Справа № 2- 36 / 08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М             У
К Р А Ї Н И

30 липня 2008 року                                                                 м.Монастирище

Монастирищенський
районний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді:               Ротаєнко Д.С.

при
секретарі:                        Пугач
В.І.

розглянувши
у відкритому  судовому засіданні в залі
суду в                    м.Монастирище
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Стягнути
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 500 гривень та 4
гривні 25 коп судових витрат, всього 504 (п»ятсот чотири) гривні 25 коп.

Стягнути з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 500 гривень та 6
гривеь 47 коп судових витрат, а всього 506 (п»ятсот шість) гривень 42 коп.

В
задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути
подано протягом 10 днів з дня проголошення рішення до апеляційного
суду Черкаської області через Монастирищенський районний суд.

Апеляційна скарга
на рішення суду подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження до апеляційного суду Черкаської області через
Монастирищенський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано.

.

Суддя:                                                                      Д.С.Ротаєнко

Справа № 2- 36 / 08

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М             У
К Р А Ї Н И

30 липня 2008 року                                                                 м.Монастирище

Монастирищенський
районний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді:               Ротаєнко Д.С.

при
секретарі:                        Пугач
В.І.

розглянувши
у відкритому  судовому засіданні в залі
суду в                    м.Монастирище
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и
в :

Позивачі
15.01.2008 року звернулися в суд із позовом до відповідача про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди. Підставою своїх вимог вважають, те що ОСОБА_2
на підставі довіреності має повноваження керувати автомобілем марки ВАЗ 2108
державний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1 (свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу РКС № 339112 видане Уманським МРЕВ). 1 жовтня
2007 року о 13 годині 45 хвилин ОСОБА_2, керуючи вищевказаним автомобілем,
рухався по вул. Леніна поблизу магазину "Волошкове поле" в смт.
Цибулів Монастирищенського району Черкаської області із швидкістю 30 км/год. На
зустріч йому рухався автомобіль марки ВАЗ 2121, державний номерний знак
НОМЕР_2, яким керував відповідач. Разом з ОСОБА_2 в автомобілі знаходився
ОСОБА_3. За чотири метри до його автомобіля відповідач, не впевнившись у
безпечності для інших учасників дорожнього руху, не надавши перевагу в русі
автомобілю, яким керував ОСОБА_2, що рухався по зустрічній смузі, почав
здійснювати маневр з поворотом наліво з виїздом на смугу зустрічного руху.
ОСОБА_2 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем відповідача,
внаслідок чого відбулось зіткнення автомобілів. Скоєну дорожньо-транспортну
пригоду було зафіксовано працівниками органів внутрішніх справ. За
адміністративними матеріалами постановою Монастирищенського районного суду про
накладення  адміністративного  стягнення
від  26  жовтня
2007  року   по
справі  №3-2319/07 відповідача
визнано винним у вчиненні правопорушення, пов'язаного з порушенням п. 10.1
Правил дорожнього руху України. Таким чином відповідач керуючи автомобілем,
порушивши Правила дорожнього руху України скоїв дорожньо-транспортну пригоду,
внаслідок якої пошкоджено автомобіль позивача ОСОБА_5, а саме: розбито ліву
фару, передній бампер, екран, кришка бардачка, навіси  лівих дверей, деформовано капот, ліве крило,
зігнуто підрамники, лівий підкрилок, лопнув акумулятор. Окрім того позивачу
ОСОБА_2 та позивачу ОСОБА_3 завдано моральної шкоди. Внаслідок стресу,
моральних переживань та легких тілесних ушкоджень (забої) після
дорожньо-транспортної пригоди порушено їхні нормальні життєві зв'язки, зіпсувались
стосунки в родині. Позивачі змушені витрачати особистий час на відвідування
органів внутрішніх справ, суду, юридичних консультацій, автомагазинів, станцій
технічного обслуговування тощо. Викладені обставини підтверджуються матеріалами
адміністративної справи № 3 -  2319/07
Монастирищенського районного суду. Просять стягнути з відповідача на користь
ОСОБА_1 5000 (п'ять) тисяч матеріальної шкоди, на користь ОСОБА_2 1500 (одну
тисячу п'ятсот) гривень моральної шкоди, 30 гривень судових витрат, 59 гривень
50 копійок витрат по державному миту, на користь ОСОБА_3 1000 (одну тисячу)
гривень моральної шкоди. Заявою № 3438 від 14.04.2008 року позивачі збільшили
суму позовних вимог, відповідно до якої просять стягнути із відповідача на
користь ОСОБА_1 6773,13 (шість тисяч сімсот сімдесят три) гривні 13 копійок
матеріальної шкоди, на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 1500 гривень,  76 гривень 50 копійок витрат по державному
миту, на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 1000 гривень.

