Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ           УКРАЇНИ

(
вступна та резолютивна частини)

15 серпня 2008
року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого -
судді
Губської   Я.В.

при секретарі
Плотниковій  К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2, 3-ї особи:   ОСОБА_2, ОСОБА_3 про  визнання
права власності на &frac12;
частину квартири  та  визначення порядку користування
квартирою  ,

ВСТАНОВИВ:

Зважаючи
на те, що виготовлення повного тексту рішення
потребує значного

часу, суд  в
порядку ст.218 ЦПК України  проголошує
вступну та резолютивну його  частини

Виходячи
з викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,60,169,212-215,218, 224-226 ЦПК
України,  суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 -
задовольнити.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності  на &frac12; частину
квартири  АДРЕСА_1 в м. Харкові.

Визначити порядок користування
квартирою   АДРЕСА_1   в м. Харкові, виділивши   в користування   ОСОБА_1.
кімнату  площею  17,6
кв.м.  з лоджією,  ОСОБА_2. виділити  в користування  кімнату площею  13,0
кв.м.

В
спільному користуванні  залишити -  коридор,
ванну кімнату, вбиральню, кухню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному
порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в
порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя :

Справа №
2-825/08/17

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ           УКРАЇНИ

15 серпня 2008
року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого -
судді
Губської   Я.В.

при секретарі
Плотниковій  К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну
справу за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2, 3-ї особи:   ОСОБА_4, ОСОБА_3 про  визнання
права власності на &frac12;
частину квартири  та  визначення порядку користування
квартирою  ,

ВСТАНОВИВ:

22.11.2007 року
ОСОБА_1. звернулася з позовом до суду до   ОСОБА_2.
про  визнання права власності  на &frac12; частину квартири
та визначення порядку користування
квартирою. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те,
що  вона з відповідачем проживала з 1987
року однією сім'єю в квартирі  АДРЕСА_2 в
м. Харкові. Оскільки виникла потреба  в
поліпшенні  житлових умов, вони з
відповідачем  вирішили  придбати у спільну власність власне житло і
для цього сплатили  перший внесок  в ЖБК «Флора 7» в 1988 році у розмірі 2900
крб.  19.05.1989 р. був зареєстрований
шлюб з відповідачем і ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_4. Позивачкою  була
віддана державі квартира по АДРЕСА_2 та вона з  дітьми та чоловіком переїхала  для постійного проживання в квартиру
поАДРЕСА_1.  Повна вартість квартири ними була виплачена у
березні 1993 року.  Після розірвання
шлюбу в 2004 році  в них сталися дуже напружені відносини.  В зв'язку з тим, що в них стався  певний
порядок користування  квартирою, а
саме: вона  з дітьми користуються
кімнатою  площею 17,6 кв.м., а відповідач
- кімнатою 13 кв.м., просить  визначити
зазначений порядок користування.
Допоміжні приміщення залишити у спільного користуванні.

Позивач в судовому засіданні  позовні вимоги підтримала в  повному обсязі, просила їх задовольнити. При
цьому посилалася на те, що   пай в повному
обсязі  за квартиру був сплачений  нею спільно з відповідачем.

Відповідач  проти
позову заперечував частково, посилаючись на те, що  дійсно
вони  проживали спільно  однією сім'єю з відповідачкою з 1987
року,  за квартиру вони сплачували  спільно з позивачкою і вона має право  на частку
спільно набутого  майна подружжя,
але на порядок користування квартирою, визначений позивачкою він не згоден.

До участю у справі в якості третіх осіб в судовому
засіданні були залучені   особи, які
мешкають в спірному приміщенні -
повнолітні діти сторін : ОСОБА_3
та   ОСОБА_4., які не заявляють самостійних
вимог.

Суд, вислухавши
сторони,  дослідивши матеріали
справи,  вважає позовні вимоги  такими, що підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до  ч.1 ст. 11  ЦПК України
суд  розглядає цивільні
справи  не інакше як за зверненням
фізичних  чи юридичних осіб в межах
заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які
беруть  участь у справі.

Згідно
вимог ст.ст. 15-17  Закону України
« Про власність» член житлового,
житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства,
який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю
або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це
майно. Майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної
сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і
Кодексом про шлюб та сім'ю України. Майно, придбане внаслідок спільної праці
членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено
письмовою угодою між ними.

Відповідно до ст. 22 КпШС  майно, набуте подружжя   під час шлюбу , є їх спільною  сумісною власністю. Кожен із подружжя  має
рівні право по володінню, користуванню та розпорядженняю цим
майном.  Подружжя  користуються
рівними правами на майно і в тому випадку, якщо один з них був
зайнятий  веденням  домашнього господарства,  доглядом за дітьми або з інших   поважних причин  не мав самойстійного   заробітку.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується
сторонами,   ОСОБА_1. та ОСОБА_2.   мешкали спільно однією сім'єю та вели
спільне господарство  з  1987 року.
25 березня  1988 року був
сплачений перший внесок в ЖБК « Флора 7»
за квартиру  АДРЕСА_1 в  м. Харкові.
Повна вартість  зазначеної
квартири  була сплачена  у березні 1993 року, що  підтверджується довідкою ЖБК «Флора 7».

