Справа № 22ц-1554/2008
Головуючий у першій інстанції - Кулініч
Категорія - цивільна
Доповідач - Лазоренко М.І.
У Х В А Л А

Іменем України

11 вересня 2008  року
м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ  у
складі:

головуючого - судді    Бойко О.В.,

суддів                           Лазоренка М.І.,
Мамонової О.Є.,

при секретарі               Пільгуй Н.В.

за  участю:                   ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18
липня 2008 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_3,
ОСОБА_4, перша Чернігівська державна нотаріальна контора, про визнання частини
договору купівлі-продажу стосовно
покупця  недійсним, визнання
покупцем та визнання права власності на частину
житлового будинку, -

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 липня
2008 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання частини
договору купівлі-продажу стосовно покупця недійсним, визнання його покупцем та
визнання права власності на частину
житлового будинку  відмовлено в повному
обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Деснянського районного
суду м. Чернігова від 18 липня 2008 року і ухвалити нове рішення про
задоволення його позовних вимог, посилаючись на те, що суд неповно з'ясував
обставини, які мають значення для справи і у зв'язку з чим постановив рішення,
яке не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того,
що постановляючи дане рішення, суд поклав в його основу пояснення представника
відповідача ОСОБА_3 про те, що спірний будинок був придбаний за кошти, зібрані
з багатьох джерел. Апелянт зазначає, що в якості єдиного доказу відповідачем
була надана нотаріально засвідчена заява ОСОБА_5 від 14.04.2008 року, в якій не
вказана дата передачі грошей в борг та не зазначена адреса будинку, на купівлю
якого позичались кошти. На думку апелянта, така заява не є належним доказом для
підтвердження факту укладення договору позики.

Також апелянт вказує, що спірний
будинок був придбаний виключно за його кошти, які знаходилися на рахунку в
Чернігівському відділенні ощадбанку № 57.

На думку апелянта, суд не дав
належної оцінки  тому факту, що з дня
купівлі спірного будинку він з дружиною зареєструвався в ньому і на даний час
там проживає.

Також апелянт не погоджується з
висновком суду першої інстанції про те, що ним пропущений строк позовної
давності на звернення до суду, оскільки його права як власника були порушені
тільки 10 січня 2008 року, коли йому було відмовлено у переобладнанні будинку.
Також апелянт зазначає, що в судовому засіданні відповідачем не подавалась
заява про застосування строку позовної давності відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК
України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду,
перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд  вважає, що скарга підлягає відхиленню з
наступних підстав.

По справі встановлено, що договір
купівлі-продажу жилого будинку з надвірними будівлями у АДРЕСА_1, між ОСОБА_6
та ОСОБА_2,  було укладено  2 жовтня 1983 року.

З позовної заяви   ОСОБА_1 та
його  показів в судових  засідання
вбачається, що  він  усвідомлював те, що договір купівлі-продажу
житлового  будинку укладається  саме на ім'я ОСОБА_2.

Встановивши зазначене
суд першої інстанції  обґрунтовано  виходив з того, що  позивачем при
зверненні  до  суду пропущений трирічний  строк позовної  давності, який  встановлений ст. 71 ЦК України /в ред.1963
року/, оскільки відповідно до наведеної норми
закону  загальний строк позовної
давності для захисту права за позовом особи, право якої порушено,
встановлюється в три роки.

Відповідно до ст. 76 ЦК України  /в ред.1963 року/ перебіг строку позовної
давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з
дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Враховуючи, що позивач знав та  усвідомлював, що договір купівлі-продажу
укладається на ім'я ОСОБА_2,  апеляційний
суд  вважає, що суд першої
інстанції,  дійшов  обґрунтованого  висновку, що перебіг строку позовної
давності  слід  обчислювати
з моменту  укладення  договору
купівлі  продажу  будинку, тобто  з  22
жовтня 1983 року  та, що  позивачем
не  наведено  поважних
причин  пропуску строку  позовної
давності.

Також апеляційний  суд  вважає,
що  суд
1 інстанції  дійшов вірного  висновку
про  відмову  позивачеві
у  задоволенні   позову, оскільки  відповідно до   ст. 80 ЦК України  /в ред.1963 року/  закінчення
строку позовної  давності до  пред'явлення
позову є підставою  для  відмови
у  позові.

Доводи апелянта,  що перебіг строку позовної давності почався
10 січня 2008 року, коли позивачу було відмовлено у переобладнанні будинку, не
можуть бути взяті до уваги з огляду на вищенаведене.

Відповідно до ст. 308  ЦПК України апеляційний
суд відхиляє  апеляційну скаргу і залишає
рішення без зміни, якщо  визнає, що  суд першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального  і
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

З огляду  на
положення  наведеної статті
та  беручи до  уваги, що інші доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків суду першої інстанції та не містять
передбачених законом підстав для скасування вірного по суті рішення,  апеляційний суд дійшов  висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1
необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319,
324 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Чернігова від 18 липня 2008 року  - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду
України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: