Номер справи: 2-183
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

21 липня 2008 року
Маневицький районний суд Волинської області

в
складі:  головуючого - судді                                Невара О.В.,

при секретарі
Ткачук Н.В.,

з
участю позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача                        Турика П.О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі справу за позовом ОСОБА_1 до
Маневицької селищної ради Волинської області про визнання права власності на
спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

4 березня 2008 року
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Маневицької селищної ради   Волинської
області  про  визнання
права   власності  на
спадкове   майно.
Свої вимоги обґрунтувала тим, що їй та її покійному чоловікові ОСОБА_2
на праві спільної сумісної власності належав житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Заповіту на
випадок свої смерті чоловік не залишав. Спадщину після його смерті своєчасно
прийняла вона, ОСОБА_1, фактично вступивши в управління та володіння спадковим
майном, оскільки постійно проживала разом зі спадкодавцем на день відкриття
спадщини. Інші спадкоємці - діти спадкодавця ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
відмовились від належних їм часток спадщини на користь позивача, що
підтверджується їх нотаріально посвідченими заявами.

До складу спадщини входить Ѕ частина вказаного вище будинковолодіння, на
яке позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність
на нього правовстановлюючих документів і позасудовим порядком вирішити це питання
неможливо. З цієї ж причини вона не може отримати свідоцтво про право власності
на частку у спільному сумісному майні подружжя на належну їй Ѕ частину
будинковолодіння і таким чином стати законним власником усього житлового
будинку, який їй фактично належить. Посилаючись на зазначені обставини, просила
суд визнати за нею право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1, яке належало
їй та її покійному чоловікові ОСОБА_2

Позивач ОСОБА_1 в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у поданій до
суду заяві, пояснила, що вона, являючись спадкоємцем за законом, після смерті
чоловіка фактично прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння
спадковим майном, оскільки постійно проживала разом зі спадкодавцем на день
відкриття спадщини. Через відсутність правовстановлюючих документів вона не
може оформити своїх спадкових прав, а тому просила суд визнати за нею право
власності на будинковолодіння АДРЕСА_1.

Представник відповідача Турик П.О.
позовні вимоги визнав повністю, не заперечує проти визнання за позивачем права
власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1,
що належав їй та ОСОБА_2 Будь-якого спору щодо даного майна немає.

Заслухавши пояснення
сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і
підлягає до повного задоволення.

Згідно
ч. 2 ст. 12 Закону України „Про власність” від 7.02.1991 року громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному  виробництві,
індивідуальної  праці,  підприємницької діяльності,  вкладення
коштів  у  кредитні
установи,  акціонерні товариства,
а також на майно, одержане внаслідок успадкування  або укладення інших угод, не заборонених
законом.

Відповідно
до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах,  що  не  заборонені  законом,  зокрема  із  правочинів.
Право власності
вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно
ст. 1216 Цивільного кодексу України
спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка
померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до
ст. 1261 Цивільного кодексу України
у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець,
який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається
таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270
цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Той факт, що покійний ОСОБА_2
був власником 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, а ОСОБА_1 є власником іншої 1/2
частини цього ж будинковолодіння, крім визнання цієї обставини сторонами, підтверджується дослідженими
судом рішенням виконкому Маневицької селищної ради від 13
грудня 1985 року про виділення у безстрокове користування земельної ділянки для
будівництва житлового будинку, будівельним паспортом на її забудову, технічним
паспортом на дане будинковолодіння, експертним висновком про відповідність
житлового будинку діючим державним будівельним, санітарним і пожежним нормам.

Родинні відносини позивача з
ОСОБА_2, як дружини та чоловіка, підтверджуються свідоцтвом про одруження
НОМЕР_1, яке досліджувалось судом.

Довідкою
Маневицької селищної ради Волинської області № 272 від 27 лютого 2008 року доведено факт прийняття позивачем спакового майна після смерті
ОСОБА_2. З довідки Маневицького ВУЖКГ № 592 від 19 лютого 2008 року та заяв,
посвідчених Старочорторийською сільською радою 17 грудня 2007 року, 14 січня
2008 року, встановлено, що інші спадкоємці - діти спадкодавця ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 відмовились від належних їм часток спадщини на користь позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України
відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на
спадщину.

Аналізуючи зібрані та
досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач
ОСОБА_1, являючись спадкоємцем за законом, фактично набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1. На даний час право
власності на це майно ніким не оспорюється, а тому є всі підстави для визнання
права власності на вказане будинковолодіння за ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 88, 209,
212-215 ЦПК України, ст.ст. 328, 1216, 1261, 1268, 1296 ЦК України, Законом
України „Про власність” від 7.02.1991 року, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що
знаходиться АДРЕСА_1, які належали ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через
Маневицький районний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом
десяти днів з дня проголошення рішення і поданням після цього протягом двадцяти
днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в
порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Рішення набирає законної сили
протягом десяти днів з дня його проголошення, якщо не буде подана заява про
апеляційне оскарження. Якщо подається заява про апеляційне оскарження, рішення
набирає законної сили протягом двадцяти днів, якщо не буде подана апеляційна
скарга. У випадку подачі апеляційної скарги, рішення набирає законної сили
після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя: