ВОЛОДИМИР-ВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД  ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2008 року           справа
№ 2-878/08р         м.Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого: судді Лященка О.В.

при секретарі: Савюк К.О.

з участю позивача: ОСОБА_1.

представника позивача: ОСОБА_2.

відповідачів: ОСОБА_3., ОСОБА_4.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Володимир-Волинський
цивільну справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_4та ОСОБА_3про захист честі,
гідності та ділової репутації,-

встановив:

ОСОБА_1. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3. та
ОСОБА_4. про захист честі, гідності та ділової репутації. В обґрунтування позовних
вимог посилається на ту обставину, що відповідачі, на грунті неприязних
відносин та з метою помсти за стягнення із них в судовому порядку боргів за
договорами позики, принизили її честь, людську гідність та зганьбили її ділову
репутацію серед співробітників та керівництва митних органів. Так, 20 серпня
2007 року відповідачі по справі подали письмову заяву начальнику Ягодинської
митниці, а також керівництву Західної регіональної митниці, де виклали завідомо
неправдиві відомості, якими звинуватили її в корупційних діяннях під час
виконання нею службових обов»язків інспектора митної служби. Так, вони заявили,
що позивач, будучи державним службовцем, мала особистий інтерес до придбання
ними об»єктів нерухомості в м.Володимир-Волинський. Крім цього, вони виклали
завідомо неправдиві відомості стосовно надання позивачем позики ОСОБА_3. під
розписку від 11.12.2006 року. Виклавши ці відомості, відповідачі спонукали
керівництво митних органів  до проведення
службових перевірок, до дачі багаточисленних пояснень, вони вимагали  вжиття заходів щодо відсторонення її від
виконання службових обов»язків, а також спонукання її відмовитись від стягнення
боргу за судовим рішенням. Крім звернення до керівництва митної служби, де працює
позивач, відповідачі неодноразово звертались з аналогічними заявами до органів
СБУ, МВС та прокуратури.

З мотивів помсти та особистої
неприязні відповідачі принизили позивача в очах співробітників та керівництва
Ягодинської та Західної регіональної митниці, заподіяли шкоду її ділової репутації,
оскільки  з приводу службових
перевірок  та втручання правоохоронних
органів усіх рівнів у трудовому колективі виникла  нездорова атмосфера підозрілості, недовір»я
та порушення нормального людського спілкування
з колегами по роботі.

Вважає, що письмовим
розповсюдженням завідомо неправдивої інформації з метою приниження її честі,
гідності та ділової репутації як державного службовця, відповідачі заподіяли їй
великої моральної шкоди. Позивач, як добросовісний та чесний працівник, через
умисні дії відповідачів, змушена була тривалий час працювати в напруженій
обстановці, що потребувало від неї додаткових моральних та фізичних зусиль. На
роботі склалась напружена атмосфера та порушились нормальні ділові стосунки з
колегами, порушились її нормальні життєві зв»язки та відносини в колективі.
Моральну шкоду оцінює в розмірі 20 000 грн, виходячи із ступеня пережитих нею
моральних страждань та затрачених фізичних зусиль, необхідних для захисту її
честі, гідності та ділової репутації.

Просить зобов»язати відповідачів
спростувати відомості, викладені ними в заяві від 20 серпня 2007 року, що не
відповідають дійсності та порочать її честь, гідність та ділову репутацію, та
подати керівництву Ягодинської митниці відповідну заяву із спростуванням
викладених у ній неправдивих даних щодо її причетності  та особистої заінтересованості до придбання
ними об»єктів нерухомості та вказати дійсні обставини отримання ОСОБА_3. позики
за розпискою від 11.12.2006 року, доведені судовим рішенням від 05.09.2007
року, та стягнути з відповідачів в її користь по 10 000 грн. моральної шкоди з
кожного.

В судовому засіданні під час розгляду справи позивач ОСОБА_1. та її
представник - адвокат ОСОБА_2. уточнили позовні вимоги, просять    визнати недостовірною, такою що порочить
честь гідність та ділову репутацію ОСОБА_1інформацію, викладену в адресованій
керівництву Ягодинської митниці заяві ОСОБА_4та ОСОБА_3від 20 серпня 2007 року
та зобов»язати їх спростувати дану інформацію шляхом направлення відповідної
письмової заяви керівництву Ягодинської митниці із спростуванням даних щодо
причетності ОСОБА_1та її особистої заінтересованості до придбання ними об»єктів
нерухомості та вказати дійсні обставини отримання ОСОБА_3. позики за розпискою
від 11.12.2006 року, доведені судовим рішенням від 05.09.2007 року, та стягнути
з відповідачів в її користь по 1000 грн. моральної шкоди з кожного. В своїх
поясненнях послались на обставини, викладені у позовній заяві. Просять позов
задовільнити повністю.

