Р І Ш Е Н Н Я

Іменем   України
справа №2-95/08

22 квітня 2008 р.                                       м.Ялта

Ялтинский міський суд АРК у складі
головуючого судді Берещанського Ю.В., при секретарі
Бойко З.О., з участю адвоката -
ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Ялтинської міської Ради, Управління
земельних ресурсів, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9
про відміну рішення Ялтинської міської Ради, визнання державного акту на право
власності земельною ділянкою недійсним та визнання договору купівлі-продажу
недійсним,

В с т а н о в и в:

Позивачка
звернулась до суду з позовом в якому просила суд визнати рішення Ялтинської
міської ради 19 сесії 24 скликання за №126 від 22 березня 2004 року, визнати
недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку
виданий на ім'я ОСОБА_2, та визнати недійсним договір купівлі-продажу від
20.12.2006 року укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3

У
судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_4 позов підтримав  та пояснив, що
позивачка та її неповнолітня дочка на підставі свідоцтва про право власності
являються власниками по 1/2  частини
квартири АДРЕСА_1/ АДРЕСА_2. Будинок АДРЕСА_1 складається з чотирьох квартир,
власниками яких є ОСОБА_5 квартира АДРЕСА_3 ОСОБА_6, ОСОБА_7 квартира АДРЕСА_4
ОСОБА_8, ОСОБА_9 квартира АДРЕСА_5 до даного домоволодіння відноситься
присадибна територія, яка знаходиться під будинком і необхідна для
обслуговування будинку загальною площею 850 квадратних метрів. На даній
присадибній ділянці знаходяться окрім житлового будинку сараї літери
Б,В,І,К,Л,М, вбиральні літери О,Н,Г, навіс літера З.  На підставі рішення Ялтинської міської Ради
від 22 березня 2004 року №126, 19 сесії 24-го скликання відповідач одержує
державний акт на право власності на земельну ділянку для будівництва та
обслуговування індивідуального гаражу, після чого починає будівництво
індивідуального гаражу, руйнує при цьому багаторічні насадження, господарські
споруди. Таким чином позивака та інші співвласники будинку позбавлені
можливості обслуговувати будинок і при будинкову територію. Крім того позивачка
вважає, що укладений згодом договір купівлі-продажу від 20.12.2006 року між
ОСОБА_2 та ОСОБА_3підлягає визнанню недійсним оскільки державний акт виданий на
ім'я ОСОБА_2, підлягає визнанню недійсним, тому відповідач не мав права
розпоряджатися даною земельною ділянкою та відчужувати її іншим особам.

Відповідачі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та представник Управління земельних ресурсів Ялтинської
міської ради у судове засідання не з'явились, про день та час розгляду справи
повідомлені належним чином, причин неявки суду не надали.

Представник
відповідача Ялтинської міської ради про день та час розгляду справи повідомлені
належним чином, до суду надійшла заява с проханням розглянути справу у їх
відсутність, проти позову заперечують.

Треті
особи про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки
суду не надали.

Заслухавши
сторони, розглянувши
матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають
задоволенню за наступних підстав.

Позивачка
ОСОБА_1 та її дочка на підставі свідоцтва про власність від 17 лютого 2005 року
за №21500-1 виданого Ялтинською міською радою, є власниками в рівних частках
квартири АДРЕСА_1. Згідно технічного паспорту, до даної квартири відносяться
підсобні приміщення літер Д, навіс літер З, 1/2 частина вбиральні літер Г, які
розташовані на земельній ділянці у дворі дому. Домоволодіння за вищевказаною
адресою складається з чотирьох квартир, власниками яких є ОСОБА_5 квартира
АДРЕСА_3 ОСОБА_6, ОСОБА_7 квартира АДРЕСА_4 ОСОБА_8, ОСОБА_9 квартира АДРЕСА_5
До даного домоволодіння відносяться присадибна територія, яка знаходиться під
будинком і необхідна для обслуговування будинку загальною площею 850 кв.м.
зокрема: під будинком 89,62 кв.м., під господарськими спорудами 210 кв.м. На
даній присадибній ділянці також знаходяться окрім житлового будинку літера А,
будови та сараї літер Б,В,І,К,Л,М,О,Н,Г та навіс літера З.

На
підставі рішення Ялтинської міської ради №126 від 22 березня 2004 року 19 сесії
24 скликання, ОСОБА_2 була передана земельна ділянка площею 0,0040 га за
адресою АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування індивідуального гаражу, на
яку він отримав Державний акт серії НОМЕР_1.

Згідно
ст. 381 ЦК України, садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній
житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними
комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку
вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або
законом.

Житловий
будинок садибного типу складається з житлових і допоміжних (нежилих) приміщень.
Характерними допоміжними приміщеннями будинку є кухня, коридор, веранда,
вбиральня, приміщення для автономної системи опалювання. На присадибних
земельних ділянках, окрім житлового будинку, розміщуються господарські споруди,
літні кухні, гаражі, майстрові та інші споруди.

Багаторічні
насадження на присадибних земельних ділянках мають вегетативний характер більш
ніж два роки.

Згідно
ст. 42 ЗК України, земельні ділянки на яких розташовані багатоквартирні житлові
будинки, а також будови, що відносяться до них, споруди і прибудинкові
території державної або комунальної власності, надаються в постійне
користування підприємствам, установам та організаціям, що здійснюють управління
цими будинками.

У
разі приватизації громадянами багатоквартирного житлового дому відповідна
земельна ділянка може передаватися безкоштовно у власність або надаватися в
користування об'єднанню співвласників.

Відповідач
ОСОБА_2 отримав державний акт на земельну ділянку, яка входить до прибудинкової
території, дому АДРЕСА_1.

Згідно
ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією Україною.
Це право реалізується громадянами, юридичними особами та державою.

Крім
того відповідач ОСОБА_2 відчужив спірну земельну ділянку на підставі договору
купівлі-продажу від 20.12.2006 року, громадянці ОСОБА_3, що є також
неправомірними за наступних підстав.

Згідно
ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не
встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно
ст. 215 ЦК україни, підстава недійсності правочину є недодержання  в момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановленні законом. Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом, або
якщо він визнаний недійсним судом. Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує
його дійсність на підставах встановлених законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним.

Таким
чином, оскільки рішення Ялтинської міської ради №126 від 22 березня 2004 року
та державний акт на земельну ділянку виданий на ім'я ОСОБА_2 підлягають
скасуванню, то суд вважає, що договір купівлі-продажу земельної ділянки від
20.12.2006 року, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, також підлягає визнанню
недійсним.

Керуючись ст.
10,11,209,212,214-215
ЦК України, ст. 38,40,42 ЗК України,

В и р і ш и в :

Позов
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Ялтинської міської ради, Управління земельних
ресурсів Ялтинської міської ради, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 про відміну рішення Ялтинської міської ради, визнання
державного акту на право власність на земельну ділянку та договору
купівлі-продажу недійсними - задовольнити.

Рішення
Ялтинської міської ради 19 сесії 24 скликання за №126 від 22 березня 2004 року
про передачу ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0040 га за адресою АДРЕСА_1,
для будівництва та обслуговування індивідуального гаражу - скасувати.

Визнати
недійсним державний акт про право власність на земельну ділянку, серії НОМЕР_1
виданий на ім'я ОСОБА_2, для будівництва та обслуговування індивідуального
гаражу, за адресою: АДРЕСА_1

Визнати
недійсним договір купівлі-продажу від 20 грудня 2006 року, зареєстрований за
НОМЕР_2, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Рішення
може бути оскаржене в  апеляційному
порядку шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про
апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної
скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст. 295
ЦПК України.

Суддя