У
судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги в інтересах позивача ОСОБА_1
та свої підтримав повністю та пояснив суду, що 01.10.2007 року відбулась ДТП,
винуватим у якій визнано відповідача. В результаті даної ДТП відповідачем
пошкоджено автомобіль, яким він володіє на підставі доручення. Йому заподіяна
моральна шкода, так як у сім»ї виникають сварки з приводу не відремонтованого
автомобіля. Крім цього, отримав тілесні ушкодження під час ДТП, про що
зазначено у акті освідування. Отримав синці, шишку, шкіра на певній ділянці
тіла була пошкодженна. За медичною допомогою до лікарів не звертався.
Відповідач зобов»язався відремонтувати автомобіль в добровільному порядку.
Спочатку якість робіт майстра, якого запропонував відповідач, влаштовувала.
Потім вияснилося, що роботи не проводяться, так як майстер ремонтував інші
машини і у нього зламався зварювальний апарат. Більше місяця машина стояла без
ремонту. Згодом майстер сказав, що відповідач не привозить запчастини. Надані
пізніше відповідачем запчастини були у використанні, неякісні, іржаві і
непридатні. Майстер сказав, що вони не підходять, а відповідач сказав, щоб він
їх установив на їх автомобіль. Майстер поставив ці використані деталі неякісно,
крила не держалися. Він порадився із ОСОБА_6 і вирішили, що заберуть
автомобіль. Автомобіль знаходився у майстра місяців 2- 2,5. На ремонт
автомобіль їхав своїм ходом. На момент забрання автомобіля на ньому не стояв
бампер, фари, завіси не були приварені. Вказані запчастини були у автомобілі і
вони їх забрали з собою разом з автомобілем. Бампер був без швелерів і
кріплень. Не було решітки, яка закриває радіатор, на якій були допоміжні
протитуманні фари. Машина не була доварена,
не  фарбована і не встановлені усі
запчастини. Чи був присутній відповідач тоді, коли вони забирали автомобіль не
пам»ятає. Вони сказали майстру, що їх не влаштовує якість запчастин та роботи і
тому забирають автомобіль. Майстер відмовився продовжувати виконувати ремонтні
роботи, так як відповідач не сплачував йому кошти за проведені роботи. Після
цього, автомобіль стоїть у них в гаражі. У ньому нічого не змінювалось. Вони
чекають рішення суду. Фотознімки автомобіля безпосередньо після ДТП вони робили
особисто у жовтні 2007 року, точніше попросили експерта і він їм їх зробив. На
момент проведення фотографування був присутнім експерт Музика П.В., але не
офіційно. При цьому відповідач не був присутнім. Фотографування проводилось
через 1-2 дні після ДТП в м.Монастирище на їх особистий фотоапарат. Панель
приладів після ДТП не змінювалась, а залишилась та ж.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_6 позовні
вимоги підтримав, просить стягнути у відшкодування моральної шкоди на його
користь 1000 гривень, судові витрати та пояснив, що після ДТП отримав стрес. До
цього часу після ДТП у нього болить голова. Відповідач зобов»язався у
добровільному порядку відремонтувати їх автомобіль. Разом вони завезли
автомобіль до майстра, на якого вказав відповідач. Через деякий час вони
приїхали подивитися чи проводяться ремонтні роботи і побачили, що замість
пошкоджених деталей поставлені запчастини, які є неякісними, тобто іржаві,
старі, тому забрали автомобіль додому і звернулися в суд із позовом, щоб
відповідач відшкодував їм завдану шкоду. Все куплене неякісне. Сплатити і
ремонтувати надалі автомобіль  відповідач
відмовляється.  Все, що відремонтовано,
вважає, що необхідно зняти і повернути відповідачу. А ремонтувати будуть самі.
Автомобіль 1987 року випуску.

Представник
позивача позовні вимоги підтримав повністю. Просить позов задоволити, так як
ДТП відбулося з вини відповідача. Відповідач зобов»язався відшкодувати завдану
шкоду, але цього не зробив. Просить задоволити позовні вимоги повністю. Позивач
ОСОБА_2 зазнав легких тілесних ушкоджень. Це підтверджується протоколом № 157.
Він вважає, що ці тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень.

