Справа  № 2-102/08
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03
квітня 2008 року
Індустріальний районний  суд    м.

Дніпропетровська

у
складі: головуючого   судді  Мороз В.П.

при секретарі             Рован Г.П.

за участю адвоката   ОСОБА_6,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду м.

Дніпропетровська
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до

Дніпропетровської
міської ради, третя особа ОСОБА_2

про
визнання Державного акту про право приватної власності на землю недійсним ,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2006 року позивач
звернувся з позовом до

Дніпропетровської
міської ради, третя особа ОСОБА_2

про
визнання Державного акту про право приватної власності на землю недійсним.

В
обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві та в ході судового

засідання
позивач, уточнивши позовні вимоги, посилався на те що по договору

купівлі-продажу
від 27.06.2006 року позивач придбав у громадянки ОСОБА_3

домоволодіння
АДРЕСА_1 з належними будівлями та спорудами, яке знаходиться за

адресою:
АДРЕСА_1 і розташоване на земельній

ділянці
площею 825 кв.м., крім того лишки - 11 кв.м. Дане домоволодіння

зареєстровано
в органах КП МБТІ м. Дніпропетровська. В технічному паспорті на

садибний
житловий будинок АДРЕСА_1

приведено
план земельної ділянки та зазначено, що загальна площа земельної

ділянки
складає 836 кв.м. Із відповіді № 10111 від 08.09.2006 року

Дніпропетровського
міського управління Дніпропетровської регіональної філії

центру
Державного земельного кадастру позивачу стало відомо, що станом на

07.09.2006
року згідно даних Державного земельного кадастру частина земельної

ділянки
площею   0,0193 га, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, на

якій
розташоване придбане позивачем домоволодіння зареєстрована за гр.

ОСОБА_2,
на підставі Державного акту на право приватної власності на

землю
від 17.12.1998 року. Державний акт видано на підставі рішення виконавчого

комітету
Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 29.09.1998 року

про
передачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,0193 га,

розташованої
на території Індустріального району м. АДРЕСА_1 ОСОБА_2 для обслуговування
житлового будинку, господарських будівель та споруд. Знаходження на земельній
ділянці частки

розміром
0,0193 га, що належить ОСОБА_2 на підставі Державного акту на

право
приватної власності на землю від 17.12.1998 року перешкоджає позивачу

використовувати
ділянку за її призначенням.

Визнання
у судовому порядку виданого ОСОБА_2 Державного акту від

17.12.1998
року недійсним та скасування на підставі цього загальнодержавного

кадастрового
номера :04:086:0008, площа 0,0193 га з Державного

земельного
кадастру дозволить позивачу оформити Державний акт на право

приватної
власності на землю площею 836 кв.м., що закріплено в договорі купівлі-

продажу
від 27.06.2006 року.

Позивач
у судовому засіданні просив визнати Державний акт від 17.12.1998 року

на
право приватної власності на землю недійсним.

У судовому засіданні позивач, адвокат
позивача підтримали вимоги та

просили  їх задовольнити.

Представник
відповідача у судове засідання  не
з'явився, про час і місце

судового
засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не

повідомив.

Третя
особа ОСОБА_2 03.04.2008 року у судове засідання не з'явився, у

попередніх
судових засіданнях проти задоволення позовних вимог заперечував.

Суду
пояснив , що йому на підставі договору дарування від 02.09.1992 року

належало
1/3 частини жилого будинку АДРЕСА_1. 2/3 частини вказаного будинку відповідно
належали

співвласниці
ОСОБА_4 жилий будинок в натурі між ними розділено не було.

У
1998 році ОСОБА_2 приватизував та одержав Державний акт на право

приватної
власності на земельну ділянку площею 0, 0193 га. Частину документів з

землевпорядної
справи , на підставі якої йому видали Державний акт на право

приватної
власності на землю, він - ОСОБА_2 особисто не підписував. Заяву

на
ім'я Міського голови від 18.12.1997 року с проханням передати йому у

приватну
власність безкоштовно земельну ділянку площею 0,0188 га, яка

розташована
по вул. АДРЕСА_1 та акт існуючих

зовнішніх
меж земельної ділянки в натурі від 11.02.1998 року. за нього підписав

його
батько - ОСОБА_5 Також батько підписав замість співвласниці будинку

АДРЕСА_1
- ОСОБА_4  узгодження по

розділу
земельної ділянки та акт існуючих зовнішніх меж земельної ділянки в

натурі
від 11.02.1998 року. Ні ОСОБА_4., ні він - ОСОБА_2 не

уповноважували
ОСОБА_5 на здійснення цих дій.

З
1998 року по теперішній час він - ОСОБА_2 приватизовану земельну

ділянку
не використовував.

Оскільки
ОСОБА_2 не продавав ОСОБА_3 належні йому 1/3 частини

жилого
будинку АДРЕСА_1, то просив суд у

задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1. відмовити.

Представник
третьої особи 03.04.2008 року у судове засідання не з'явився,

причину
неявки суду не повідомив, повідомлений належним чином. У попередньому

судовому
засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, суду пояснив,

що
відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог, крім того даний

спір
слід розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
адвоката позивача, вивчивши

матеріали
справи,  вважає, що позов підлягає
задоволенню  за наступних підстав.

Судом встановлено, що  відповідно до договору купівлі-продажу від

27.06.2006
року (а.с.7) позивач придбав у ОСОБА_3 домоволодіння АДРЕСА_1 з

належними
будівлями та спорудами, яке розташоване за адресою: м.

АДРЕСА_1

Набуте позивачем  право власності на вищевказане домоволодіння
було

зареєстроване
19.07.2006 року в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме

майно,
про що свідчить відмітка на договорі та витяг виданий КП МБТІ м.

Дніпропетровська  про реєстрацію права власності на нерухоме
майно - номер

витягу  11269229, реєстраційний номер 14726373
(а.с.11).

В технічному паспорті на садибний
(індивідуальний) житловий будинок

АДРЕСА_1
від 17.05.2006 року приведено план

земельної
ділянки та зазначено, що загальна площа земельної ділянки складає 836

кв.м.
(а.с.12-16).

Із відповіді № 10111 від 08.09.2006
року Дніпропетровського міського

управління
Дніпропетровської регіональної філії центру Державного земельного

кадастру
позивачу стало відомо, що станом на 07.09.2006 року згідно даних

Державного
земельного кадастру частина земельної ділянки площею 0, 0193 га, що

знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, на якій розташоване придбане

позивачем
домоволодіння зареєстрована за гр.. ОСОБА_2, на підставі

Державного
акту на право приватної власності на землю від 17.12.1998 року (а.с.

18).

Державний акт видано на підставі
рішення виконавчого комітету

Дніпропетровської
міської ради народних депутатів від 29.09.1998 року про

передачу
у приватну власність земельної ділянки площею 0, 0193 га, розташованої

на
території Індустріального району м. АДРЕСА_1

ОСОБА_2
для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та

споруд
(а.с.17).

Згідно поясненьОСОБА_2 та результатів
виконання топографо-

геодезичних
робіт по виконавчому  зніманню на
земельній ділянці, що належить

ОСОБА_2,-
немає ні житлових, ні господарських будівель, ні насаджень.

Тобто
з 1998 року ОСОБА_2 не використовував належну йому земельну ділянку

(а.с.77-100)

За
клопотанням адвоката позивача з Управління земельних ресурсів м.

Дніпропетровська
було витребувано землевпорядну справу № 72079014 пр. 205 сп.

по
передачі у приватну власність присадибної земельної ділянки за адресою: вул.

АДРЕСА_1,
з якої

вбачається,
що за договором дарування від 1992 року ОСОБА_2 було

подаровано
1/3 частини по вул. АДРЕСА_1,2/3

частини
вказаного будинку належала на праві власності ОСОБА_4  Заяву про

передачу
у приватну власність безкоштовно земельну ділянку площею 0,0188 га,

яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1 в м. Дніпропетровську, згідно

поясненьОСОБА_2
підписав його батько - ОСОБА_5 ( а.с.98).

Узгодження
по розділу земельної ділянки та акт існуючих зовнішніх меж земельної

ділянки
в натурі від 11.02.1998 року замість співвласниці будинку АДРЕСА_1 - ОСОБА_4,
згідно пояснень ОСОБА_2

В.
також підписав його батько - ОСОБА_5 (а.с.91-95 ) , що порушує закон,

який
діяв на час приватизації земельної ділянки , а саме - Інструкції  про

порядок  складання, видачі, реєстрації і зберігання
державних актів на право

власності
на землю і право постійного  користування
землею, договорів на право

тимчасового
користування землею (в тому числі на умовах
оренди), затвердженої

Наказом
Державного комітету   України по
земельних ресурсах 15.04.1993  N 28.

Згідно ст. 6 Земельного кодексу
України громадяни України мають

право
на одержання у власність земельних ділянок для будівництва та

обслуговування
житлового будинку і господарських будівель.

Згідно ст. 377 Цивільного кодексу
України до особи , яка придбала

житловий
будинок , будівлю, або споруду, переходить право власності на земельну

ділянку,
на якій вони розміщені, без зміни Ії цільового призначення, у розмірах

,
встановлених договором.

Згідно ч. 1 ст.393  Цивільного кодексу України правовий  акт
органу

державної   влади, органу влади Автономної
Республіки  Крим  або органу

місцевого
самоврядування, який не відповідає законові і порушує права

власника,  за
позовом власника майна визнається судом незаконним та

скасовується.

На підставі викладеного, суд
приходить до висновку, що позовні

вимоги
обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись
ст. ст. 377, ч.1 ст. 393 ЦК України, ст. 6 ЗК України,

ст.
ст.6, 11, 15, 60, 88, 212,213,214,215 ЦПК України,  суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (49000 м.
Дніпропетровськ,

АДРЕСА_1)
- задовольнити.

Визнати Державний акт № 020369 від
17.12.1998 року на право

приватної
власності на землю виданий Дніпропетровською міською радою народних

депутатів
громадянину ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) недійсним.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до

Апеляційного
суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом

подачі
в 10 - денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне

оскарження
і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею

її
копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя

В.П.
Мороз