Справа №2-52/08
Р І Ш Е Н Н Я

МЕНЕМ   УКРАЇНИ

“04” березня  2008 р.
м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого - судді
САВЛУК Т.В.

при секретарі
Паріста  Я.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні
Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю „Догуш Іншаат Тіджарєт Лімітед Ширкеті”, треті особи:  ОСОБА_2, Закрите акціонерне товариство  „Українська транспортна страхова компанія”,
Закрите акціонерне товариство “Страхова компанія “Веско”  про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю „Догуш Іншаат Тіджарєт Лімітед Ширкеті” на її
користь матеріальну шкоду в сумі 69364 грн.16 коп. та моральну шкоду в сумі
50000,00 грн., яка завдана в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка
відбулась за участю водія ОСОБА_2, який є працівником Товариства з обмеженою
відповідальністю „Догуш Іншаат Тіджарєт Лімітед Ширкеті”, з підстав, викладених
у позовній заяві.

За ухвалою суду від 24 травня 2007 року залучено у якості третьої особи по
справі Закрите акціонерне товариство
„Українська транспортна страхова компанія”. (а.с.220)

За ухвалою суду від 12 грудня 2007 року залучено у якості третьої особи по
справі Закрите акціонерне товариство “Страхова компанія “Веско”. (а.с.305)

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні
вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що 14 липня 2005 року в АДРЕСА_1
сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої діями водія ОСОБА_2, під
час керування автомобілем "ГАЗ 3302" держаний реєстраційний номер
НОМЕР_1, що належить ТОВ "Догуш Іншаат Тіджарєт Лімітед Ширкеті",
було завдано механічних пошкоджень автомобілю "Mitsubishi Lancer"
державний номерний знак НОМЕР_2, що належить їй на праві власності, факт
дорожньо-транспортної пригоди підтверджується матеріалами адміністративної
справи та постановою суду про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної
відповідальності.

Не заперечує той факт, що за наслідками
дорожньо-транспортної пригоди Закрите акціонерне товариство “Страхова компанія
“Веско” виплатило їй страхове відшкодування в сумі 44440,00 грн., однак дана
сума страхового відшкодування була перерахована в рахунок погашення кредитного
договору за автомобіль безпосередньо до Банку “Фінанси та кредит”, тому ця
обставина унеможливила придбання нового автомобіля, також страховою компанією
була вирахувана сума зносу автомобіля в розмірі 2569,65 грн. та безумовна франшиза
в сумі 919,53 грн.,  яка не була
включена до суми страхового відшкодування, що дає їй підстави віднести ці
витрати до загальної суми матеріального збитку, а також різницю між вартістю
автомобіля на момент придбання (91 953 грн.) та вартістю автомобіля, який вона
могла б придбати  на даний момент (94 605
грн.), що складає  2678,00 грн..

Також, до матеріальних збитків, завданих
внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, вона просить віднести витрати,
пов'язані з придбанням нею автомобіля в кредит, а саме: страхування - 4694,34
грн., комісія банку за рахунково-касове обслуговування оформлення кредиту -
695,28 грн., комісія банку за перерахування коштів - 234,48 грн., Нотаріальні
послуги за оформлення договору застави - 550,00 грн., Реєстрація в МРЕО (техогляд
ТЗ, талон техогляду) - 7,50 грн., сплата податку власників наземних
транспортних засобів - 79,20 грн., сплата збору до Пенсійного фонду 3% -
2758,59 грн., придбання та встановлення сигналізації на новий автомобіль -
1375,33 грн., встановлення магнітоли - 117,00 грн., оскільки кредитний договір
на автомобіль  був укладений лише 24
травня 2005 року, фактично досить короткий
проміжок часу могла ним користуватись, придбати новий автомобіль не має
змоги, тому вважає, що ці витрати мають бути відшкодовані відповідачем.

