Справа 2 -
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

про задоволення позову про розірвання шлюбу у
зв`язку з його визнанням у попередньому судовому засіданні

11
серпня 2008 року                                    Криворізький районний суд

Дніпропетровської області

у складі:

головуючого судді                                          Приміч Г.І.

при   секретарі                                                 Дзиговській Т.Б.

за
участю позивача                                             ОСОБА_1.

відповідача
ОСОБА_2.

розглянувши у судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач - ОСОБА_1. звернувся до суду з вказаною
позовною заявою 01.07.2008 року, в судовому засіданні уточнюючи свої позовні
вимоги, посилався  на те, що 22.01.1994
року між ним та відповідачем по справі - ОСОБА_2. Києво-Святошинським районним
будинком урочистих подій Київської області було зареєстровано шлюб, про що в
книзі реєстрації актів про одруження
зроблено актовий запис № 14  від
22.01.1994 року.

Від спільного шлюбу подружжя має одну
неповнолітню дитину  - сина
ОСОБА_3ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходиться на утриманні відповідачки, в інтересах
якого на користь відповідача з позивача за рішенням Криворізького районного
суду Дніпропетровської області стягуються аліменти.

Шлюбні відносини між ними припинилися з 1999 року
і не поновлювалися по теперішній час, вони припинили між собою шлюбно-сімейні
стосунки, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, єдиного бюджету
не мають.

Позивач
вважає, що розпад сім'ї носить стійкий характер, перспектив на збереження сім'ї
не має,  причиною розпаду сім'ї вказував
те, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, вони не знаходили спільної
мови із-за місця проживання, він бажав щоб вони проживали за його місцем
проживання в Київській області, а вона бажала проживати в Криворізькому районі,
між ними постійно виникають сварки та конфлікти у зв'язку з різними поглядами
на життя. А тому вказуючи на те, що збереження шлюбу з відповідачем суперечить
його інтересам просив суд його позовні вимоги задовольнити, та при цьому просив
суд покласти на нього обов'язок по сплаті судового збору на користь держави при
отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу.

Відповідач позовні вимоги позивача визнала, проти
розірвання шлюбу не заперечувала, при цьому підтвердила той факт, що з 1999
року вони проживають окремо, сімейні відносини не підтримують, причиною розірвання
шлюбу вона вказувала  також  на взаємне непорозуміння та постійні
конфлікти із-за місця проживання,
майнового спору та спору щодо місця проживання неповнолітнього  сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, між ними не
існує.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при
визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК
України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову
суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення
позову.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши
письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.01.1994 року між
позивачем  по справі та відповідачем був
укладений шлюб, який зареєстровано Києво-Святошинським районним будинком
урочистих подій Київської області було зареєстровано шлюб, про що в книзі
реєстрації актів про одруження  зроблено
актовий запис № 14  від 22.01.1994
року  (а.с. 12).

Від спільного шлюбу подружжя має одну неповнолітню
дитину сина ОСОБА_3ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.13), який проживає з відповідачем та на
утримання якого з позивача  стягуються
аліменти. Спір майнового характеру та спір щодо місця проживання дитини, між
сторонами відсутній, про що вказували сторони в ході судового засідання.

Сімейно-шлюбні стосунки сторони не підтримують з
1999 року, проживають окремо,  спільного
господарства не ведуть, єдиного бюджету не мають, примирятися не бажають,
наполягають на розірванні шлюбу, позивач та відповідач вказували, що  збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд
постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше
спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам хоча б одного з
них.

Аналізуючи вищевикладене, приймаючи до уваги те,
що збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, суд вважає за необхідне
шлюб укладений між сторонами та зареєстрований 22.01.1994 року  Києво-Святошинським районним будинком
урочистих подій Київської області, актовий запис № 14  - розірвати.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат
між сторонами, суд приймаючи до уваги положення ст. 88 ЦПК України, враховуючи
той факт,  що позивач наполягає на
покладенні на нього обов'язку по сплаті державного мита при  отриманні свідоцтва про розірванні
шлюбу,  вважає за необхідне покласти
обов'язок сплати державного мита  на
користь держави при отриманні свідоцтва про розірванні шлюбу на позивача, а
відповідача від його сплати звільнити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60,
212-215 ЦПК України, ст. ст. 104, 105, 110, 112
Сімейного Кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований
22.01.1994 року Києво-Святошинським районним будинком урочистих подій Київської
області  за актовим записом № 14  від 22.01.1994 року - розірвати.

Стягнути
державне мито на користь держави при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу з позивача - ОСОБА_1в розмірі 17 (сімнадцять) гривень 00 копійок,
відповідача - ОСОБА_2 від сплати державного мита звільнити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду
Дніпропетровської області протягом 20 днів з дня подачі заяви на апеляційне
оскарження або протягом 10 днів без подачі заяви на апеляційне оскарження.

Суддя