ОСОБА_1. та ОСОБА_2.
зареєстрували шлюб  19 травня 1989
року в Орджонікідзевському  відділу  РАГС м. Харкова , 22 травня 2007 року   Київський
відділом  реєстрації  актів цивільного стану  видане свідоцтво про  розірвання шлюбу.(а.с.6,18)

Факт проживання спільно однією сім'єю  та ведення спільного господарства  з ОСОБА_1.
до реєстрацію  шлюбу  відповідачем ОСОБА_2. не  заперечується,  судом приймається та  визнається таким, що не потребує доказуванню.

Згідно ст.112 ЦК України (1963 р.)  майно
може належати  на праві спільної
власності  двом або кільком  громадянам на праві  часткової власності або  сумісної власності.

Як вбачається з представленого сторонами  рішення Київського районного суду м. Харкова
від  12.02.2002 року  ( справа № 2-2561/12-2002)   встановлений факт повного внесення  ОСОБА_2.
пайового  внеску  в Житлово-будівельний  кооператив
«Флора-7» за квартиру АДРЕСА_1 в м. Харкові.   Рішення
набуло чинності, ніким не оскаржено,
зазначена квартира зареєстрована
в БТІ за  ОСОБА_2.  в період шлюбу з  позивачем.
Згідно    рішення суду в квартирі
проживали  ОСОБА_2. та члени його  сім'ї.

Розглядаючи  докази, представлені  сторонами в їх сукупності, суд приходить до
висновку, що пайові внески за квартируАДРЕСА_1 в м. Харкові
були сплачені спільно   ОСОБА_1. та
ОСОБА_2.  і  спірна квартира є їх  спільної
власністю.  Посилання  відповідача про те, що  перший пайовий внесок був сплачений  його матір'ю
суд знаходить необґрунтованим та не приймає до уваги, оскільки це  не підтверджується як матеріалами справи, так
і поясненнями сторін.

Відповідно до вимог ст.  70 СК України
у разі поділу  майна, що є
об'єктом  права спільної  сумісної власності  подружжя, частки майна  дружини та чоловіка  є рівними.

Статтею  357 ЦК України передбачено, що  частки у праві  спільної часткової  власності
вважаються  рівними, якщо інше не
встановлено  за домовленістю
співвласників або законом.

Згідно  ст. 66
СК України  подружжя має
право  домовитись між собою  про порядок
користування майном,  що йому
належить  на праві  спільної сумісної власності.

Згідно
довідки  ЖБК «Флора 7»  Київського району м. Харкова в квартирі
зареєстровано  та проживають  5 чоловік : ОСОБА_2., ОСОБА_1., ОСОБА_4., ОСОБА_3.,
ОСОБА_5.

Відповідно до
вимог  ст. 369- 370 ЦК України  співвласники майна , що є у спільній сумісній
власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними.   Співвласники
мають право на виділ  у натурі частки із
майна, що є у спільній сумісній власності.
У разі виділу  частки із майна, що
є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників
у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Задовольняючи
позовні вимоги про визначення порядку користування квартирою , суд виходить з
того,  що
квартира   була придбана  сім'єю Танець
для спільного проживання,  між
сторонами склався фактичний   порядок
користування квартирою, в якому  позивач
з сином  та донькою   після розірвання шлюбу користується   кімнатою
17,6 кв.м., а відповідач  -
кімнатою 13 кв.м., що також підтвердив в судовому засіданні    третя особа - ОСОБА_4.

Згідно
висновку  судової  будівельно - технічної експертизи  № 1198 від
25.04.2008 року  розподіл квартири
неможливий, але  визначений   варіант
порядку  користування квартирою,
згідно якого  1 співвласнику (ОСОБА_1.)  на &frac12; частки пропонується
виділити  в індивідуальне
користування  приміщення :  житлова кімната  площею 17,6 кв.м. з лоджією, 2 співвласнику
(ОСОБА_2.) на &frac12; частки  пропонується
виділити  в індивідуальне  користування
приміщення -   кімнату  площею 13 кв.м.  Допоміжні приміщення залишити в спільному
користуванні.

Судом  приймається визначений  позивачем та
експертизою порядок користування, оскільки визначений порядок
користування ніяким чином не порушує права
співвласників майна та  дітей
сторін, які  проживають в даній квартирі.

Таким чином,
доводи позивачів знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні,
в зв'язку з чим суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

Виходячи з викладеного,
керуючись ст.ст. 10,11,60,169,212-215,218, 224-226 ЦПК України,  суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 -
задовольнити.

Визнати
за ОСОБА_1 право власності  на &frac12; частину
квартири  АДРЕСА_1 в м. Харкові.

Визначити порядок користування
квартирою   АДРЕСА_1   в м. Харкові, виділивши   в користування   ОСОБА_1.
кімнату  площею  17,6
кв.м.  з лоджією,  ОСОБА_2. виділити  в користування  кімнату площею  13,0
кв.м.

В
спільному користуванні  залишити -  коридор,
ванну кімнату, вбиральню, кухню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному
порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції
шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне
оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в
порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя :