Справа № 22-ц-808/2008 р.                                                   Головуючий у 1-й інстанції -
категорія  -  21                                                              Суддя-доповідач   -
У Х В А Л А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

17 липня 2008
року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого
- Криворотенка В.І.

суддів -
Семеній Л.І., Ільченко О.Ю.

з участю
секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

та осіб,
які приймають участь у справі - представника апелянта Симоненко В.Г.,
представника відповідачів ОСОБА_3.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду Сумської області
апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та
газифікації «Сумигаз» на рішення Зарічного районного суду м. Суми, від 19
травня 2008 року в справі за позовом Відкритого акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації «Сумигаз» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа;
приватний нотаріус ОСОБА_4, про визнання договору дарування недійсним, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням
Зарічного районного суду м. Суми, від 19 травня 2008 року в задоволенні
позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

Вказане рішення ВАТ по
газопостачанню та газифікації «Сумигаз» оскаржило в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі апелянт,
посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права,
неповноту з'ясування обставин справи, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішеня, яким задовольнити його позовні
вимоги.

Апелянт вказує, що суд розглянув справу без участі
відповідача, у звязку з чим не були встановлені дійсні обставини справи, також
вказує, що спірний договір дарування є фіктивним оскільки вчинений без наміру
створення правових наслідків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2. працював у ВАТ по
газопостачанню та газифікації «Сумигаз» на посаді начальника відділу
матеріально-технічного забезпечення та був звільнений з займаної посади з 22
серпня 2006 року за власним бажанням.

В період роботи ОСОБА_1. - 13 лютого 2002 року між сторонами був укладений
кредитний договір (не цільовий), відповідно до якого відповідачу було надано
кредит в сумі 10000  грн. терміном на 50
місяців. В подальшому додатковою угодою від 1 січня 2004 року, суму кредиту
було збільшено до 24800 грн. інші умови договору залишилися без змін. Грошові
кошти видавалися відповідачу частинами, через касу позивача, в період з 13
лютого 2002 року по 26 червня 2003 року.

8 лютого 2002 року відповідач купив квартиру 199 в будинку
АДРЕСА_1, а 03 липня 2002 року він подарував це житлове приміщення своєму
батьку - відповідачу ОСОБА_2

22 серпня 2006 року ОСОБА_2. був звільнений з роботи за власним бажанням,
однак умов кредитного договору повністю не виконав і залишок не погашеної суми
кредиту склав 15910 грн. 00 коп.

26 вересня 2007 року Зарічним районним судом винесено рішення та видано
виконавчий лист №2-2638 від 10 жовтня 2007 року про стягнення з ОСОБА_1. боргу за договором кредиту та судових витрат,
всього на загальну суму 15991 грн. 11 коп.

Заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а рішення суду - без
зміни, з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може
бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Суд першої інстанції вірно з'ясував спірні правовідносини, повно, всебічно
встановив обставини, що мають значення для справи у відповідності зі ст. 212 ч.
1 ЦПК України, дослідив всі наявні докази в справі та дав їм оцінку, що
ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх
дослідженні.

В апеляційній скарзі не наведені обставини та докази, які б ставили під
сумнів законність рішення місцевого суду.

Відповідно до ст.4 ЦК УРСР цивільні права і обовязки виникають з угод, які
не суперечать закону.

Згідно з нормами глави 3 ЦК УРСР угода може бути визнанна судом недійсною
лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом або іншим нормативним
актом.

Тому при визнанні угоди недійсною повністью чи частково суд повинен
установити наявність тих обставин, з якими закон повязує взнання угоди
недійсною.

За правилами ст. 48 ЦК УРСР угода визнається судом недійсною, якщо вона в
момент вчинення суперечить закону чи іншим правовим актам.

Місцевим судом вірно встановлено, що 03 липня 2002 року відповідач даруючи
свою квартиру батьку не допустив жодного порушення норм права, оскільки,
квартира була його приватною власністю, заборони на її відчуження не існувало,
кредитний договір від 13 лютого 2002 року та додаток до нього не передбачали,
що спірна квартира є предметом застави по кредиту, а навпаки зі змісту
кредитного договору не вбачається для чого брався даний кредит. Крім того
відповідно до матеріалів справи (а.с.30) спірна квартира була придбана
відповідачем ОСОБА_1. ще до отримання кредиту і умови договору кредиту не
містять жодних заборон, щодо відчуження будь-якого майна ОСОБА_1. під час дії
договору.

Посилання апелянта на те, що договір дарування між відповідачами мнимий -
є безпідставними, оскільки відповідно до глави 22 ЦК УРСР, який діяв на момент
укладення спірного договору, даний договір повністю відповідає вимогам даних
норм ЦК УРСР.

Доводи апелянта про те, що обдарований не проживає в спірній квартирі, не
є підставою вважати угоду мнимою, оскільки власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За таких обставин, коли суд першої інстанції постановив рішення з
додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни,
чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308, 312, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія
суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну
скаргу Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз»
відхилити, а рішення Зарічного районного суду м. Суми, від 19 травня 2008 року
в даній справі залишити без змін.

Ухвала набрала
законної сили але може бути оскаржена на протязі двох місяців до Верховного
Суду України з часу її проголошення.

Головуючий -  В.І.

Судді - Семеній Л.І., Ільченко О.Ю.

З
оригіналом згідно: суддя  .І.