У
судовому засіданні відповідач позов не визнав, підтримав надані заперечення
згідно яких позов вважає необґрунтованим і безпідставним, оскільки, на час
звернення позивачів до суду він за власний рахунок відремонтував пошкоджений в
ДТП автомобіль ВАЗ - 2108, який належить ОСОБА_1 Крім того, вважає, що висновок
експерта № 18 від 22 лютого 2008 року (а. с. 29 - 33) не може бути використаний
як доказ у даній справі з таких підстав: 1. у висновку вказано, що ухвала
Монастирищенського районного суду про призначення авто товарознавчої експертизи
надійшла до експерта 20 листопада 2007 року. В той же час в матеріалах справи
міститься ухвала судді про призначення авто товарознавчої експертизи, датована
4 лютого 2008 року, отже вона не могла надійти експерту у листопада 2007 року.
Таким чином, висновок експерта № 18 від 22 лютого 2008 року є незаконним,
оскільки, він складений на підставі неіснуючої ухвали Монастирищенського
районного суду. 2. вказаний висновок експерта є незаконним, оскільки він складений
на підставі протоколу огляду транспортного засобу № 18 від 18 лютого 2008 року
(а. с. 35), а на цей час оглядуваний експертом автомобіль  вже був відремонтований, і на ньому були
відсутні  пошкодження, зазначені
експертом у протоколі. Тобто, експерт вказав у протоколі недостовірні дані. Про
це він особисто зазначив у протоколі огляду
після ознайомлення з його змістом 18 лютого 2008 року. 3.  експерт сфальсифікував додаток до висновку
автотоварознавчої експертизи № 18 від 22 лютого 2008 року - таблицю зображень
(а.с. 36 - 38), додавши до неї фотознімки, які зроблені в іншому місці, в інший
час, і не виключено, що з іншого транспортного засобу. Це підтверджується
частиною самих фотознімків, на яких видно, що фотографування проводилось в
літній час (видно зелену траву та листя на деревах), в той час коли автомобіль
ВАЗ 2108, що належить ОСОБА_1, оглядався експертом 18 лютого 2008 року, коли на
землі лежав сніг і це видно на інших фотознімках. Отже, фотографування
зображеного на фотознімках автомобіля (автомобілів) здійснювалось експертом в
різний час, а не лише 18 лютого 2008 року у його квартирі. Як вбачається із
таблиці зображень, всі фотознімки, на яких зображений автомобіль з механічними
пошкодженнями, зроблені у літній чи осінній час, а ті фотознімки на яких
зображений автомобіль без явних механічних пошкоджень, зроблені взимку при
наявності снігу. Це є підтвердженням того, що на час огляду експертом
автомобіля, 18 лютого 2008 року, на ньому насправді були відсутні ті
пошкодження, які вказані експертом у протоколі огляду транспортного засобу № 18
від 18 лютого 2008 року. За таких обставин висновок експерта про суму завданих
власнику автомобіля матеріальних збитків є незаконним. Просить відмовити
повністю у задоволенні позовних вимог позивачів. Також він пояснив, що за його
рахунок автомобіль позивача відремонтовано майстром ОСОБА_9. Залишилось лише
його пофарбувати. Не заперечує провести фарбування автомобіля та його
грунтування, але не за такі кошти, які виставляють позивачі, оскільки, вартість
ремонтних робіт завищена. Чому позивачі забрали автомобіль він не знає. Майстер
відмовився фарбувати автомобіль повністю, а був згідний пофарбувати замінені
частини. У його присутності автомобіль оглядався лише при проведенні експертизи
у лютому 2008 року. Він не згідний із пошкодженнями, зазначеними у висновку,
оскільки, автомобіль відремонтований. Вважає, що у вчиненні ДТП також винен
позивач. Він не обіцяв фарбувати весь автомобіль, а зробити ремонт пошкоджених
частин.

Представник
відповідача позов не визнав. Вважає, що позивачі не надали суду належних і
допустимих доказів заподіяння їм як матеріальної так і моральної шкоди. Просить
у задоволенні позову відмовити повністю. Крім цього, вважає, що позивачі
використовували автомобіль, так як згідно показників автомобіль проїхав біля 3
000 км з часу вчинення ДТП і до огляду його експертом  18.02.2008 року.

ОСОБА_7,
допитаний в якості свідка, показав суду, що працює водієм таксі. Відвозив
позивачів двічі у м.Умань. Вперше у жовтні 2007 року привозив експерта для огляду
автомобіля. Другого разу приблизно у лютому 2008 року возив позивачів до
експерта. Про це йому відомо із розмови позивачів. Позивачів були у збудженому
настрої, так як говорили про необхідність ремонту автомобіля. За виконану
роботу позивачі оплатили йому перший раз 100 гривень, а вдруге 120 гривень.

