Справа
№ 2-2079/ 2008 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24  червня
2008 року
Індустріальний  районний суд м.

Дніпропетровська

в
складі : головуючого  судді   -
Слюсар Л.П.

при секретарі             -     Цалин О.С.

розглянувши
у попередньому   судовому засіданні в
залі суду в м.

Дніпропетровську
цивільну  справу за позовною заявою  ОСОБА_1
до  ОСОБА_2      про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

В  червні 2008 року позивач звернувся до суду з
позовом  до відповідачки про

розірвання
шлюбу, посилаючись на те, що 25  жовтня
1986 року він зареєстрував

шлюб
із відповідачкою . Від спільного життя
неповнолітніх дітей не має.

Спільне
життя з відповідачкою не склалося,
втрачено почуття любові та поваги і

шлюб
є  формальним.  В даний час проживає із іншою жінкою, яку
кохає і бажає

створити
сім'ю.  Спору про розділ майна не
має.    Вважає, що подальше

збереження
сім'ї суперечить його  інтересам.   Просив
шлюб розірвати.

В
судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги. Вказала на те,
що

з  липня 2007
року єдиною сім'єю не проживають. Примирення не можливо.

Відповідачка
в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Вказала, що в

позовній
заяві вірно викладені обставини розпаду сім'ї.
Просила суд розірвати

шлюб.
Вказала, що дійсно сім'я розпалася і
примирення не можливе.    Майновий

спір
відсутній.

Виходячи із наведеного, суд  вважає, що рішення у справі можливо
постановити

при
проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при
визнані позову ухвалюється судове

рішення
в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу.
Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК

України
у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних

підстав
ухвалює рішення про задоволення позову.

Так,
в судовому засіданні встановлено, що між сторонами 25  жовтня 1986 року в

Сурсько-Михайлівській
селищній раді Солонянського району
Дніпропетровської

області
,  актова запис № 23, був зареєстрований
шлюб.  В шлюбі неповнолітніх

дітей
не має.  Судом встановлено, що сторони
з   липня 2007 року  проживають

окремо,
спільне господарство не ведеться,
примирення не можливе. Майновий

спір  відсутній.

При  таких обставинах суд приходить до висновку,
що причини, якими мотивують

сторони
свої вимоги є обґрунтованими, подальше сумісне життя  подружжя і

збереження
сім'ї не можливе.

Тому
суд вважає за необхідне позов задовольнити та розірвати шлюб, судові

витрати
віднести за рахунок відповідача.

Приймаючи
до уваги вищевикладене та керуючись ст.ст. 104, 110 Сімейного Кодексу

України,
ст.ст. 3,7, 10, 11, 15, 30, 174,  212-215
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Шлюб
між   ОСОБА_1  та
ОСОБА_2, зареєстрований 25
жовтня  1986 року

Сурсько-Михайлівською
селищною радою Солонянського району Дніпропетровської

області
,  актовий  запис № 23 - розірвати.

При
видачі свідоцтва про розірвання шлюбу витрати в розмірі 17 грн. 00 коп.

віднести
за рахунок відповідача,  позивачку від
сплати звільнити.

Рішення може
бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області

через
Індустріальний районний суд, шляхом подачі у 10-ти денний строк, з дня

проголошення
рішення, заяви про апеляційне оскарження і подання після цього

протягом
20-ти днів апеляційної скарги,  або без
подання заяви про апеляційне

оскарження,
шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 10-ти днів з  дня

проголошення
рішення.

Суддя:

Л.П. Слюсар