Справа № 2-493/2007р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 червня 2008 року                       м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський
міськрайсуд Вінницької обл. в складі:

головуючого,
судді: Вітковського С.В.,

з участю
секретаря: Корби В.І.,

позивача
ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, представника
третьої особи Могилів-Подільської міської ради ГончарукаГ.В.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в приміщенні Могилів-Подільського міськрайонного
суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні проїздом до власного будинку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1. звернувся в
міськрайонний суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні
проїздом до власного будинку за адресою: АДРЕСА_1, вказавши, що йому на праві
приватної власності належить 63/100 будинку з відповідною часткою надвірних
будівель за вищевказаною а дресою, розташованого на земельній ділянці в
розмірі 0,0338 га.

Нормальному проїзду
до його будинку заважає металевий гараж належний відповідачу і знаходиться на
відстані 2,45 м. від стіни другої капітальної споруди - гаража.

На звернення
стосовно переносу металевого гаражу відповідач не реагує і перенести його не
бажає. У зв'язку з такою обставиною він звернувся до Могилів-Подільської
міської ради з вимогою створити комісію для вирішення цього питання. Актом за
№ІІ-35 від 02.04.2008 року комісія Могилів-Подільської міської ради
запропонувала ОСОБА_2. демонтувати металевий гараж, але відповідач відмовився
це зробити.

Вказав, що
відповідач транспортний засіб у металевому гаражі не утримує, а використовує
його як складське приміщення.

В судовому засіданні
позивач ОСОБА_1. позов підтримав і суду пояснив, що 11 липня 1980 р. його мати
ОСОБА_4. купила за адресою АДРЕСА_1,
63/100 будинку з відповідною часткою надвірних будівель. З того часу в
ньому проживали. На момент купівлі будинку спірний гараж уже стояв. Згідно
договору дарування від 17 січня 2003 р. ОСОБА_4. подарувала згадану частину
будинку йому і він став її власником. Після цього в 2004р звертався до ОСОБА_2
з проханням перемістити його металевий гараж, оскільки він заважав проїзду до
земельної ділянки, але останній відмовлявся задовольнити його вимоги. Через
металевий гараж не може проїхати навіть транспорт швидкої допомоги, оскільки
відстань між ним та іншою капітальною спорудою 2 м.45 см. Просив зобов'язати
відповідача демонтувати металевий гараж та звільнити йому проїзд до будинку, бо
цей проїзд існував давно, а іншого немає. Раніше із позовом до суду про
демонтаж гаража  не зверталась ні його
мати ОСОБА_4. ні він сам, хоч згаданий гараж стояв і до 1980 року

Представник
відповідача ОСОБА_3. позов не визнала і суду пояснила, що спірний металевий
гараж був змонтований ОСОБА_5 приблизно в 1970 р.. Проїзду до будинку позивача
в місці розташування металевого гаража ніколи не було. ОСОБА_2. придбав гараж в
1999 р. у сина померлого ОСОБА_5 - ОСОБА_6. До цього часу ніяких претензій з
боку позивача чи його матері до ОСОБА_5 чи до них про знесення гаража не було.
Вважає, що в зв'язку із тим, що гараж стояв з 1970 року він має бути на цьому
місці і в дальшому, а тому в позові слід відмовити.

Представник
третьої особи Могилів-Подільської міської ради Гончарук Г.В. суду пояснив, що
металевий гараж ОСОБА_2 розташований на землях громади міста. Раніше спорів
щодо нього не виникало. Однак ОСОБА_1. пред'явив державний акт на право
власності на землю і в ньому вказано, що існує проїзд до будинку і частину
проїзду займає спірний гараж.

Заслухавши
позивача, відповідача, представника відповідача та представника третьої особи,
свідків, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що в позові
слід відмовити з таких підстав.

Обґрунтовуючи
позовні вимоги ОСОБА_1. суду пояснив, що йому на праві приватної власності
належить 63/100 будинку з відповідною часткою надвірних будівель за адресою: м.
Могилів-Подільський, АДРЕСА_1, розташованого на земельній ділянці в розмірі
0,0338 га.

Нормальному проїзду
до його будинку заважає металевий гараж належний відповідачу і знаходиться на
відстані 2,45 м. від стіни другої капітальної споруди - гаража. Стверджує, що
заїзд до будинку існував завжди.

На звернення в 2004
р. стосовно переносу металевого гаражу відповідач не реагує і перенести його не
бажає. У зв'язку з такою обставиною він звернувся до Могилів-Подільської
міської ради з вимогою створити комісію для вирішення цього питання. Актом за
№ІІ-35 від 02.04.2008 року комісія Могилів-Подільської міської ради
запропонувала ОСОБА_2. демонтувати металевий гараж, але відповідач відмовився
це зробити.