Свідок ОСОБА_8
показав суду, що знає ОСОБА_2. До ДТП ОСОБА_2 був спокійний. Він бачив його
наступного дня після аварії. Поведінка ОСОБА_2 змінилася: він був знервований
тим, що необхідно проводити ремонт автомобіля, різко реагував на будь-які
висловлювання.

Експерт Музика
Павло Володимирович, допитаний у судовому засіданні, показав суду, проводив
експертизу за ухвалою суду за позовом про відшкодування шкоди автомобілю ВАЗ
2108. Від якого числа ухвала не пам»ятає. Щодо дати ухвали суду, згідно якої
проводив експертизу, зазначеної у висновку, має місце механічна помилка. Він
попередньо робив звіт для позивачів, через це, можливо, невірно зазначена дата.
За ухвалою суду він робив висновок експерта. У протоколі № 18 станом на
18.02.2008 року записані ті пошкодження, які були станом на 18.02.2008 року та
станом на 1.10.2007 року. Він бачив цей автомобіль після ДТП і йому були надані
фотографії, тому у даному висновку та акті були зазначені всі пошкодження на момент
ДТП.  При призначенні експертизи йому
було поставлено питання визначення вартості відновлювального ремонту після ДТП,
яке мало місце 1 жовтня 2007 року. Тому ним було використано при проведенні
експертизи фотознімки, які були зроблені позивачами безпосередньо після ДТП. На
момент проведення експертизи автомобіль частково відремонтований, але усі
пошкодження, які зазначені у висновку експерта, мають місце на час її
проведення. На аркуші справи 36  8
знімків надано позивачами ІНФОРМАЦІЯ_1 та на а.с.37 на зворотній частині  1 фото в 2 ряду справа, всі інші знімки
зроблені ним 18.02.2008 року. Станом на 18.02.2008 року машина частково
відремонтована. Він робив оцінку станом на 1.10.2007 року і у акті записані
пошкодження на 1.10.2007 року. Станом на 18.02.2008 року замінене лише крило
ліве. На місці ДТП він не був, але автомобіль бачив, так як його запросили
позивачі його оглянути. Від проведення експертизи у жовтні 2007 року позивачі
відмовились. Автомобіль він оглянув, але пошкодження не фіксував. Автомобіль
оглянув для себе, без складання будь-яких документів.

Дослідивши
матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, їх представників, показання
свідків та експерта, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню
виходячи із наступного:

- в частині відшкодування
матеріальної шкоди позов не підлягає задоволенню виходячи із наступного:

- позивачами на
підтвердження розміру матеріальної шкоди, завданої відповідачем, надано
висновок експерта № 18 від 22.02.2008 року;

- допитаний у
судовому засіданні експерт Музика Павло Володимирович показав суду, що при
проведенні експертизи ним були використані фотознімки автомобіля позивачів, які
зробили самі позивачі після ДТП у його присутності у жовтні 2007 року, та
фотознімки, які зроблені при проведенні експертизи за ухвалою суду;

- про вказаний
факт свідчить і те, що фотознімки містять елементи, які вказують на те, що
знімки проведено у різні пори року;

- у
відповідності до ч.5 ст.53 ЦПК України експерт не має права за власною
ініціативою збирати матеріали для проведення експертизи, спілкуватися з
особами, які беруть участь у справі, за винятком дій, пов»язаних з проведенням
експертизи;

- із показань
експерта, пояснень позивачів, показань свідка ОСОБА_7, судом встановлено, що
експерт Музика П.В. спілкувався з позивачами до проведення експертизи,
призначеної ухвалою суду. Приєднав до матеріалів проведеної експертизи фото,
які були передані йому позивачами поза матеріалами цивільної справи і вони
враховані при визначенні вартості відновлювального ремонту. Тому суд вважає, що
такий висновок експерта, як доказ у справі,
не відповідає вимогам ч.1 ст.59 ЦПК України і не може бути прийнятий як
доказ судом ( ч.1 ст.59 ЦПК України «суд не бере до уваги докази, які одержані
з порушенням порядку, встановленого законом»);

- інших, належних
і допустимих доказів розміру, заподіяної матеріальної шкоди, позивачі суду не
надали, тому суд вважає, що позов у частині відшкодування матеріальної шкоди з
підстав та, наданих позивачами, доказів не підлягає задоволенню. Пояснення
сторін, не допитаних в якості свідків, у відповідності до ст. 57 ЦПК України не
є доказами;

- у
відповідності до ст.88 ЦПК України
судові витрати підлягають стягненню пропорційно частині задоволених
вимог; оскільки судом відмовлено в задоволенні позову про відшкодування
матеріальної шкоди, не підлягають стягненню на користь позивачів судові витрати
понесені ними в зв»язку із пред»явленими позовними вимогами у цій частині;

- в частині
відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що позов підлягає частковому
задоволенню, виходячи із наступного:

- у відповідності до ст. 396 ЦК України особа, яка має
речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до
положень глави 29 цього Кодексу;

- згідно глави 29 ЦК України, а саме: ч.3 ст.386 ЦК
України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої
йому майнової та моральної шкоди,

- у відповідності до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання
або утримання якого створює підвищену небезпеку;

- згідно п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана
внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на
загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою;

- згідно постанови Монастирищенського районного
суду від 26.10.2007 року відповідач ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні правопорушення,
передбаченого ст.124 КУпАП, так як 01 жовтня 2007 року о 13 год 45 хв в
смт.Цибулів Монастирищенського району Черкаської області, керуючи автомобілем
«ВАЗ-2121» д/н НОМЕР_2, перед початком руху не переконавшись, що це буде
безпечно, не надав переваги в русі автомобілеві ВАЗ - 2108 д/н НОМЕР_1 під
керуванням громадянина ОСОБА_2, що призвело до зіткнення транспортних засобів,
в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження;

- у відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної
сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі
про адміністративне правопорушення обов»язкова для суду, що розглядає справу
про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено  постанову суду, з питань, чи мали місце ці
дії та чи вчинені вони цією особою;

- оскільки,
наслідкоим протиправних діянь відповідача є те, що позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3
тривалий час не можуть використовувати автомобіль, яким вони володіють на
підставі довіреності (а.с.8). Змушені змінити свій звичайний спосіб життя,
витрачати додаткові зусилля для його організації. Це підтверджується
показаннями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_7, а також вказані обставини  не заперечуються відповідачем в частині не
завершення ремонту автомобіля на час розгляду справи. Суд вважає, що стягненню
у відшкодування моральної шкоди на користь позивачів підлягає по 500 гривень
кожному. Суд вважає, що такий розмір відшкодування відповідає вимогам
розумності і справедливості. Суд вважає, що в іншій частині позову про
відшкодування моральної шкоди необхідно відмовити, оскільки, позивачі не надали
суду доказів для задоволення його в повному обсязі. Суд вважає, що пояснення
позивача ОСОБА_2 та його представника, що він отримав тілесні ушкодження під
час ДТП, а тому має право на відшкодування моральної шкоди в розмірі 1500
гривень, не можуть бути підставою задоволення позову, оскільки, у відповідності
до ст.145 ЦПК України для підтвердження наявності тілесних ушкоджень та
визначення ступеня тяжкості  є
обов»язковим проведення експертизи. Разом з тим, ні одна із сторін, у
відповідності до ст. 144 ЦПК України не заявила клопотання про проведення такої
експертизи при наявності представників, які надавали їм як фахівці, правову
допомогу, суд позбавлений можливості з власної ініціативи призначати
експертизу, тому суд вважає, що позивач ОСОБА_2 не надав суду належних доказів
заподіяння йому тілесних ушкоджень в результаті ДТП, яка мала місце 01.10.2007
року;

- у
відповідності до ст.88 ЦПК України на користь позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3
підлягають стягненню із відповідача судові витрати пропорційно задоволеним
вимогам про відшкодування моральної шкоди( відповідачу ОСОБА_3 в сумі 50%,
позивачу ОСОБА_2в сумі 33%) .

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 23, 386,396, 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України, ст.40 КУпАП, ст.ст. 3,
5, 6, 7, 8, 10, 11, 14, 58, 61, 88, 158-159, 189, 213-215, 291-292, 294-296 ЦПК
України, суд

в
и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Стягнути
з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 500 гривень та 4
гривні 25 коп судових витрат, всього 504 (п»ятсот чотири) гривні 25 коп.

Стягнути з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 500 гривень та 6
гривеь 47 коп судових витрат, а всього 506 (п»ятсот шість) гривень 42 коп.

В
задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути
подано протягом 10 днів з дня проголошення рішення до апеляційного
суду Черкаської області через Монастирищенський районний суд.

Апеляційна скарга
на рішення суду подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження до апеляційного суду Черкаської області через
Монастирищенський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про
апеляційне оскарження не було подано.

.

Суддя:                                                                      Д.С.Ротаєнко