В розмір матеріальної шкоди позивач включає
витрати, понесені нею після дорожньо-транспортної пригоди, пов'язані з
обслуговуванням автомобіля та вимушеним погашенням кредиту, а саме: виклик та
оплата послуг евакуатора - 170,00 грн., фотографування пошкодженого
автомобіля  для ДАІ -  18,00 грн., оплата пального (повний бак 50 л
х 4 грн. за 1л.) - 200,00 грн., дефектування автомобілю - 100,00 грн., зняття з
обліку в МРЕО - 757,00 грн., витрати на нотаріальне оформлення довіреності на
представника страхової компанії для реалізації автомобіля на запчастини - 80,00
грн., додаткові витрати по погашенню кредиту (оплата банківських послуг) -
2730,00 грн., витрати на мобільний зв'язок - 400,00 грн., витрати на такси -
1350,00 грн., вартість зіпсованої магнітоли - 1048,00 грн..

Додатково просить стягнути з відповідача
витрати на лікування, пояснюючи тим, що внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, вона була госпіталізована, перебувала на стаціонарному лікуванні в
період з 14 липня 2005 року по 24 серпня 2005 року з діагнозом - закрита
черепно-мозкова травм, ці обставини підтверджуються витягом з історії хвороби,
наданими суду медичними документами та листками непрацездатності, внаслідок
завданих тілесних пошкоджень вона вимушена була тривалий час лікуватись та
проходити курс реабілітації, тому просить відшкодувати їй за рахунок
відповідача   витрати на лікування, які
включають: оплату послуг лікарів 1500,00 грн., оплата ліків - 952,17 грн.,
медичне обстеження МРТ - 164,70 грн., необхідне постклінічне санаторне
лікування - 5000,00 грн.; втрачений заробіток за відсутність на роботі протягом
29 днів - 392,90 грн.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
положеннями ст. 23 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача моральну
шкоду в сумі 50000,00 грн., враховуючи
душевні страждання, вимушені зміни у стосунках в сфері бізнесу,
погіршення загального стану її здоров'я та наслідки дорожньо-транспортної
пригоди, що сталася з вини відповідача, в тому числі час та зусилля, необхідні
для відновлення її попереднього фізичного, морального та матеріального стану до
ДТП, а також те, що  з моменту ДТП минуло
14 місяців, а з боку відповідача по день звернення до суду не було прийнято
жодних дій для зменшення моральних страждань позивача та не запропоновано
жодних способів компенсації нанесених матеріальних збитків.

Представник позивача ОСОБА_3  в судовому засідання підтримала позовні
вимоги з підстав викладених у письмових запереченнях, які залучено до
матеріалів справи  (а.с.146-150),    уточнень до позову (а.с.107-110),  та пояснень, наданих позивачем у судовому
засіданні.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому
засіданні проти заявленого позову заперечував, просить в позові відмовити в
повному обсязі з підстав викладених у письмових запереченнях, які залучено до
матеріалів справи (а.с.152-155, 257-260), додатково пояснив, що ТОВ
"Догуш Іншаат Тіджарєт Лімітед Ширкеті" застрахувало свою
цивільно-правову відповідальність як власника наземного транспортного засобу,
відповідно до пункту 9.3. статті 9 Закону України "Про обов'язкове
страхуванню цивільно-правової
відповідальності   власників  наземних транспортних   засобів" обов'язковий ліміт
відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих,
становить 51000 гривень на одного потерпілого, отже, шкода, завдана ушкодженням
здоров'я позивача, підлягає відшкодуванню страховою компанією ЗАТ
"УТСК" відповідно до умов договору обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в
межах ліміту відповідальності у розмірі 51 000,00 грн.. Однак, позивач не
зверталась до страхової компанії, яка застрахувала цивільно-правову
відповідальність ТОВ "Догуш Іншаат Тіджарєт Лімітед Ширкеті" як
власника транспортного засобу, за відшкодуванням шкоди, завданої ушкодженням здоров'я,
а тому відсутні правові підстави вимагати у ТОВ "Догуш Іншаат Тіджарєт
Лімітед Ширкеті" як особи, яка несе субсидіарну відповідальність,
відшкодування такої шкоди. Таким чином, вважає, що шкода завдана майну позивача  внаслідок ДТП, була відшкодована у повному
розмірі, а заявлені позивачем вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди
жодним чином не стосуються самої дорожньо-транспортної пригоди, навіть не
беручи до уваги той факт, що позивачем не надано доказів упущення нею вигоди у
зв'язку з ДТП, втрачена вигода не повинна відшкодовуватись в силу положень
цивільного законодавства, що також підтверджується практикою Верховного Суду
України,  у позивача відсутні правові
підстави вимагати у ТОВ "Догуш Іншаат Тіджарєт Лімітед Ширкеті" як
особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, відшкодування
шкоди, завданої її здоров'ю, а також моральної шкоди. Позивач не надала суду
жодних доказів зазнання нею фізичних, душевних, психічних страждань, характеру
та тривалості немайнових втрат, а також можливості їх відновлення.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позовних
вимог заперечувала, пояснив, що дійсно 14 липня 2005 року мала місце
дорожньо-транспортна пригода за його участі, за постановою Дніпровського
районного суду міста Києва його було визнано винним у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди, його підприємство звернулось до страхової
компанії з приводу виплати матеріального збитку для відновлення транспортного
засобу, яка була виплачена, вважає, що відсутні підстави для відшкодування
позивачу інших витрат, які завдано даною подією.

