Справа №2-110/2008 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 липня  2008 року.                           Варвинський районний суд
Чернігівської області

в складі судді Семенченка О.М.,

з участю секретаря  Тарасенко А.О..,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права
користування та розпорядження власністю та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В травні
2008 року до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод
у здійсненні права користування та розпоряджання власністю та стягнення
моральної шкоди.

В позовній заяві позивачка ОСОБА_1 зазначає,
що їй належить АДРЕСА_1, який вона успадкувала. Будинок з надвірними будівлями
розташований  на земельній ділянці площею
0,39 га. Проте її брат  ОСОБА_3
порушує  право власності на домоволодіння
і постійно вчиняє перешкоди в користуванні.
будинком, сараями та земельною ділянкою. В сараї він розмістив пилораму,
верстат для розпилювання деревини та інші речі, а двір зайняв деревиною. Крім
того, двір постійно охороняють собаки позивача, які не дають можливості зайти
позивачці до двору. Добровільно звільнити двір, сарай від свого  та віддати ключі від будинку відповідач
ОСОБА_3 відмовляється.

Позивачка
просить суд зобов'язати відповідача ОСОБА_3.: 1. Усунути перешкоди у здійсненні
права користування та розпорядження домоволодінням по АДРЕСА_1 шляхом
звільнення сараю під літерою “Г-1 та земельної ділянки від всіх речей, що
належать відповідачу, забрати автотранспорт. 2. Зобов'язати відповідача
засипати оглядову яму в сараї “Г-1. 3. Віддати ключі від будинку, сараю, воріт
та не перешкоджати в здійсненні права користування власністю. 4. Стягнути з
відповідача моральну шкоду в розмірі 1700 грн. та судові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її
представник ОСОБА_2 позовні вимоги
підтримали і пояснили, що позивач ОСОБА_1 вступила у володіння будинком,
який заповідала  їхня бабуся ОСОБА_4 В
2006 році відповідач ОСОБА_3  в супереч
її волі  постави пилораму у дворі  зазначеного будинку, а також став
користуватися  сараями, встановив там
деревообробний верстат. Згодом він став використовувати і присадибну земельну
ділянку . Крім того, відповідач зайняв деревиною, яку розпилює для замовників,  територію двору між будинком та сараєм, в
сараї облаштував оглядову яму для автомобіля, у дворі розмістив сторожову
собаку і перешкоджає її користуватися будинком, надвірними будівлями та
городом. На її прохання, попередження сільської ради та вимоги посадових осіб
не чинити перешкод в користуванні власністю позивачці, відповідач не реагує.
Все це завдає їй моральних страждань, які вона оцінює у 1700 гривень. Просить
задовольнити її позовні вимоги.

Відповідач
ОСОБА_3 позов не визнав, хоча підтвердив, що розмістив пилораму, установив
деревообробний верстат, користується сараєм, обробляє земельну ділянку.
Позивач  вважає, що він має право на це
на тій підставі, що ОСОБА_4, якій раніше належав будинок, є і його бабою, а не
тільки позивачки ОСОБА_1 Заповіт зроблено без його згоди. Крім того, він
надавав  допомогу своїй бабі у  будівництві сараю. Відповідач ОСОБА_3 також
пояснив, що він декілька років обробляє земельну ділянку тому, що вважає її
своєю, а позивач ОСОБА_1  залишила її не
обробленою. Ключів від будинку у нього немає і перешкод позивачці у
користуванні приміщеннями він не чинить.

Заслухавши
пояснення сторін,  перевіривши їх
доказами, суд вважає що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково з таких
підстав.

В судовому
засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1, є власником житлового АДРЕСА_1 (
а.с. 6, 26). Також згідно довідки виданої виконкомом Озерянської сільської
ради, за ОСОБА_1 числиться земельна ділянка площею 0,39 га, яка знаходиться по
АДРЕСА_1 ( а.с. 11). Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні визнав, що він на
присадибній земельній ділянці  та в
сараї, який зазначений в технічній документації
Г-1,  розмістив пилораму та
деревообробний верстат, займається розпилюванням деревини,  засіяв спірну земельну ділянку. Згоди на
користування майном, яке належить на праві власності  позивачеві ОСОБА_1,  вона
нікому не давала.

Згідно ст. ст.
316, 317, 319 та 321 Цивільного кодексу України,  правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та
розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно  позбавлений  цього права чи обмежений у його здійсненні.
Особа може бути позбавлена  права
власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Таким чином, суд приходить до переконання, що
відповідач ОСОБА_3 користується майном, яке є власністю позивача ОСОБА_1, в
супереч її волі, що перешкоджає здійснювати їй своє право власності.

Посилання
відповідача ОСОБА_3 на те, що він має такі ж права на будинок і земельну
ділянку, як і його сестра - позивач по справі ОСОБА_1, є безпідставними,
оскільки їхня баба ОСОБА_4 будинок і все її майно заповідала позивачці ОСОБА_1
(а.с. 23), а правовстановлюючі документи на будинок засвідчують про його
власника - позивача по справі ОСОБА_1

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має
право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 116
Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права
власності  та права користування
земельними ділянками  за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Як вбачається з
довідки Озерянської сільської ради,
земельна ділянка в АДРЕСА_1, площею 0,39 га. виділена позивачеві
ОСОБА_1, проте користується нею відповідач ОСОБА_3, що ним було підтверджено у
судовому засіданні.   Згоди на
користування зазначеною земельною ділянкою ОСОБА_1 відповідачеві не давала.
Таким чином, суд вважає, що правових підстав користування зазначеною земельною
ділянкою ОСОБА_3 не має, а права позивача ОСОБА_1 у користуванні земельною
ділянкою порушені.

Згідно ст. 152
ЗК України, власник  земельної ділянки
або землекористувач  може вимагати  усунення будь-яких  порушень його прав на землю.

Тому суд вважає,
що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 в цій частині підлягають задоволенню.

Разом з тим,
позовні вимоги щодо зобов'язання надати ключі від будинку, сараю та воріт не
можуть бути задоволені судом, оскільки відповідач заперечує про їх наявність у
нього, а позивач не надала доказів в підтвердження своїх позовних вимог в цій
частині.

Суд визнає, що
позивачеві ОСОБА_1 протиправними діями відповідача ОСОБА_3. заподіяно моральної
шкоди, проте  позов щодо відшкодування
моральної шкоди  слід задовольнити
частково, оскільки позивач не навела в судовому засіданні доказів, що можуть визначити
глибину моральних страждань, які б оцінювалися в 1700 гривень,  не надала доказів щодо стану свого здоров”я
та як це вплинуло на  її моральний стан.

Згідно ст. 1167
ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними
діями чи бездіяльністю , відшкодовуються особою, яка її завдала.

Тому суд вважає,
що на відшкодування моральної шкоди з відповідача ОСОБА_3. слід стягнути на
користь позивача 200 гривень.

Судові витрати,
понесені позивачем ОСОБА_1, згідно ст. 88 ЦПК України слід стягнути з
відповідача ОСОБА_3., оскільки ОСОБА_1 при подачі позову сплатила державне мито
та на ІТЗ 55 гривень 50 копійок.

На
підставі наведеного, керуючись ст. ст. 15,
212 - 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов  ОСОБА_1 до
ОСОБА_3  задовольнити частково.

Зобов'язати
відповідача ОСОБА_3 усунути перешкоди у здійсненні права  користування та розпоряджання будинком,
надвірними будівлями та земельною ділянкою,
які знаходяться в АДРЕСА_1,
шляхом  звільнення сараю  та земельної ділянки від всіх речей, що
належать відповідачеві ОСОБА_3 на праві власності, а саме, деревини, верстатів
для її розпилювання, автотранспорту.

Стягнути
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 200 гривень на відшкодування заподіяної моральної
шкоди та 55 гривень 50 копійок понесених судових витрат при подачі позову до
суду.

В іншій
частині позовних вимог відмовити.

Рішення
суду може бути оскаржене до судової палати у цивільних справах апеляційного
суду Чернігівської області  через  Варвинський районний суд .

Заяву про
апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається
протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                підпис                                       О.М.
Семенченко

Копія вірна :

Суддя
О. М. Семенченко