуванні житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у
користуванні житловим приміщенням шляхом позбавлення права користування
квартирою, посилаючись на те, що згідно договору купівлі-продажу від 5.11.2007
року вона володіє квартирою АДРЕСА_1. В зазначеній квартирі прописані її рідний
брат та його колишня дружина, яка чинить їй перешкоди у користуванні жилим
приміщенням. На її неодноразові прохання до відповідачки виписатися з квартири,
остання всупереч її проханням залишила частину речей у квартирі, умисно їх не
забирає та не виписується. Вважає, що своїми діями відповідачка порушує її
право власності, гарантоване Конституцією та законами України, та просить суд
усунути перешкоду у користуванні житловим приміщенням шляхом позбавлення
ОСОБА_4 права користування квартирою АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3. про вселення
та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, посилаючись на те, що
14.09.1996 року вона уклала шлюб з ОСОБА_5 Після укладення шлюбу вони вселилися
як члени сім”ї в квартиру АДРЕСА_1, яка належала рідній бабусі її чоловіка -
ОСОБА_6. Оскільки зазначена квартира складалася з однієї кімнати житловою
площею 15кв.м., а вони проживали сім”єю з трьох чоловік, на підставі заяви
ОСОБА_6., рішенням №107 від 16.10.1996 року виконавчого комітету Бериславської
міської ради до однокімнатної квартири, належної ОСОБА_6 було приєднано і дано
в користування вільне приміщення 12кв.м. На теперішній час квартира складається
з двох окремих кімнат. У 2002 році ОСОБА_6. померла. Квартиру було оформлено на
ОСОБА_5. Під час спільного проживання з ОСОБА_5 ними було проведено ремонт в
квартирі, було здійснено перебудову. 14.03.2007 року вона розлучилася з ОСОБА_5
Після розлучення між ними склалися погані стосунки. З метою позбавлення її
прописки та права користування жилим приміщенням з ініціативи колишнього
чоловіка між ними виникали сварки, після яких вона часто не ночувала вдома.
Підставою для сварок було посилання ОСОБА_5 про те, що він є власником квартири
і вона не має права нею користуватися. 18.06.2007 ОСОБА_5 змінив замки від
вхідних дверей до квартири і перешкоджав користуватися житловим приміщенням у
зв”язку з чим вона була змушена звернутися за захистом своїх інтересів до суду.
Рішенням Бериславського районного суду від 7.08.2007 року (залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Херсонської області) її позов було задоволено та
вселено у спірну квартиру, а ОСОБА_5 було зобов”язано не чинити їй перешкод у
користуванні житлом. 5 листопада 2007 року квартиру було відчужено новому
власнику: рідній сестрі відповідача ОСОБА_3. До укладення договору
купівлі-продажу відповідачка знала про те, що рішенням суду ОСОБА_4 було
вселено у квартиру і, що вона мала законне право на користування житлом. Після
придбання квартири відповідачка чинить їй
перешкоди у користуванні житлом. Вважає, що припинення сімейних відносин
не позбавляє її права користуватися квартирою, а факт набуття права власності
на квартиру іншою особою не є підставою для виселення колишніх членів сім”ї
власника, який відчужив будинок. Вважає, що норми закону, на які посилається
ОСОБА_3. у своїй позовній заяві не відповідають фактичним обставинам та не
передбачають виселення колишніх колишнів членів сім”ї власника. Просить вселити
її в квартиру АДРЕСА_1 та зобов”язати відповідачку не перешкоджати її
користуванню зазначеним житловим приміщенням.

У судовому засіданні ОСОБА_3. та її представник ОСОБА_2 наполягали на
задоволенні свого позову. Пояснили, що знаходження відповідачки у спірній
квартирі, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 порушують право
останньої на вільне володіння своїм майном.

ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_1 у судовому засіданні наполягали на
задоволенні своїх позовних вимог. ОСОБА_4 пояснила, що після розлучення з
відповідачем вона залишилася проживати у їх квартирі. В квартирі у неї
залишилися речі. Сумісними зусиллями вони робили капітальний ремонт,
перебудови. Зараз вона позбавлена права користуватися житлом, оскільки квартира
продана рідній сестрі її колишнього чоловіка, яка її в квартиру не впускає.