Відповідачі
ОСОБА_4., ОСОБА_3. та їх представник за усною заявою ОСОБА_5. позов не визнали,
заперечують проти його задоволення, суду пояснили, що інформація, викладена
ними у спільній заяві керівництву Ягодинської митниці 20 серпня 2007 року, факт
написання якої ними не заперечується, є достовірною, правдивою, та відображає
дійсний стан справ у їхніх та позивача ОСОБА_1. відносинах. Вони її написали не
з мотивів помсти, а з метою відновлення справедливості. Вважають, що діяли
цілком законно, а тому просять відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін та їх
представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані
докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до
часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.3 Конституції України,
ч.2 ст. 201 ЦК України, життя  і здоров'я  людини,  її честь і гідність,  недоторканність і безпека визнаються
найвищою соціальною цінністю.

Згідно ст.297 ЦК України, кожен має право на
повагу до його гідності та честі.
Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має
право звернутися до суду з  позовом  про захист її гідності та честі.

Судом встановлено, що сторони по
справі на протязі тривалого часу підтримували товариські відносини, дану
обставину вони не заперечують і вона стверджується копією заяви відповідачів на
ім»я начальника Ягодинської митниці від 20 серпня 2007 року, копіями рішень
Володимир-Волинського міського суду від 26 лютого 2007 року та від 05 вересня
2007 року.

Як пояснила позивач ОСОБА_1., вона
підтримувала з відповідачами дружні відносини та на їх прохання неодноразово
позичала їм значні суми коштів як для власних потреб, так і для зайняття
підприємницькою діяльністю, які оформляла відповідними розписками позичальника.
Ці пояснення позивача стверджуються рішеннями судів у справах за її позовами до
ОСОБА_4. та ОСОБА_3., які відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України не підлягають
доказуванню.

Рішенням Володимир-Волинського
міського суду від 26 лютого 2007 року стверджується, що 31 серпня 2006
року  ОСОБА_1. позичила ОСОБА_4. гроші в
сумі 70 000 доларів США, що згідно курсу НБУ становило 353 500 грн., які
остання зобов»язалась повернути після реєстрації за нею права власності на
нежитлове приміщення по АДРЕСА_1. Факт позики даної суми коштів та укладення
між ними угоди про повернення грошей в установлений строк, стверджувався
власноручно написаною ОСОБА_4. розпискою. Оскільки остання зареєструвала право
власності на вказане приміщення у Волинському БТІ 30 жовтня 2006 року і не
повернула позику, суд стягнув з ОСОБА_4. в користь ОСОБА_1. 353 500 грн. боргу
за договором позики та судові витрати.

Рішенням  Володимир-Волинського міського суду від 05
вересня 2007 року стверджується, що ОСОБА_1. 30 березня 2003 року позичила
ОСОБА_3. 10 500 грн., 28 червня 2003 року - 5 300 грн., 15 листопада 2004 року
- 10 600 доларів США, 11 грудня 2006 року - 30 000 доларів США, які остання
зобов»язалась повернути на її вимогу та в зазначений у розписках строк, однак
даних зобов»язань не виконала, в зв»язку з чим суд стягнув з ОСОБА_3. в користь
ОСОБА_1. 220 830 грн. боргу за договором позики та судові витрати.

Як пояснили відповідачі ОСОБА_4.
та ОСОБА_3., вони спільно займались підприємницькою діяльністю, ОСОБА_4. було
придбано нежитлове приміщення по АДРЕСА_1, в якому вони спільно проводили
ремонт та мали намір використовувати його своїй підприємницькій діяльності.
Дана обставина стверджується також рішеннями Володимир-Волинського міського
суду від 26 лютого 2007 року та 05 вересня 2007 року. Дану обставину ствердили
також і свідки відповідачів - ОСОБА_6., ОСОБА_7., ОСОБА_8., ОСОБА_9.,
ОСОБА_10., ОСОБА_11.,ОСОБА_12.

Судом встановлено, що позивач
ОСОБА_1. працює в органах Державної митної служби з серпня 1993 року, інспектор
митної служби 1 рангу, виключно позитивно характеризується на роботі,
нагороджена пам»ятним нагрудним знаком «За сумлінну службу». Дана обставина
стверджується копією її характеристики з матеріалів особової справи.

