Справа
№ 2-78/2008 р.
Р І Ш Е Н Н Я.

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И.

24
липня 2008 року. Олександрівський районний
суд Кіровоградської області в складі:

головуючого
судді  - Пляка С.Л.

при
секретарі          - Швайка Л.В.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду  в сел.
Олександрівка  цивільну справу за
позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної шкоди завданої працівником при виконанні трудових
обов"язків.

ВСТАНОВИВ:

Позивач
звернувся до суду з позовом в якому просять стягнути з відповідача, який
працював в належному позивачу кафе-магазині, в с. Вищі Верещаки
Олександрівського району Кіровоградської області, продавцем - 41 412 грн. 08
коп. матеріалльної шкоди, завданої працівником при виконанні трудових
обов"язків.

В
судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали.
Позивач пояснив, що він зареєстрований в Олександрівській районній державній
адміністрації Кіровоградської області як фізична особа-підприємець.

В
с. Вищі Верещаки Олександрівського району Кіровоградської області має
кафе-магазин.

З
12 січня 2005 року по 22 листопада 2007 року в зазначеному магазині-кафе
працювала продавцем ОСОБА_2 - відповідач по справі. Відповідач працювала одна,
інших працівників-продавців не було. Між позивачем та відповідачем 01 лютого
2005 року було укладено договір про повну матеріальну відповідальність.

Згідно
зазначеного договору робітник, який займає посаду продавця, а саме відповідач
по справі, приймає на себе повну матеріальну відповідальність.

Крім
того 22 січня 2007 року з відповідачем було також укладено трудовий договір,
який зареєстрований 22.01.2007 року в Олександрівському районному центрі
зайнятості.

Згідно
трудового договору на відповідача покладається реалізація товарів,
відповідальність за збереження товарів та матеріальних цінностей.

03
березня 2007 року в магазині-кафе було проведено інвентаризацію, під час якої
виявлено недостачу підзвітних відповідачу товарно-матеріальних цінностей  на суму 31 180,00 грн., що підтверджується
доданою до позовної заяви інвентаризаційною відомістю та актом. Відповідач
погодилася з сумою нестачі, про що написала розписку, та зобов"язалася її
відшкодувати  продовжуючи працювати в
магазині позивача.

29
жовтня 2007 року  в магазині-кафе знову
було проведено інвентаризацію товарно матеріальних цінностей, під час якої
виявлено нестачу   на суму 10232,08 грн.,
що підтверджується доданою до позовної заяви інвентаризаційною відомістю та
актом.

Відповідач
добровільно відмовляється відшкодувати завдану шкоду тому позивач вимушений
звернутись до суду за захистом свого порушеного права.

Відповідач
пояснила, що дійсно з 12 січня 2005 року по 22 листопада 2007 року, працювала у
магазині позивача продавцем, позовних вимог не визнає, оскільки ні товару ні
грошових сум з магазину не брала, 01 лютого 2005 року договір про повну
матеріальну відповідальність не підписувала, а підписала його набагато пізніше
не розуміючи, що підписує,. Договір про повну матеріальну відповідальність,
укладений 22 січня 2007 року та зареєстрований 22 січня 2007 року в
Олександрівському районному центрі зайнятості - підписувала.

03
березня 2007 року в магазині-кафе було проведено інвентаризацію, під час якої
вона була присутня недостачу підзвітних відповідачу товарно-матеріальних
цінностей  на суму 31 180,00 грн. не
визнає.  Акт нестачі та розписку написала
під примусом позивача та його родичів. В правоохоронні органи з заявою про
примусове підписання акту та написання розписки не зверталась.

29
жовтня 2007 року  в магазині-кафе знову
було проведено інвентаризацію товарно матеріальних цінностей, під час якої вона
була присутня, але акт нестачі та інвентаризаційну відомість підписувати
відмовилась.

Позивач
та його родичі мали ключі від магазину, заходили до приміщення магазину в
кожний час доби, виручку з каси забирали не рахуючи , від цього могла
утворитись нестача.