Представник третьої особи -  Закритого акціонерного товариства  „Українська транспортна страхова компанія” -
ОСОБА_5  в судовому засіданні проти
заявлених позовних вимог заперечував, мотивуючи тим, що ТОВ "Догуш Іншаат
Тіджарєт Лімітед Ширкеті" застрахувало свою цивільно-правову
відповідальність як власника наземного транспортного засобу, після
дорожньо-транспортної пригоди їх страхова компанія виплатила різницю між
фактичним розміром шкоди та страховою виплатою у розмірі 19033,82 грн., з боку
позивача не було звернень з приводу відшкодування шкоди, завданої здоров'ю,
отже правових підстав для виплати витрат на лікування позивача та відшкодування
моральної шкоди у страхової компанії відсутні.

Представник третьої особи -  Закритого акціонерного товариства  „Страхова компанія “Веско” - ОСОБА_6,  в судовому засіданні проти заявлених позовних
вимог заперечувала з підстав, викладених у письмових поясненнях (а.с.365),
додатково  пояснила, що з позивачкою був укладений
договір страхування, по страховому випадку, який мав місце 14 липня 2005 року
позивачу було виплачено страхове відшкодування в сумі 444440,00 грн., інших
майнових претензій позивачка до страхової компанії не заявляла, що дає підстави
вважати, що договірні зобов'язання між страховою компанією та позивачем
виконано в повному обсязі, крім того, повідомила, що в позовній заяві помилково
зазначено, що залишки автомобіля брались на реалізацією ЗАТ “СК “Веско” та те,
що довіреність на продаж автомобіля була оформлена на представника страхової
компанії.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача  ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,
представників третіх осіб ОСОБА_5 та ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи,
оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 липня 2005 року о 10 год.50 хв.
на бульварі Перова в місті Києві ОСОБА_2, керуючи автомобілем „ГАЗ-3302”
державний номерний знак НОМЕР_1, не впевнився в безпеці дорожнього руху, не
вибрав безпечну швидкість та дистанцію, при виникненні перешкоди в русі, не
впорався з керуванням автомобіля, виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв
зіткнення - ДТП з  автомобілем
"Міцубісі-Лансер", державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія
ОСОБА_7, чим порушив п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України.

За постановою Дніпровського районного суду  міста Києва від 23 серпня 2005 року ОСОБА_2
притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 Кодексу України про
адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 17,00 грн.

Відповідно до частини третьої ст.61 Цивільного
процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили,
не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За вимог цивільного кодексу України майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно частини другої ст.1187 Цивільного кодексу України
шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як вбачається з матеріалів справи, власником автомобіля
„ГАЗ-3302” державний номерний знак НОМЕР_1 є Товариство з обмеженою
відповідальністю „Догуш Іншаат Тіджарєт Лімітед Ширкеті”.

Згідно висновку спеціаліста №2003 від 27 липня 2005 року
про оцінку автомобіля "Міцубісі-Лансер" державний номер НОМЕР_2,
проведеного спеціалістом Товариства з обмеженою відповідальністю
“Укравтоекспертиза-Стандарт" ОСОБА_8
встановлено, що вартість матеріального збитку, завдана власнику
"Міцубісі-Лансер" державний номер НОМЕР_2 в результаті його
пошкодження при ДТП,  складає 60416,82
грн. (а.с.292-303)

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3
Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є:
свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена
законом.

Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків
визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших
правочинів.

Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки
виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та
відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи,  за договором №491-а/05к від 24 травня 2005
року страхування автотранспорту, програма "Кредитна",  автомобіль "Міцубісі-Лансер"
державний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_1, було застраховано Закритим
акціонерним товариством „Страхова компанія „Веско” .  (а.с.331-333)

18 серпня
2005 року ОСОБА_1 звернулась  до
Закритого акціонерного товариства „Страхова компанія „Веско” про виплату
страхового відшкодування по страховому випадку, який мав місце 26 липня 2005
року  внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди за участю  автомобіля
"Міцубісі-Лансер" державний номер НОМЕР_2, що є об'єктом страхування.

19 вересня 2005 року Закритим акціонерним товариством
„Страхова компанія „Веско” було складено страховий акт №491-а/05к-1, яким
визначено розмір страхового відшкодування по даному випадку в сумі 43564,05
грн. (а.с.328)

06 жовтня 2005 року
Закритим акціонерним товариством „Страхова компанія „Веско” було
складено страховий доповнення №1 до акт №491-а/05к-1, яким визначено розмір
страхового відшкодування по даному випадку в сумі 44023,82 грн. (а.с.329)

На підставі вищезазначених документів Закрите акціонерне
товариство „Страхова компанія „Веско” здійснило виплату страхового
відшкодування на користь ОСОБА_7 в сумі 43564,05 грн., які перераховано до
Філії „КРУ” „банку „Фінанси та кредит” ТОВ, що підтверджується платіжним
дорученням №814 від 20.09.2005 року. (а.с.76)

06.10.2005 року Закрите акціонерне товариство „Страхова
компанія „Веско” додатково виплатили ОСОБА_1 в рахунок страхового відшкодування
459,77 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером №174 від 06.10.2005
року. (а.с.78)

За вимог цивільного кодексу України майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно частини другої ст.1187 Цивільного кодексу України
шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.1 ст.1172 Цивільного кодексу України
юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час
виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Як вбачається з матеріалів справи, підтверджується
представником позивача, на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди,  ОСОБА_2
працював водієм в Товаристві з обмеженою відповідальністю „Догуш Іншаат
Тіджарєт Лімітед Ширкеті”.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем
правомірно заявлено вимоги до відповідача з приводу відшкодування шкоди,
завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, оскільки в розрізі даного
спору саме відповідач має нести відповідальність по відшкодуванню шкоди,
завданої його працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків.

Відповідно страхового акту №491-а/05к-1 від 19 вересня
2005 року, який надано  Закритим
акціонерним товариством „Страхова компанія „Веско”, визначено розмір страхового
відшкодування для виплати позивачу  в
сумі 43564,05 грн.

Як підтверджується
матеріалами страхової справи, розрахунок вартості страхового
відшкодування був здійснений  в
наступному порядку.

Згідно з розрахунками СТО ТОВ “Нікао-Україна” вартість
відновлюваного ремонту застрахованого транспортного засобу складала 83408,74
грн., що перевищувало 75% вартості автомобіля на момент укладення Договору
(91953,00 грн.) та згідно з Договором та Правилами страхування є повною
загибеллю транспортного засобу.

У зв"язку з бажанням позивача залишити транспортний
засіб у своєму розпорядженні, сума страхового відшкодування визначена на
підставі п.24.5 Договору:

91953,00 - 2569,65 -1379,30 - 44440,00 =43564,05 грн.,
яка складається:

91953,00 грн. - розмір страхової суми згідно з умовами
договору;

2569,65  грн.  - знос за період дії Договору страхування;

1379,30 грн. - розмір безумовної франшизи;

44440,00 грн. - вартість транспортного засобу в
пошкодженому стані, узгоджена зі страхувальником, на підставі дослідження ринку
автомобілів, що були у використанні.

В подальшому, при проведенні позивачу перерахунку розмірі
страхової виплати визначено розмір франшизи в сумі 919,53 грн. та здійснена
доплата страхового відшкодування в сумі 459,77 грн.

З огляду на викладене, суд вважає підставними вимоги
позивача в частині відшкодування за рахунок відповідача, витрати не
відшкодовані Закритим акціонерним товариством „Страхова компанія „Веско” в
межах договору страхування,   а саме:
знос  транспортного засобу в сумі 2569,65
грн. та франшизу в сумі 919,53 грн., що відповідає вимогам чинного законодавства.