Представник третьої особи: ВГІРФО Бериславського РВ УМВС України в
Херсонській області у судове засідання не з”явився, хоча належним чином був
повідомлений про час та місце розгляду справи і суд визнав можливим розглянути
справу без участі представника третьої особи.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає
наступне.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та сторонами не
заперечується, що подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у 1996 році вселилися у спірну
квартиру, яка на той час була однокімнатною і належала ОСОБА_6. Оскільки склад
сім”ї ОСОБА_6. після заселення подружжя Сидоренко збільшився, їй виділено
рішенням міськвиконкому ще одну кімнату (а.с.19, 20).18.01.2007 року зазначена
квартира за договором дарування перейшла у власність ОСОБА_5 (а.с.44).
14.03.2007 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано (а.с.39). ОСОБА_4
продовжували проживати у спірній квартирі, де була зареєстрова (а.с.56). У
червні 2007 року ОСОБА_5 став чинити перепони у користуванні квартирою своїй
колишній дружині, що стало предметом судового спору.

Рішенням Бериславського районного суду від 7.08.2007 року (а.с.13-14),
залишеним без змін ухвалою апеляційного суду від 10.10.2007 року (а.с.17-18),
було зобов”язано ОСОБА_5 не чинити перешкод ОСОБА_4 у вселенні до квартири
АДРЕСА_1 та у користуванні зазначеною квартирою.

5.11.2007 року ОСОБА_5 продав спірну квартиру позивачці по даній справі
ОСОБА_3., що підтверджується відповідним договором купівлі-продажу та витягом з
реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.42-43).

Відповідно до вимог статті 156 ЖК України, члени сім”ї власника квартири,
які проживають з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим
приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з
власником квартири не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Зі змісту положень Житлового Кодексу УРСР, який на момент розгляду справи є
чинним, вбачається, що в разі припинення сімейних відносин із власником будинку
колишні члени його сім”ї не втрачають права користування займаним ними жилим
приміщенням. Та обставина, що особа є власником
жилого приміщення, а отже, має охоронюване законом право володіти,
користуватися і розпоряджатися належним йому майном, сама по собі не може бути
підставою для виселення інших осіб, які там правомірно проживають.

Суд вважає, що не є підставою для виселення членів сім”ї власника квартири,
в тому числі й колишніх, і факт переходу права власності на квартиру до іншої
особи, оскільки їхнє право користування жилим приміщенням врегульоване житловим
законодавством, за яким ніхто не може бути виселений із займаного жилого
приміщення або обмежений у користуванні ним інакше як із підстав і в порядку,
передбачених законом (ч.3 ст.9 ЖК УРСР).

Оскільки у судовому засіданні було достовірно встановлено, що ОСОБА_4
проживає в квартирі АДРЕСА_1, як член сім”ї колишнього власника квартири, і
після розірвання шлюбу продовжує там проживати, то суд вважає, що ОСОБА_3., як
власник квартири, неправомірно позбавляє права ОСОБА_4 на користування жилим
приміщенням, і це право позивачки підлягає поновленню у судовому порядку.

Щодо позовних вимог ОСОБА_3., то вони не підлягають задоволенню, оскільки
взагалі не має підстав, передбачених законом, для виселення з квартири ОСОБА_4,
як члена сім”ї власника (стаття 157 ЖК) чи зняття її реєстрації (ст.163 ЖК).

Суд вважає, що посилання ОСОБА_3. на Конституцію України, Закон „Про
власність”, Цивільний Кодекс, як на підставу задоволення її позовних вимог є
невірними, оскільки зазначені нормативні акти не передбачають виселення особи з
приміщення, яким вона правомірно користується.

Керуючись ст.ст.212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В
задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: ВГІРФО Бериславського РВ
УМВС України в Херсонській області про позбавлення права користування квартирою
- відмовити.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про вселення та усунення перешкод у користуванні
житловим приміщенням задовольнити.

Вселити
ОСОБА_4 у  квартиру АДРЕСА_1 та
зобов”язати ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_4 у користуванні зазначеною
квартирою.

На
рішення суду може бути подано заяву про апеляційне оскарження протягом десяти
днів з дня проголошення рішення. Апеляційну скаргу на рішення суду може бути
подано протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.
Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному
суду через Бериславський районний суд. Рішення суду набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, рішення
суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Суддя                                                                                                С.В.
Радченко