Як пояснила позивач по справі
ОСОБА_1., відповідачі, в зв»язку з  її
зверненнями до суду з позовами про стягнення боргу за договорами позики,
неодноразово звертались до органів СБУ, МВС, прокуратури з різними заявами з
приводу спорів, які вирішувались судом, по яких правоохоронні органи
неодноразово проводили ретельні перевірки, результати яких не задовільнили
відповідачів по справі, оскільки всі ці звернення були визнані безпідставними.
Ці пояснення позивача стверджуються копіями звернень прокурору Волинської
області, відповідями Володимир-Волинського міжрайонного прокурора, повідомленнями
УСБУ у Волинській області та першого заступника прокурора Волинської області,
копією рапорта на ім.»я т.в.о. начальника відділу «К» УСБУ у Волинській
області. Інформацію, яка викладалась відповідачами в цих зверненнях в
правоохоронні органи, позивач в даному позові не оспорює.

У відповідності до ст.277 ЦК
України, фізична особа,  особисті  немайнові  права  якої  порушено внаслідок поширення про неї
та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації,  має право на відповідь,  а також на спростування цієї
інформації. Негативна  інформація,
поширена  про  особу,
вважається недостовірною,
якщо   особа,   яка
її   поширила,   не
доведе протилежного.

Як вбачається з копії заяви, факт
написання якої відповідачами не заперечується, 20 серпня 2007 року вони
адресували керівництву Ягодинської митниці, де працює позивач по справі
ОСОБА_1., письмову заяву, в якій виклали обставини причетності ОСОБА_1. до
здійснення ними підприємницької діяльності, про її особисту заінтересованість
до придбання ними об»єктів нерухомості,
та «переконливо просять розібратись у справі, вплинути на державного
службовця, який обманює заявників та державу в лиці судової інстанції, що не
відповідає вимогам ст.5 Закону України «Про державну службу» та відновити
справедливість». Як пояснила ОСОБА_1., дана інформація дуже швидко поширилась
серед керівництва та колег по роботі. Цю обставину ствердили і допитані в
якості свідків  ОСОБА_13., ОСОБА_14.,
ОСОБА_15., які ствердили, що про відомості, викладені у заяві, знали майже всі
працівники Ягодинської митниці, оскільки ОСОБА_1. давно працює  на митниці і її добре знають колеги по
роботі.

Оцінивши зібрані по справі докази в
їх сукупності, суд приходить до висновку, що інформація, викладена у заяві, яка
адресована керівництву по місцю роботи ОСОБА_1. відповідачами по справі
ОСОБА_4. та ОСОБА_3., є завідомо для них недостовірною, оскільки відомості,
викладені у заяві, суперечили рішенню Володимир-Волинського міського суду від
26 лютого 2007 року, а спір щодо позики грошей ОСОБА_3. ще вирішувався судом.
Дану інформацію суд вважає негативною по відношенню до позивача, оскільки
відомості, викладені у заяві, порочать її честь, гідність та підривають ділову
репутацію державного службовця та працівника митних органів, що стверджується
зібраними по справі доказами.

Як пояснила позивач ОСОБА_1.,
внаслідок подання цієї заяви їй неодноразово прийшлось пояснювати керівництву
та колегам по роботі справжні причини її написання, а саме  як тиск з метою примусити її відмовитись від
стягнення коштів, наданих у позику заявникам.

Відповідачі не надали суду
достатніх доказів, які б давали суду підстави вважати викладену у заяві
інформацію достовірною.

За таких обставин справи суд
приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині  визнання недостовірною, такою що порочить
честь гідність та ділову репутацію ОСОБА_1інформацію, викладену в адресованій
керівництву Ягодинської митниці заяві ОСОБА_4та ОСОБА_3від 20 серпня 2007 року
та зобов»язання їх спростувати дану інформацію шляхом направлення відповідної
письмової заяви керівництву Ягодинської митниці із спростуванням даних щодо
причетності ОСОБА_1та її особистої заінтересованості до придбання ними об»єктів
нерухомості, підлягають до задоволення.

Суд вважає, що відповідачам для
направлення даної заяви про спростування поширених ними відомостей, слід надати
строк в один місяць з дня набрання чинності рішенням суду, який буде достатнім
для відновлення порушеного права позивача ОСОБА_1.

Разом з тим, позивачем заявлено
вимогу про зобов»язання відповідачів вказати
дійсні обставини отримання ОСОБА_3. позики за розпискою від 11.12.2006
року, доведені судовим рішенням від 05.09.2007 року.

Оскільки ці обставини, встановлені
судовим рішенням, яке було постановлене 05 вересня 2007 року, тобто після
написання відповідачами заяви, яка датована 20 серпня 2007 року, та набрало
чинності 06 грудня 2007 року, що стверджується ухвалою апеляційного суду
Волинської області, правових підстав для задоволення цієї вимоги суд не вбачає,
а тому в задоволенні цієї частини позовних вимог відмовляє.

Дослідивши та оцінивши зібрані
по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що письмовим
розповсюдженням завідомо неправдивої інформації з метою приниження честі,
гідності та ділової репутації позивача як державного службовця, відповідачі
заподіяли їй моральної шкоди.

Як пояснила позивач, вона, як
добросовісний та чесний працівник, через умисні дії відповідачів, змушена була
тривалий час працювати в напруженій обстановці, що потребувало від неї
додаткових моральних та фізичних зусиль. На роботі склалась напружена атмосфера
та порушились нормальні ділові стосунки з колегами, порушились її нормальні
життєві зв»язки та відносини в колективі. Ці доводи позивача ОСОБА_1.
стверджуються показами свідків ОСОБА_13., ОСОБА_14., ОСОБА_15., які ствердили,
що внаслідок звернення відповідачів із заявою по місцю роботи позивача на
Ягодинську митницю, позивач змушена була не лише виправдовуватись перед
керівництвом митниці, а й перед колегами по роботі. Погіршилось відношення
керівництва та колег до позивача як до працівника та державного службовця,
порушились її нормальні ділові стосунки з колегами та відносини в
колективі.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає у  приниженні  честі  та гідності фізичної особи, а також
ділової
репутації фізичної
або юридичної особи. Моральна
шкода відшкодовується грішми,  іншим
майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної  шкоди
визначається судом  залежно  від характеру правопорушення,  глибини фізичних та душевних  страждань,
погіршення   здібностей   потерпілого
або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала
моральної шкоди,  якщо вина є підставою
для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин,  які мають істотне значення. При   визначенні
розміру   відшкодування   враховуються   вимоги розумності і справедливості.

У відповідності до ст. 280 ЦК України,
якщо  фізичній  особі
внаслідок  порушення  її особистого немайнового права завдано
майнової та (або)  моральної  шкоди,
ця шкода підлягає відшкодуванню.

З врахуванням обставин справи,
за яких було заподіяно моральної шкоди позивачу, умисних дій відповідачів та
ступеню їх вини, глибини душевних  страждань позивача, а також з врахуванням
вимог розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що до стягнення
з кожного відповідача в користь позивача підлягає по 500 грн. моральної шкоди.
В задоволенні решти вимог суд відмовляє.

Судові витрати відповідно до ст.
88 ЦПК України суд покладає на кожного з відповідачів, в рівних частинах.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88,
212 - 215 ЦПК України, на підставі ст.3 Конституції України, ст.ст. 23, 201,
277, 280, 297 ЦК України, суд-

вирішив:

Позов задовільнити частково.

Визнати недостовірною, такою що
порочить честь гідність та ділову репутацію ОСОБА_1інформацію, викладену в
адресованій керівництву Ягодинської митниці заяві ОСОБА_4та ОСОБА_3від 20
серпня 2007 року та зобов»язати їх спростувати дану інформацію шляхом
направлення на протязі одного місяця з дня набрання чинності цим рішенням суду
відповідної письмової заяви керівництву Ягодинської митниці із спростуванням даних
щодо причетності ОСОБА_1та її особистої заінтересованості до придбання ними
об»єктів нерухомості.

Стягнути з ОСОБА_4та ОСОБА_3в
користь ОСОБА_1по 500 грн. моральної шкоди з кожної.

Судові витрати, пов»язані з
розглядом справи, покласти на відповідачів.

Стягнути з ОСОБА_3та ОСОБА_4в
користь ОСОБА_1 , по 500 грн. з кожної, витрат пов»язаних з оплатою правової
допомоги адвоката, по 18 грн.50 коп. витрат по сплаті судового збору та по 3
грн.75 коп. витрат на ІТЗ розгляду справи.

В решті позову відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження
рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку на подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий:                                   / підпис
/
О.В.Лященко

З оригіналом вірно:

Суддя Володимир-Волинського міського суду                         О.В.Лященко