Як визначено в статті 57 Цивільного процесуального
кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про
обставини, які мають значення для справи. (ч.1 ст.64 Цивільного процесуального
кодексу України)

Відповідно до частини третьої ст.212
Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Звертаючись з позовом до суду, позивач включає до
позовних вимог витрати після ДТП, пов'язані з обслуговуванням автомобілю та
вимушеним погашенням кредиту: виклик
та оплата послуг евакуатора - 170,00 грн., фотографування пошкодженого
автомобіля  для ДАІ -  18,00 грн., оплата пального (повний бак 50 л
Х 4 грн. за 1л.) - 200,00 грн., дефектування автомобілю - 100,00 грн., зняття з
обліку в МРЕО - 757,00 грн., витрати на нотаріальне оформлення довіреності на
представника страхової компанії для реалізації автомобіля на запчастини - 80,00
грн., додаткові витрати по погашенню кредиту (оплата банківських послуг) -
2730,00 грн., різниця між вартістю автомобіля на момент придбання (91 953 грн.)
та вартістю автомобіля на даний момент (94 605 грн.) - 2678,00 грн., витрати на
мобільний зв'язок - 400,00 грн., витрати на такси - 1350,00 грн., вартість
зіпсованої магнітоли - 1048,00грн.

Однак, під час розгляду судової справи,  позивачем не надано доказів, які мали
належним чином підтвердити понесені нею витрати, зазначені витрати не
підтверджуються відповідними письмовими
доказами, не доведено наявність причинного зв'язку між наслідками
дорожньо-транспортної пригоди  та
понесеними витратами.

Суд вважає безпідставним віднесення позивачем до
матеріальних збитків  виплату різниці між
вартістю автомобіля позивача на момент його придбання (91 953 грн.) та вартістю
автомобіля на даний момент (94 605 грн.), що складає  2678,00 грн., оскільки позивачем не доведено
той факт, що позивачем було відчужено автомобіль після дорожньо-транспортної
пригоди,  посилання на те, що автомобіль
позивача був реалізований Закритим акціонерним товариством “Страхова компанія
“Веско” не найшло свого підтвердження під час слухання судової справи,
заперечується представником страхової компанії, в той час, позивач не
заперечує, що на даний час вона не має коштів на придбання нового автомобіля,
але лише припускає, що у разі придбання аналогічного автомобіля вимушена  була б придбавати його за новою ціною.

Відповідно до
статті 22 Цивільного кодексу України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за
звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором
або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Так, предметом позовних вимог  є витрати, які понесені позивачем внаслідок
придбання автомобіля в кредит, а саме: страхування - 4694,34 грн., комісія
банку за рахунково-касове обслуговування оформлення кредиту - 695,28 грн.,
комісія банку за перерахування коштів - 234,48 грн., Нотаріальні послуги за
оформлення договору застави - 550,00 грн., Реєстрація в МРЕО (техогляд ТЗ,
талон техогляду) - 7,50 грн., сплата податку власників наземних транспортних
засобів - 79,20 грн., сплата збору до Пенсійного фонду 3% - 2758,59 грн.,
придбання та встановлення сигналізації на новий автомобіль - 1375,33 грн.,
встановлення магнітоли - 117,00 грн., які
позивач, з урахуванням наведеного правового обґрунтування,  відносить
до збитків.

Однак, питання укладання та виконання умов кредитного
договору  регулюються нормами
ст.ст.1054-1057 Цивільного кодексу України, відносини які виникають з приводу
неналежного виконання договірних відносин, порушень договірних зобов'язань
вирішуються у встановленому порядку між сторонами укладеного договору, підстави
виконання зобов'язань  за рахунок третіх
осіб можуть бути передбачені договором.

В процесі розгляду справи, позивачем підтверджено, що на
момент звернення з позовом до суду зобов'язання позивача за кредитним договором
на автомобіль   виконанні в повному
обсязі, тому в межах розгляду даної справи відсутні підстави для задоволення
вимог позивача в цій частині, в той же час сам договір кредитування суду надано
не було, підстав для відшкодування збитків за договором, який укладено до
скоєння дорожньо-транспортної пригоди, не вбачається.