Вказав, що
відповідач транспортний засіб у металевому гаражі не утримує, а використовує
його як складське приміщення.

Однак суд не приймає
цього обґрунтування.

В судовому засіданні
встановлено, що з 11 липня 1980 р. власником 63/100 будинку з надвірними будівлями
по АДРЕСА_1   була мати позивача
ОСОБА_4..  Згідно договору дарування від
17 січня 2003 р. ОСОБА_4. подарувала згадану частину будинку ОСОБА_7. і він
став її власником.

З показів позивача,
представника відповідача, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_8 вбачається, що металевий
гараж був змонтований ОСОБА_5 на початку 1970 р.р. і на момент придбання в
липні 1980 р.  63/100 частин будинку по
АДРЕСА_1  ОСОБА_4. цей гараж уже стояв.
Власниця до ОСОБА_5 чи ОСОБА_2 або  з
позовом до суду про його демонтаж не зверталась.

Новий власник 63/100
будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_1. знав з 1980 р., що між гаражем  та капітальним гаражем відстань не дозволяє
заїзду до будинку вантажному автотранспорту. Проте вперше заявив ОСОБА_2. про
необхідність демонтувати гараж в 2004 р. але останній відмовився це зробити, а
позивач до суду за захистом своїх прав не звертався. Поважності причин через
які своєчасно не звернувся до суду ОСОБА_1. не навів, а загальне посилання на
те, що не міг цього зробити через сімейні обставини суд не приймає, бо вони є
непереконливі. Також ОСОБА_1. не поставив перед судом питання про поновлення
строку позовної давності.

В той же час
представник відповідача ОСОБА_3. суду пояснила, що гараж стоїть з 1970 р. ніхто
претензій про його знесення не заявляв, а тому в позові має бути відмовлено.
Крім того підставою відмови в позові має бути і те, що заїзду до будинку
позивача із сторони вул.. Київської ніколи не було, а завжди був заїзд із вул..
8 Березня, а ОСОБА_1. як користувався так і може користуватись хвірткою біля гаража,
яка веде до його будинку.

Таким чином, на
підставі зібраних в судовому засіданні доказів, суд вважає, що оскільки на
момент придбання 11.07.1980 р. ОСОБА_4. частини будинку по АДРЕСА_1 металевий
гараж змонтований ОСОБА_5 в 1970 р. із боку вул. Київської уже стояв, вона до
бувшого власника та з 1999 р. до нового власника ОСОБА_2  претензій щодо його розташування не мала і не
вважала, що він перешкоджає їй в доступі до будинку, то склалися стійкі
взаємовідносини і порядок користування при яких гараж не був предметом спору і
перешкодою в користуванні будинком. Після переходу права власності на 63/100
будинку по АДРЕСА_1 до ОСОБА_1 в січні 2003 р. установлений порядок
користування зберігався і позивач знав про цей
порядок та з ним погоджувався. Лише в травні 2008 р. звернувся в суд із
позовом про знесення металевого гаража не надавши суду доказів, що строк
звернення до суду пропущений з поважних причин і не поставивши питання про його
поновлення, в той час як представник відповідача ОСОБА_3. однією з підстав
відмови в позові вбачає саме пропуск строку позовної давності.

У відповідності до
п. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України:
«Правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до
позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше,
не сплив до набрання чинності цим Кодексом».

Частини 3,4,5 ст. 267 ЦК України
передбачають:»  Позовна давність
застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним
рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту».

В зв'язку з тим, що ОСОБА_1. став власником частини будинку по АДРЕСА_1 в
січні 2003 р. і до набрання чинності ЦК України не сплив трирічний строк
позовної давності то мають бути застосовані норми ст.267 ЦК України. Оскільки
ОСОБА_3. просила відмовити в позові через сплив позовної давності, а ОСОБА_1.
не навів поважних причин його пропуску та не поставив питання про його
поновлення, суд вважає, що  в позові слід
відмовити в зв'язку із спливом строку позовної давності.

Керуючись  ст.ст.267,386,391 ЦК України,
ст.ст.10,60,212-214 ЦПК України, суд,  -

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1
в позові до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні проїздом до власного
будинку.

Заяву про
апеляційне оскарження рішення може бути подано до апеляційного суду Вінницької
області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна
скарга на рішення подається до апеляційного суду Вінницької області протягом
десяти днів з дня проголошення рішення або протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ: