печерський районний суд міста києва
Справа №2-572-1/08
рішення

(з а о ч н е)

іменем України

14 липня 2008 року

Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Горяйнова А.М.,

при секретарях Воронець Н.В. та Степановій
О.С.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Комунального підприємства  з  експлуатації
і  ремонту  житлового
фонду «Житло-Сервіс» та Печерської районної у  м. Києві
державної  адміністрації  про визнання
права  власності на  гараж
та  зобов'язання  не
чинити перешкоди  у оформленні
права  власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1.
звернулась до суду з  позовом до Комунального підприємства
з  експлуатації  і
ремонту  житлового  фонду «Житло-Сервіс» ( надалі  КП «Житло-Сервіс»)  та Печерської районної у  м. Києві
державної  адміністрації  про визнання
права  власності на власності  на гаражний
боксАДРЕСА_1 та зобов'язання
не  чинити перешкоди  у оформленні права  власності на
вказане  майно.

Свої вимоги  обґрунтовує тим, що  з 1970 року і по даний час,
позивачка відкрито, безперервно володіє вказаним нерухомим майном та, у  відповідності до ст. 344 ЦК України набула
право  власності на  нього.

В
судовому засіданні  позивачка позов
підтримала з  цих же  підстав.

Представник
відповідача  КП «Житло-Сервіс» в судове
засідання не з'явився та не повідомив
суд  про  причини своєї
неявки.

Представник
відповідача  Печерської районної у м.
Києві державної адміністрації звернувся до суду
з заявою про  розгляд  справи
у   його відсутність.

У відповідності до ст.ст. 169, 224 ЦПК
України судом було визнано можливим провести заочний розгляд справи у
відсутності  представників відповідачів
КП «Житло-Сервіс» та Печерської районної у м. Києві державної адміністрації.

З'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх наданими сторонами доказами, суд вважає необхідним позов ОСОБА_1. задовольнити частково з
наступних підстав.

Судом
встановлено, що Рішенням виконавчого комітету Ленінської районної Ради
Депутатів трудящих у м. Києва № 538 від 14.09.1970 року гараж, розташований в
садибі будинку АДРЕСА_1, був наданий у користування ОСОБА_2.

Перехід
права користування вказаним гаражем до ОСОБА_2. також підтверджується листом
житлового управління виконавчого комітету Ленінської районної Ради депутатів
трудящих м. Києва від 15.09.1970 року, наданим до Академії наук УССР, членом
якої був ОСОБА_2.

Після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2., позивачка, якій ОСОБА_2. був чоловіком,
звернулася до виконавчого комітету Ленінської районної Ради депутатів трудящих
м. Києва з проханням переоформити гараж розташований у садибі будинку АДРЕСА_1
на своє ім'я.

Рішенням
виконавчого комітету Ленінської районної Ради депутатів трудящих м. Києва від
11.04.1983 року № 169, ОСОБА_1. було дозволено переоформити вказаний гараж на
своє ім'я.

Оскільки
ст.100 ЦК Української РСР від 1963 року, встановлював обмежений перелік майна,
яке могло перебувати в особистій власності громадян, позивач у 1983 році не
могла переоформити вказаний гараж на своє ім'я у власність.

У  відповідності
до ст. 325 ЦК України фізичні та юридичні особи можуть бути власниками
будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не
можуть їм належати.

Згідно
ч.1, ч. 3 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і
продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років
або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно
(набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності
на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною
давністю з моменту державної реєстрації.

Виходячи
з  того, що позивачка   понад
десять  років відкрито,
безперервно володіє спірним нерухомим майном суд вважає необхідним  визнати
за  нею право  власності на
це  майно.

Враховуючи,
що визнання за позивачкою права
власності  на  спірне
майно не потребує  додаткового
оформлення  цього   права
у  відповідачів, суд  вважає
необхідним    відмовити  ОСОБА_1. у
задоволенні позову  у  частині
зобов'язання
відповідачів не  чинити
перешкоди  у оформленні права  власності позивачки на  спірний
гаражний  бокс.

На
підставі  викладеного, керуючись
ст.ст.325,344 ЦК України,   ст. ст. 11,
60, 61, 212, 213, 215, 224  ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 -  задовольнити
частково.

Визнати за
ОСОБА_1право  власності  на гаражний
АДРЕСА_1

В  задоволенні  іншої
частини  позову   ОСОБА_1.
-  відмовити.

Рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою
відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його
копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення
строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне
оскарження не було подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не буде подана у строк, встановлений статтею 294 ЦПК
України, рішення суду набере законної сили після закінчення цього строку. У
разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному
порядку до апеляційного суду м. Києва.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом двадцяти днів
після поданий заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга
подаються апеляційному суду через Печерський районний  суд м. Києва.

Суддя