Справа № 2-951
20 березня 2008 року Дніпропетровський районний
суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Чубенко Л.І.,
при секретарі Гармаш Р.І.,
відкритому судовому засіданні в сел. Ювілейне
справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту родинних стосунків, факту
прийняття спадщини та визнання права власності на 2/3 частини будинку в порядку
спадкування за заповітом та за законом, а також за позовом ОСОБА_4 яка дії в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/3
частину будинку в порядку спадкування за законом,
ОСОБА_2 та як третя особа за позовом ОСОБА_3 в судове засідання не з”явився,
надав заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, проти
задоволення позовів не заперечує.
Представник відповідача ОСОБА_3 в судове засідання не з”явилася, надала
заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, позов ОСОБА_3
підтримує та просить його задовольнити, проти задоволення позову ОСОБА_1 не
судове засідання не з”явилася, надала заяву, в якій просила позовні вимоги  задовольнити, справу розглянути у її
особа Дніпропетровська районна державна нотаріальна контора  в судове засідання не з”явилися, надали
листа, в якому просили справу розглянути у їх відсутність.
Суд, дослідивши матеріали справи,
приходить до наступного. Судом встановлено, що ОСОБА_5 на праві особистої
власності на підставі свідоцтва про право особистої власності на будову,
виданої виконавчим комітетом Кіровської селищної Ради Дніпропетровського району
Дніпропетровської області на підставі рішення Кіровської селищної Ради від 28
листопада 1959 року належав будинок АДРЕСА_1. Даний будинок зареєстрований і
занесений у реєстрову книгу під № 2-220 і зареєстрований у Новомосковському
межміському бюро технічної інвентаризації. У ньому проживали ОСОБА_5 разом зі
своїм сином, а батьком позивача ОСОБА_6.
рідною дочкою ОСОБА_6, її брат ОСОБА_2 - відповідач та третя особа по даній
справі народився ІНФОРМАЦІЯ_1, а позивачка ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2, про
що свідчить свідоцтво про народження, яке видано виконкомом Кіровської селищної
Ради Дніпропетровського району й області НОМЕР_1, актовий запис за № 4.
вмерла ІНФОРМАЦІЯ_3, її син, тобто ОСОБА_6 поховав матір, тобто бабусю позивачки,
залишаючись проживати в її будинку, а в 1978 році поруч із її будинком він звів
собі новий будинок АДРЕСА_2 при спільному житті із дружиною ОСОБА_7, матір'ю
позивачки, куди й переселився. Свідоцтво про шлюб ОСОБА_6 зі ОСОБА_7 видано
12.01.1954  року виконкомом Кіровської
селищної Ради Дніпропетровського району й області НОМЕР_2, актовий запис за №
смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина - будинок з надвірними будовами,
розташований АДРЕСА_1.
спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняв тільки її син,  батько сторін ОСОБА_6, він заяву про
прийняття спадщини в нотконтору не подавав, однак фактично вступив у управління
спадкоємним майном - будинком АДРЕСА_1, тому що на день смерті спадкодавця проживав
у даному будинку, а також і після її смерті відповідно до ст.ст. 529,549 ЦК
України в редакції 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини. Будинок
АДРЕСА_2 був зареєстрований на ім'я батька сторін, тобто, ОСОБА_6.
ІНФОРМАЦІЯ_4. Після його смерті відкрилася спадщина 1/2 частина будинку
АДРЕСА_2, тому що інша його частина повинна належати дружині померлого ОСОБА_7,
з якою й був зведений даний будинок будучи в шлюбі й при спільному проживанні й
на спільні засоби, а також будинок АДРЕСА_1. Після смерті ОСОБА_6., на ім'я
його жінки, тобто ОСОБА_7, на підставі ст. 22 КпШтС України було видано
24.08.1983 року державним нотаріусом Дніпропетровської райдержнотконтори
свідоцтво про право власності на 1/2 частину даного житлового будинку за  р. 1832 і на другу половину - 1/2 частину
даного будинку було видано свідоцтво про право на спадщину за законом  зареєстровано в реєстрі за № 1834.
та її брат ОСОБА_2 знали про те, що документи на домоволодіння АДРЕСА_2 були
оформлені після смерті батька на матір, тобто ОСОБА_8, однак дані документи
сторони не заперечують.
відповідач по даній справі до 1961 року жив у будинку їх  батька ОСОБА_6 АДРЕСА_2. У цьому ж будинку
проживала й їх мати ОСОБА_7, а також позивачка ОСОБА_1, залишаючись проживати в
даному будинку й дотепер.
року  ОСОБА_7 зробила заповіт, яким все
приналежне їй майно заповіла позивачкі. Вона вмерла ІНФОРМАЦІЯ_5. Після її
смерті ніхто, крім позивачки не звертався в райдержнотконтору із заявою про
прийняття спадщини. Також позивач прийняла спадщину ще й тому, тому що на
момент відкриття її проживала й продовжує проживати в заповіданому їй матір'ю
будинку АДРЕСА_2 й користуюся цим майном.
Проте  їй державним нотаріусом не
може бути видано на її ім'я свідоцтво про право на спадщину в порядку
спадкування за заповітом на все належне після смерті матері майно, зокрема  на будинок АДРЕСА_1, що перейшло їй після
смерті чоловіка, з наступних підстав.
ОСОБА_6., тобто жінки спадкодавця ОСОБА_7, спадщина відкрилося не тільки
на те майно, що зазначене у виданому на ім'я
ОСОБА_7 свідоцтві про право на спадщину за законом від 24.08.1983 року -
будинок АДРЕСА_2. Як було відзначено, ОСОБА_6до 1961 року проживав у будинку
своєї матері ОСОБА_5, що вмерла ІНФОРМАЦІЯ_3, тому він уважається таким, що
прийняв спадщину після її смерті, вступивши в її фактичне управління відповідно
до ст. 549 ЦК України 1963 року. Однак, свідоцтво про право на спадщину після
смерті матері він не одержував й у райдержнотконтору заяву про прийняття
спадщини не подавав.
чином, йому як спадкоємцеві першої черги за законом відповідно до ст.ст. 529,
549 ЦК України в редакції 1963 року повинно перейти вищевказаний материн
потім після смерті ОСОБА_6 ця частина спадщини також
повинна перейти матері позивачки ОСОБА_7, тобто його дружині, а після її смерті
позивачкі. Але тому що в ОСОБА_6відсутнє свідоцтво про народження, то слід
установити, що він є рідним сином померлої ОСОБА_5.
повідомлення державного архіву Дніпропетровської області, про що свідчить  довідка за № З-103-07 від 12.4.2007 року не
представляється можливим надати відомості про народження ОСОБА_6 в с. Обухівка
в 1923 році у зв'язку з відсутністю на збереженні книг реєстрації актів громадянського
стану за 1923 рік на збереженні.
належить установити й факт прийняття їм спадщини, що відкрилася після смерті
матері. Але при житті ОСОБА_6 ці питання не вирішив, що з'явилося однієї із
причин не видачі на ім'я жінки померлого свідоцтва про право на спадщину за
законом на будинок АДРЕСА_1.
АДРЕСА_1, як і будинокАДРЕСА_2 повинен був бути успадкований матір'ю позивачки
ОСОБА_7, а після її смерті позивачкою, як спадкоємицею за заповітом.
АДРЕСА_1 ОСОБА_6після зведення будинку АДРЕСА_2 оселив свого сина, а брата
позивачки, ОСОБА_9, що вмер ІНФОРМАЦІЯ_6, однак останній не мав права на
обов'язкову частку в заповіданому позивачкі майні ОСОБА_7.
будинку ОСОБА_9 проживав разом зі своєю неповнолітньою дочкою ОСОБА_3,
народження ІНФОРМАЦІЯ_7, свідоцтво про народження видано 20 квітня 1993 року
виконкомом Кіровської селищної Ради НОМЕР_3, актовий запис за № 29.
позивачки рішенням Дніпропетровського районного суду від 29.10.2003 року
позбавлений батьківських прав відносно
своєї дочки ОСОБА_3, що з 11.12.2001
року перебуває на повнім державному забезпеченні в Дніпропетровськом
районному дитячому будинку. Її опікуном є директор Гуріна О.В.
ОСОБА_3 є неповнолітньою й вона проживала в будинку АДРЕСА_1 й була в ньому
зареєстрована, то її інтереси представляє її опікун директор Дніпропетровського
районного дитячого будинку "Сім”я" Гуріна О.В.
не заперечує проти того, що ОСОБА_3 має право на ту частину будинку АДРЕСА_1,
на яку мав право її померлий батько, тобто брат позивачки ОСОБА_9 тобто  на 1/3 частину будинку АДРЕСА_1. Дана частина
повинна перейти йому по праву на спадщину за законом після смерті їх батька
ОСОБА_6. Така ж частина будинку за АДРЕСА_1 повинна перейти й позивачу після
смерті матері ОСОБА_7, що при житті не встигла одержати свідоцтво про право на
спадщину за законом на дану частину спадкоємного майна. ОСОБА_3 вважається
такою, що прийняла спадщина в силу вимог ст. 1268 ЦК України, тому що вона є
неповнолітньою.  Відповідач ОСОБА_2 на
спадщину після смерті батька не претендує і її
підставі викладеного, суд вважає, що позови ОСОБА_1 про визнання за нею права
власності на 2/3 частки спадкового мана та позов ОСОБА_3 про визнання за нею
права власності на 1/3 частику спадкового майна підлягають задоволенню в
Керуючись ст.ст. 7, 10, 11, 27, 31, 57, 215, 223 ЦПК України, ст.ст.
529, 534, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст. 1261, 1268-1270  ЦК України (в редакції 2003 року), суд -
Встановити факт того, що ОСОБА_6, народження 1923 року, уродженець
селища Кіровське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що вмер
ІНФОРМАЦІЯ_4, є рідним сином ОСОБА_5, що вмерла ІНФОРМАЦІЯ_3.
Встановити факт прийняття спадщини, а саме будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_6
після смерті своєї матері ОСОБА_5, що вмерла ІНФОРМАЦІЯ_3.
Визнати за  ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування
за заповітом після смерті матері ОСОБА_7, що вмерла ІНФОРМАЦІЯ_5  на 1/3
частину будинку АДРЕСА_1, а також на 1/3 частину будинку АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6, який помер
ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька
ОСОБА_9, що вмер ІНФОРМАЦІЯ_6 на 1/3
частину будинку АДРЕСА_1.
про апеляційне оскарження рішення судщу може бути подана до апеляційного суду
Дніпропетровської області протягом десяти діб з дня проголошення рішення суду,
а апеляційна скарга на рішення суду протягом двадцяти діб з дня подання заяви
про апеляційне оскарження рішення суду через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської
області або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.
Суддя