Також, позивачем не надано підтверджуючих доказів, які
мали свідчити про придбання та встановлення сигналізації на придбаний позивачем
автомобіль та встановлення магнітоли, що не дає можливості суду надати належну
оцінку даним обставинам в процесі розгляду даної справи.

Крім того, якщо особа, яка порушила право, одержала у
зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі,
право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка
порушила право.

В той же час, предметом спору є правові відносини між
сторонами у справі, які виникли внаслідок відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки, які регулюються нормами глави 82 Цивільного кодексу
України.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України визначені
підстави відшкодування шкоди в межах позадоговірних відносин (деліктних)
зобов'язань.

Особливості правил відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки, встановлені ст.ст.1187,1188 Цивільного кодексу України.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для
відшкодування позивачу спричинених збитків у вигляді упущеної вигоди, яка
оцінена позивачем в розмірі 45607,10 грн., яка включає 22760,00 грн. - вартість
продукції взятої позивачем у якості консультанта-косметологом в магазині-салоні
„Здоров'я” за власний рахунок для подальшого використання в роботі та
реалізації, зазначена продукція, як стверджує позивач,  знаходилась в багажному відділені автомобіля
та під час зіткнення автомобілів була повністю пошкоджена, не підлягає
відновленню та не може бути в подальшому реалізована; 850,00 грн. - вартість
виготовленої позивачем косметологічної продукції для професійного використання,
яка, як стверджує позивач,  також
перевозилась у її транспортному засобі в скляній тарі,  була повністю знищена; 14497,10 грн. - сума
гонорару, запропонованого позивачу Компанією "Ластінг Юніті" ЛТД
(Москва) за лекції, які повинні були бути проведені позивачем у Москві на
спеціалізованому семінарі з 21 по 26 липня 2005 року, 497,10 грн. - вартість
проїзду до Москви, який позивач не могла відвідати, оскільки перебувала в цей
час на стаціонарному лікуванні внаслідок завданих тілесних пошкоджень з приводу
дорожньо-транспортної пригоди.

Так, позивачка не надала доказів, які мали свідчити про
те, що вона придбала косметичну продукції на зазначену нею суму, отримала цю
продукцію та транспортувала її у власному автомобілі, відсутні у справі  документи, які підтверджують  відповідну фахову освіту позивача як
консультанта-косметолога, чи здійснює вона цю діяльність офіційно за трудовою
угодою (тощо), а також відсутні підтвердження того, що позивача офіційно було
запрошено на проведення тематичних лекцій (запрошення, запропонована сума
оплати за лекції, період проведення лек ці тощо)

Відповідно частини першої ст.1195 фізична або юридична
особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній
особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений
внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також
відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування,
санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього
догляду тощо.

Судом встановлено, що в результаті дорожньо-транспортної
пригоди водій ОСОБА_1 та пасажир автомобіля ГАЗ-3302 гр. ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження отримали тілесні пошкодження з приводу чого з місця ДТП
доставлені до Лікарні ШМД, гр. ОСОБА_9 Після надання медичної допомоги
відпущений додому, даний факт підтверджується постановою ст. інспектора
дізнання відділу ДАІ Дніпровського РУ ГУМВС України в місті Києві майором
міліції ОСОБА_10 про відмову в порушені кримінальної справи від 21.07.2005
року.

Як вбачається з матеріалів справи, підтверджується
пояснення позивача, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачка була
доставлена до Міської клінічної лікарні швидкою допомоги з діагнозом: закрита
черепно-мозкова травма, що підтверджується довідкою лікарні. (а.с.195, 363)

В подальшому внаслідок погіршення стану здоров'я, у
зв'язку з отриманими травмами, позивачка
перебувала на амбулаторному лікуванні в поліклініці за місцем
проживання,   в період з 24 липня 2005
року по 02 серпня 2005 року, з 15 серпня 2005 року по 24 серпня 2005 року, що
підтверджується листками непрацездатності
(а.с.47, 48,49) та медичною картою амбулаторного хворого, яка надавалась
суду для огляду.

