У Х В А Л А  І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

15 вересня
2008 року                                                                                             м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І., Левченка Є.Ф.,
Лихути Л.М., -

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про забезпечення виконання умов попереднього договору, за касаційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Одеської області від 24 січня 2008
року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2006 року ОСОБА_1
звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про забезпечення виконання умов попереднього договору.

Зазначав, що 11 липня 2006 року він та ОСОБА_2 уклали попередній
договір, який був нотаріально посвідчений. Відповідно до умов зазначеного
договору вони зобов'язалися не пізніше 30 жовтня 2006 року укласти договір
купівлі-продажу земельної ділянки пл. 0,122 га, що розташована по АДРЕСА_1, а
він в свою чергу передав ОСОБА_2 аванс у розмірі 10 100 грн.

23 листопада 2006 року він дізнався
про те, що ОСОБА_2 продав зазначену
земельну ділянку іншій особі. Він запропонував відповідачу повернути йому аванс
та сплатити пеню, загальною сумою 4 000 дол. США. 24 листопада 2006 року
ОСОБА_2 повернув йому 3 000 дол. США, а від повернення решти суми грошей
відмовився.

Посилаючись на те, що починаючи з
11 липня 2006 року ринкова вартість зазначеної земельної ділянки значно виросла
та складає не менш ніж 303 000 грн. (еквівалент 60 000 дол. США), просив стягнути
з ОСОБА_2 на його користь 229 270 грн. та пеню у розмірі 5 050 грн.

Рішенням Іллічівського міського
суду Одеської області від 21 жовтня 2007 року у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 24 січня 2008 року рішення Іллічівського міського суду Одеської
області від 21 жовтня 2007 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково: стягнуто з ОСОБА_2 на його користь
5 050 грн., 25 грн. судового збору та 15 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення апеляційного суду, а рішення суду першої інстанції залишити в
силі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та
порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК
України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК
України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в задоволенні касаційної скарги.

Керуючись статтями 332, 336 ЦПК
України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду
України

у
х  в  а  л
и  л  а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 24 січня 2008 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

Л.І. Охрімчук

Є.Ф. Левченко    Л.М. Лихута