У Х В А Л А  І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

26 вересня
2008 року                                                                                  м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І., Левченка Є.Ф.,
Лихути Л.М., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
відкритого акціонерного товариства «Запорізький абразивний комбінат» про
визнання наказів незаконними, внесення змін до трудової книжки, відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 лютого 2008 року та ухвалу
апеляційного суду Запорізької області від 13 травня 2008 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2007 року ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства «Запорізький абразивний
комбінат» (далі - ВАТ «Запорізький абразивний комбінат») про визнання наказів незаконними, внесення змін до трудової
книжки, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Зазначав, що у березні 2007 року
був прийнятий на роботу у ВАТ «Запорізький
абразивний комбінат» на посаду інженера управління соціальної сфери та збиту.

Наказом від 29 травня 2007 року №
184 йому було оголошено догану за відсутність необхідного контролю за ефективністю
роботи служби охорони виробництва м. Пологи.

14
червня 2007
року він звернувся із заявою про звільнення з роботи за власним бажанням.

Наказом від 19 червня 2007 року №
213 його було звільнено з роботи на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Посилаючись на незаконність
звільнення, просив визнати незаконними накази від 29 травня 2007 року № 184 та
від 19 червня 2007 року № 213, внести зміни до трудової книжки та стягнути на його користь 440
грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 20 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від                      28 лютого 2008 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного
суду Запорізької області від 13 травня 2008 року, в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення
його позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм
матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 332, 336, 337
ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у
х  в  а
л  и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 28 лютого 2008 року та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 13 травня 2008 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Л.І. Охрімчук

Є.Ф. Левченко    Л.М. Лихута