Представник
відповідача в судове засідання не з»явився повторно, про час та місце слухання
справи повідомлений належним чином, що підтвердила відповідач.

Заслухавши
позивача та його представника, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд
вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково з наступних підстав.

У
відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну
відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству,
установі, організації, якщо між ним і підприємством, установою, організацією
відповідно до ст. 135-1 КЗпП України укладено письмовий договір про взяття на
себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості
майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Матеріалами
справи підтверджено, що відповідач укладала договори про повну матеріальну
відповідальність від 1 лютого 2005 року та від 22 січня 2007 року, про
прийняття її на роботу свідчить наказ № 1 від 12.01.2005 року (а.с. 5-6, 7, 9).

Позивач
по справі зареєстрований як фізична особа-підприємець 07.09.1999 р. в
Олександрівській районній державній адміністрації Кіровоградської області (а.с.
8).

Інвентаризаційним
описом від 3 березня 2007 року , актом від 3 березня 2007 року, розпискою від 4
березня 2007 року підтверджено недостачу товарно-матеріальних цінностей на суму
31 180 грн. та визнано її відповідачем (а.с.10-15).

Позивач
також просить відшкодувати недостачу в сумі 10 232 грн. 08 коп. згідно акту від
29 жовтня 2007 року та інвентаризаційної відомості від 29 жовтня 2007 року
(а.с. 16-18).

Таким
чином в суді було встановлено, що відповідач працюючи продавцем, у магазині
позивача, вчинила недостачу товарно-материальних цінностей.

Твердження
позивача про те, що вона вимушена була підписати договір матеріальної
відповідальності від 2 лютого 2005 року обманним шляхом та підписала  акт недостачі товарно-материальних цінностей
від 3 березня 2007 року і написала розписку від 4 березня 2007 року під тиском
позивача та членів його сім»ї ніякими доказами не підтверджено.

На
попередньому судовому засіданні позивач взагалі на визнавала дійсності підпису
на договорі про повну матеріальну відповідальність від 1 лютого 2005 року, її
представник заявив клопотання про проведення судово-почеркознавчої експертизи.
Клопотання було задоволено, але в судовому засіданні відповідач відмовилася від
проведення експертизи,  мотивуючи
відмову, відсутністю коштів.

Оцінивши
надані суду сторонами докази по справі, суд вважає за необхідне задовольнити
вимогу позивача про стягнення з відповідача 31 188 грн. завданої матеріальної
шкоди та відмовити в стягненні 10 232 грн. 08 коп., оскільки дана сума
матеріальної шкоди не підтверджена доказами. Акт від 29 жовтня 2007 року суд не
може прийняти як доказ оскільки визнання його відповідачем не підтверджено.

У
відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідача та позивача на користь
держави необхідно стягнути витрати по судовому розгляду справи, пропорційно
задоволеним та незадоволеним вимогам.

На
підставі викладеного й у відповідності з ч. 1 ст. 130, п. 1 ч. 1 ст. 134, ст.
135-1, ч. 3 ст. 136, п. 4 ч. 1 ст. 232 КЗпП України, керуючись ч. 1 ст. 88,
ст.ст. 209, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов
задовольнити частково.

Стягнути
з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 31 188 грн. та на користь держави судовий збір в
сумі 311 грн. 88 коп., 30 грн. за інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу.

Відмовити
ОСОБА_1у в стягненні на його користь з ОСОБА_2 10 232 грн. 08 коп.

Стягнути
з ОСОБА_1 на користь держави 102 грн. 32 коп. судового збору та 30 грн. за
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Заява
про апеляційне оскарження рішення суду
може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення суду може бути подана протягом 20 днів після подання заяви
про апеляційне оскарження.

Суддя:(підпис)

копія
вірна.

Суддя
Олександрівського районного суду Кіровоградської області               С.Л. Пляка