Згідно наданих позивачем квитанцій, у зв'язку з
призначенням лікування, нею придбано ліки на загальну суму 952,17 грн., що
підтверджується фіскальними чеками на придбані ліки в аптечних установах
(а.с.135-136), та  проведено платне
медичне обстеження (МРТ) вартість якого складає 164,70 грн., що підтверджується
платіжним документом. (а.с.44)

Крім того, за рекомендаціями лікарів позивачу
рекомендовано проходження санаторно-курортного лікування, яке оплачено
позивачем в сумі 1925,00 грн., що підтверджується довідкою Обласної
бальнеологічної лікарні м. Знамянка. (а.с.151)

Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги
позивачки про стягнення з відповідача витрат на лікування в сумі 3041,87 грн. є
обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до положень Закону
України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та
похованням” передбачено порядок виплати Фондом соціального страхування тимчасової втрати працездатності, а оплата перших п'яти днів тимчасово
непрацездатності - роботодавцем, що регулюється Порядком оплати перших п'яти
днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не
пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, за рахунок коштів підприємства,
установи організації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 6
травня 2001 р. №439.

Таким чином, суд не вбачає підстав
для задоволення вимог позивача в частині заявлених вимог щодо відшкодування
витрат (втраченого заробітку), пов'язаних з відсутністю позивача на роботі
протягом 29 днів, в сумі 392,90 грн., оскільки
розгляд питань з приводу оплати працівнику заробітної плати за час його
тимчасової непрацездатності відноситься до сфери трудових відносин, та
регулюються нормами спеціального законодавства.

Відповідно до вимог ст.23 Цивільного кодексу України  особа має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода
полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до пункту першого частини другої статті 1167
Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини
органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу
місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка  її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом,
іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч.1 ст.1168 Цивільного кодексу України
моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути
відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відшкодування моральної(немайнової) шкоди служить
виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи
на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи,
наявності такої шкоди та причинного зав'язку між порушенням та моральною
шкодою.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про
правомірність заявлених вимог позивача з приводу відшкодування моральної шкоди,
оскільки з врахуванням вимог цивільного законодавства, яким передбачена
відповідальність за відшкодування моральної шкоди володільцем джерела
підвищеної небезпеки незалежно від його вини, в даному випадку саме діяльність
джерела підвищеної небезпеки яким керувала відповідачка призвело до ушкодження
здоров'я позивачки, яка отримала травми внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди.

Визначаючи розмір завданої позивачу моральної шкоди, суд
враховує, що внаслідок завданих тілесних пошкоджень позивачка перенесла
психологічний шок, переживає душевні хвилювання у зв'язку з перенесеними
травмами, необхідності перестроювати своє життя,  на даний час позивачка продовжує
реабілітаційний період внаслідок отриманих травм, має психічно-емоційний розлад
стану здоров'я  від душевних страждань,
пов'язаних з отриманими травмами, тому з відповідача підлягає стягненню
матеріальна шкоди в розмірі яку суд оцінює в розмірі 5000,00 грн.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Товариства
з обмеженою відповідальністю „Догуш Іншаат Тіджарєт Лімітед Ширкеті”, треті
особи:  ОСОБА_2, Закрите акціонерне
товариство  „Українська транспортна
страхова компанія”, Закрите акціонерне товариство “Страхова компанія
“Веско”  про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, підлягає
частковому задоволенню, а саме, з відповідача на користь позивача підлягає
відшкодуванню матеріальна шкода в розмірі 6531,05 грн., та моральна шкода в
розмірі 5000,00 грн.

В порядку ст.88 Цивільного
процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача  підлягає стягненню судовий збір в сумі 73
грн. 81коп., що підтверджується залученими до справи квитанціями про їх  оплату позивачем за подання позову до суду.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.22, 23,  ч.1 ст.1166, ст.1172, ст.1187,1195  Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 57,
58, 60, 64,  88, 208, 209, 212-215,
218  Цивільного процесуального кодексу
України, суд

в и р і ш и в:

Позов  задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю „Догуш Іншаат Тіджарєт Лімітед Ширкеті”  на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в
розмірі 6531,05 грн., моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн., судові витрати по
сплаті судового збору в сумі 73 грн. 81 коп.,
а всього на загальну суму  11604
(одинадцять тисяч  шістсот чотири) грн.
86коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути
оскаржено до Апеляційного суду м. Києва протягом 20-ти днів після подачі заяви
про апеляційне оскарження, яку може бути подано протягом 10-ти днів з дня
проголошення рішення.

С у д д я